OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Langur negre d'Indoxina

El langur negre d'Indoxina (Trachypithecus ebenus) és una espècie de langur poc coneguda originària de Laos i parts adjacents del Vietnam. Inicialment se'l descrigué com a subespècie de T. auratus, però més endavant es descobrí que formava part del grup T. francoisi i alguns autors recomanaren classificar-lo com a subespècie d'aquesta espècie. El 2001 es recomanà tractar-lo com a espècie pròpia.

## Referències

* 1 2 Brandon-Jones, D., Eudey, A. A., Geissmann, T., Groves, C. P., Melnick, D. J., Morales, J. C., Shekelle, M. i Stewart, C.-B «Asian primate classification» (en anglès). International Journal of Primatology, 25, 1, 2004, pàg. 97–164. DOI: 10.1023/B:IJOP.0000014647.18720.32.
* ↑ Bradon-Jones, D «A revision of the Asian pied leaf monkeys (Mammalia: Cercopithecidae: Superspecies Semnopithecus auratus), with the description of a new subspecies» (en anglès). Raffles Bull. Zool, 43, 1995, pàg. 3–43.
* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# La Guaita de Pregones

La Guaita de Pregones és una masia de Santa Maria de Merlès (Berguedà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Masia amb una torre de planta quadrada que possiblement correspon a la part més antiga de l'edifici, coberta a quatre vessants. Adossada a la torre fou bastida la masia de planta baixa i dos pisos amb teulada a dues vessants i el carener perpendicular a la façana. A la façana principal s'obre un porxo d'arcs de mig punt a la planta baixa i galeries als altres dos pisos.

## Història

A l'entrada de la masia s'hi llegeix:
"Guaita de Pregones Feudal
en el pregon del Bosc s'alça
segles del Vell Esperit Pairal
fet d'Amor i d'Esperança"
amb les següents dates: 1187 (primeres notícies documentals sobre la masia) i 1776-1779 (construcció de l'edifici actual). L'any 1979 la masia fou restaurada pel seu propietari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Guaita de Pregones». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Laila wa al ziap

Laila wa al ziap (àrab: ليلى والذئاب, Laylà wa-ḏ-diʾāb, ‘Layla i els llops’) és una pel·lícula dramàtica de 1984 del director libanès Heiny Srour i amb Sabah Jabbour com a assistent de direcció.
Va ser filmat en zones sovint traïdores i el rodatge va durar set anys. A la pel·lícula, la protagonista, Leila, una dona libanesa moderna que viu a Londres, viatja en el temps entre els anys 1900 i 1980, amb cada viatge centrat en la centralitat de les dones en els moviments de resistència palestins i libanesos. La pel·lícula va guanyar el Gran Premi a la competició del Tercer Món al Festival Internacional de Cinema de Mannheim-Heidelberg.

## Referències

* ↑ Sabah Jabbour
* ↑ Kuhn, Annette. The Women's Companion to International Film. University of California Press, 1990, p. 383. ISBN 9780520088795.
* ↑ «Leila and the Wolves». [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ Hillauer, Rebecca. Encyclopedia of Arab Women Filmmakers. American University in Cairo Press, 2005, p. 183. ISBN 9789774249433.
# Laila Storch

Laila Storch (28 de febrer de 1921 - Orcas Village, 2 de desembre de 2022) fou una oboista estatunidenca.

## Biografia

Nascuda el 28 de febrer de 1921, Laila Storch va ser la primera oboista femenina que es va graduar al "Curtis Institute" de Filadèlfia, on va estudiar amb Marcel Tabuteau. Va ser oboè principal de l'Orquestra Simfònica de Houston, el "Carmel Bach Festival", el "Bethlehem Bach Festival", el "Festival de Marlboro" i el "Festival Casals de Puerto Rico". També va tocar amb la National Symphony, la Kansas City Philharmonic i lOrquestra Simfònica de Puerto Rico. També va ser professora d'oboè al Conservatori Superior de Música de Puerto Rico, professora emèrita de la Universitat de Washington i professora visitant a la Universitat d'Indiana i al Conservatori Central de Música de Pequín. És un dels membres més antics de Soni Ventorum Wind Quintet.
Laila Storch va ser també biògrafa de Marcel Tabuteau, membre durant molts anys de l'Institut Curtis i oboista de renom mundial. Era molt amiga de l'oboista Georges Gillet al qual animà molt en les seves innovacions en el seu instrument musical.

## Bibliografia

* Laila Storch, Marcel Tabuteau: Com voleu tocar l'oboè si no podeu pelar un bolet?, Bloomington, Indiana University Press,2008, 594 pàg. (ISBN 978-0-253-34949-1, llegit en línia.

## Notes i referències

* Aquest article està extret parcialment o totalment de l'article de la Viquipèdia en anglès titulat "Laila Storch"
* ↑ "90è aniversari de Laila Storch", International Double Reed Society (llegir en línia)
* ↑ Premi Curtis Alumni atorgat a Robert Fitzpatrick (Clarinet'68) i Laila Storch (Oboe'45)", Curtis Institute of Music (consultat el 16 de setembre de 2013)
* ↑ Geoffrey Burgess, The Oboe, New Haven, Conn, Yale University Press, 2004, 207 pàg.
# La Muntanya (Masdenverge)

La Muntanya és una muntanya de 65 metres que es troba al municipi de Masdenverge, a la comarca del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Trencada

La Trencada és una muntanya de 730 metres que es troba entre els municipis d'Alcanar i d'Ulldecona, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 17 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 17 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres que fa angle en un extrem per l'eixample que fa el carrer al comunicar amb el del pintor Casanova. Consta de planta i dos pisos. En aquesta es combina tant la maçoneria com el maó de pla, tot cobert amb arrebossat bast i en un temps emblanquinat. A l'angle, com a reforç, hi ha grans carreus de pedra arenisca fins a l'alçada d'uns 2 m. A la planta s'inscriu la porta d'arc de mig punt, amb dovelles de mides regulars de pedra arenisca i llindar de pedra calcària. En el pis principal hi ha finestres grans i rectangulars, mentre a les golfes hi ha obertures petites i quadrades. La teulada és de doble vessant i presenta voladís poc accentuat en el lateral, que deixa veure la fusta de sosteniment de les teules, i teules-canal de terrissa a la façana. Representa la tipologia d'habitatge unifamiliar popular de principis del segle xx.

## Història

Es troba en el barri de Sant Jaume, que junt amb el de Remolins conformaven a l'edat mitjana el sector jueu de la ciutat. Possiblement en el lloc on es troba aquesta edificació és on en un principi hi havia el portal de l'Assoc, obert a la muralla que separava Remolins de la resta de Tortosa. L'actual c/ Cortadura, just enfront d'aquest habitatge, és el que correspon al traçat de la muralla del segle xiv esmentada.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Trampolí de 3 metres femení

Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Trampolí de 3 metres | homes | dones |
| Palanca de 10 metres | homes | dones |
| Palanca alta | homes |
| < 1912 1924 > |||||
El salt de trampolí de 3 metres femení fou una de les cinc proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics d'Anvers del 1920. Aquesta fou la primera vegada que es disputava una prova de trampolí en categoria femenina en uns Jocs Olímpics. La prova es va disputar el 29 d'agost de 1920. Hi van prendre part quatre saltadores, totes dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Aileen Riggin (USA) | Helen Wainwright (USA) | Thelma Payne (USA) |

## Resultats

En haver-hi sols quatre participants van passar directament a la final.

### Final

| Pos | Saltadora | Punts | Puntuació |
| 1 | Aileen Riggin (USA) | 9 | 539.9 |
| 2 | Helen Wainwright (USA) | 9 | 534.8 |
| 3 | Thelma Payne (USA) | 12 | 534.1 |
| 4 | Aileen Allen (USA) | 20 | 489.8 |

## Referències

* Belgian Olympic Committee. «Olympic Games Antwerp 1920 - Official Report» (pdf), 1957. Arxivat de l'original el 2011-05-05. [Consulta: 24 desembre 2006].

## Enllaços externs

* (anglès) Salts - Anvers 1920 Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine.
# Bodianus sanguineus

Bodianus sanguineus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aron Pilhofer

Aron Pilhofer és un periodista estatunidenc especialitzat en periodisme de dades. Actualment (2015) és editor executiu de Digital del diari anglès The Guardian, després de ser editor de notícies interactives del New York Times on va dirigir un equip interdisciplinari format per periodistes, dissenyadors i especialistes en mitjans socials que desenvolupaven els continguts gràfics i visualitzacions de dades per al diari novaiorquès.
Aron Pilhofer va començar a treballar al New York Times l'any 2005 com a editor de projectes especialitzat en històries relacionades amb l'economia i la política. Anteriorment havia treballat per al Centre per la Integritat Pública de Washington, una organització sense ànim de lucre formada per periodistes d'investigació que difonen casos de corrupció a l'administració i abusos de poder.
Paral·lelament a la seva tasca com a editor multimèdia del New York Times, és cofundador de Documentcloud.org, una startup pensada per ajudar els periodistes a trobar documents, analitzar-los i compartir-los. Actualment, l'eina conté més d'un milió de documents i la fan servir més de vuit-centes redaccions de tot el món.
La seva formació com a desenvolupador el va dur l'any 2009 a fundar juntament amb Rich Gordon i Burt Herman, Hacks & Hackers, uns fòrums informals que connecten periodistes i programadors per treballar conjuntament amb grups a més de 30 països.

## Referències

* ↑ GNM «Guardian News & Media appoints Aron Pilhofer as executive editor of digital» (en anglès). The Guardian. GNM, 19-05-2014 [Consulta: 14 març 2015].

## Enllaços externs

* Aron Pilhofer a Twitter
* Video-entrevista: Les dades poden ser una font i explicar històries. CCCBLab
* El mayor desafío del periodista-programador es que sus datos cuenten la verdad. Article El país
* Arxivat 2014-02-19 a Wayback Machine. Behind the New York Times Interactive Team with Aron Pilhofer. Entrevista a MIT Center for Civic Media [en anglès]
* Centre per la Integritat Pública de Washington
# Ros Muc

Ros Muc (en anglès Rosmuc) és una ciutat d'Irlanda, a la Gaeltacht de Conamara al comtat de Galway, de la província de Connacht. Es troba a mig camí entre Clifden i Galway.
S'estima els primers assentaments són del 400, cent anys abans que Naomh Briocán (Sant Briocán) hi portés el cristianisme. El 87% dels habitants parlen irlandès. La Divisió Electoral del Districte de Turlough afirma que Rosmuc és l'àrea on la parla irlandesa és més forta. D'acord amb una anàlisi del cens d'un total de 91,9% dels adults majors de dinou anys va afirmar que parlaven irlandès diàriament. Durant els últims trenta anys la població va fortament disminuir principalment per l'emigració. El poble és el lloc de naixement de l'expresident de la Lliga Gaèlica, Proinsias Mac Aonghusa.

## Etimologia

El nom de 'Ros Muc' provindria de l'antic irlandès «península de pujols arrodonits», ja que ros significa «península» i muc significa «turons arrodonits» o «porc». D'altra banda, l'etimologia pot ser literalment ros muc - «península cap de porc».

## Personatges il·lustres

A la zona hi ha viscut nombroses figures literàries, con el revolucionari i activista Patrick Pearse (Pádraig Mac Piarais) que tenia una residència d'estiu allà l'any 1900 (ara Monument Nacional irlandès), i que va descriure la zona a molts dels seus contes. Un altre escriptor era Pádraic Ó Conaire, que va escriure una sèrie de contes situats en part a la regió, incloent M'asal Beag Dubh («El meu Petit Ruc Negre») i la novel·la Deoraíocht («Exili»). L'àrea és reconeguda com una de les zones Gaeltacht més fortes al sud de Connemara.
Pádraig Pearse, que va participar en l'aixecament de Pasqua de 1916 a Dublín, tenia una cabanya a Ros Muc, on va escriure moltes de les seves peces. Va ser a Rosmuc on hi va escriure el seu famós discurs pronunciat a la tomba de Ó Donnabhain Rosa (Jeremiah O'Donovan Rossa) en 1915, que incloïa les paraules immortals «... però, els ximples, els ximples, els ximples - Ells ens han deixat el nostre fenià mort, i mentre Irlanda cava aquestes tombes, Irlanda sense llibertat mai podrà estar en pau».
L'equip de futbol de Rosmuc és «Cumann Sacar Naomh Briocain» (afiliat a la FAI i juga en la lliga de districte Galway). Naomh Briocain també té jugadors de parròquies veïnes, sobretot Cill Chairain, Carna i Leitir Móir.

## Townlands

Gleann Chatha, An Gort Mór, Inbhear, Turlach, Ros Dubh, An Tamhnaigh Bhig, Snámh Bó, Cill Bhriocáin, An Aill Bhuí, An tOileán Mór, An Turlach Beag, Salalaoi, An Baile Thair, An Siléar, Inis Eilte, An Cladhnach, Cladach ó Dheas, Gairfean, Ros Cíde, Doire Iorrais.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland

## Enllaços externs

* stair faoi Ros Muc - Facts about Ros Muc, Rosmuc, Rosmuck Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* cen ait a Bhfuil se? - Where is Ros Muc, Rosmuc, Rosmuck Arxivat 2011-07-26 a Wayback Machine.
* damhsoir ros muc dance weekend Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine.
* Coláiste na bhFiann
* Na Piarsaigh-Welcome Page Arxivat 2008-12-06 a Wayback Machine.
# Le Grand Carnaval

Le Grand Carnaval és una pel·lícula francesa-tunisiana dirigida per Alexandre Arcady, estrenada el 1983.

## Sinopsi

Durant la Segona Guerra Mundial, el 1942, els nord-americans van desembarcar a Algèria per a la batalla del nord d'Àfrica. El desembarcament es troba prop d'un petit poble anomenat Tajira. Aquesta subprefectura composta principalment per Pieds-noirs i algerians haurà d'acollir soldats nord-americans i viure amb ells, i esdevé centre del mercat negre.

## Repartiment

* Philippe Noiret : Étienne Labrouche
* Roger Hanin : Léon Castelli
* Richard Berry : Rémy Castelli
* Fiona Gélin : Sylvette Landry
* Macha Méril : Armande Labrouche
* Jean-Pierre Bacri : Norbert Castelli
* Marthe Villalonga : Simone Castelli
* Patrick Bruel : Pierre-Marie Labrouche
* Gérard Darmon : Gaby Atlan
* Jean Benguigui : Benjamin Fitoussi
* Peter Riegert : Walter Giammanco
* Alexandre Aja : Raphael
* Michel Creton : José
* Sam Karmann : Rabinovitch
* Attica Guedj : Odette Castelli
* Edward Meeks : colonel Hendricks
* Jean Pélégri : Honoré Labrouche, le père d'Etienne
* Jean-Claude de Goros : Bonnel
* Jean Danet : colonel de Vigny
* Saïd Amadis : Naouri
* Anne Berger : Fortunée Fitoussi
* Lucien Layani : Jacob Atlan
* Georges Carmier : gendarme Perez
* André Lambert : Carasco
* Alain Le Henry : le professeur
* Daniel Saint-Hamont : gendarme Picard
* Tarak Harbi : Messaoud
* Michael Edwards Steven : Charlie

## Referències

* ↑ Le Grand Carnaval a frenchfilms.org

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a AlloCiné
# Grigori Gukovski

Grigori Alexandròvitx Gukovski (en rus Григо́рий Алекса́ндрович Гуко́вский, pronunciat "ɡʊˈkofskʲɪj". 1 de maig del 1902, Sant Petersburg – 2 d'abril del 1950, Moscou) va ser un formalista rus i historiador de la literatura. La seva feina a la Casa Pushkin va portar a la redescoberta de la literatura russa del segle xviii.
Es va graduar per la Universitat Estatal de Sant Petersburg el 1923, on va obtenir la càtedra en literatura russa. Gukovsky era considerat la major autoritat en literatura russa del segle xviii. Després de passar un hivern al Setge de Leningrad, es va dedicar a fer conferències a la Universitat de Saratov fins al 1948. Quan va tornar a Leningrad, Guskovsky va ser detingut acusat de ser un "cosmopolita sense arrels". Va morir d'un atac de cor a la presó de Lefortovo.
La muller de Gukovski, Natalia Rykova (1898-1928), fou amiga propera d'Anna Akhmàtova. Natalia va morir donant a llum, i la seva filla, Natalia Dolinina (1928-1879), va escriure llibres per a nens. Entre els deixebles de Gukovsky hi trobem Yuri Lotman.

## Referències

* ↑ http://www.herzenlib.ru/almanac/number/detail.php?NUMBER=number5&ELEMENT=gerzenka5_2_7
* ↑ http://magazines.russ.ru/nlo/2002/55/lotm.html
# Nana Irregular de l'Escultor

La Galàxia Nana Irregular de l'Escultor és una galàxia irregular en la constel·lació de l'Escultor. La galàxia va ser descoberta el 1976.

## Galàxies veïnes i informació del grup de galàxies

La Nana Irregular de l'Escultor i la galàxia nana UGCA 442, totes dues companyes de la galàxia espiral NGC 7793. Totes aquestes galàxies pertanyen al Grup de l'Escultor, un filament dèbilment unit com un grup de galàxies proper al Grup Local.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 «The surface photometry catalogue of the ESO-Uppsala galaxies». The Messenger, 1989, pàg. 31-34.
* 1 2 Afirmat a: The ESO/Uppsala Survey of the ESO(B) Atlas. Pàgina: 0–503. Editorial: European Southern Observatory. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1982.
* 1 2 I. D. Karachentsev, E. K. Grebel, M. E. Sharina, A. E. Dolphin, D. Geisler, P. Guhathakrta, P. W. Hodge, V. E. Karachentseva, A. Sarajedini, P. Seitzer «Distances to nearby galaxies in Sculptor» (abstract). Astronomy and Astrophysics, 404, 2003, pàg. 93–111. DOI: 10.1051/0004-6361:20030170.

## Enllaços externs

* The Sculptor Dwarf Irregular Galaxy a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
Coordenades: 00$^h$ 08$^m$ 13,3$^s$; −34° 34′ 42″
# Guillaume-Hugues d'Estaing

Guillaume-Hugues d'Estaing (Étain, Lorena, ca 1400 - Roma, 28 d'octubre de 1455) va ser un cardenal francès del segle xv, membre de l'orde dels benedictins.

## Biografia

D'Estaing va obtenir un doctorat in utroque iur. Va ser ardiaca de Verdun i de Metz i un dels electors de l'antipapa Fèlix V.
L'antipapa Fèlix V el nomena cardenal en el consistori del 6 d'abril de 1444, però declina la promoció i pren partit pel papa Nicolau V, que l'absol i el fa cardenal al consistori del 19 de desembre de 1449.
D'Estaing va ser Camarlenc del Col·legi Cardenalici l'any 1452-1453. Va participar en el conclave de 1455, on Calixt III és elegit papa i va ser traslladat a la diòcesi de Frejus l'any 1454.

## Referències

* 1 2 3 «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of December 19, 1449». [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ «ESTAING, Guillaume d' in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 21 abril 2020].
# Noordwijkerhout

Noordwijkerhout és un municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 15.469 habitants repartits sobre una superfície de 23,40 km² (dels quals 0,81 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

* De Zilk
* Ruigenhoek

## Ajuntament

* VVD 6 regidors
* CDA, 5 regidors
* PvdA 3 regidors
* GroenLinks 2 regidors
* D66 1 regidor

## Enllaços externs

* www.noordwijkerhout.nl Arxivat 2014-03-30 a Wayback Machine.
# Noovo

Noovo és un canal de televisió de parla francesa que emet per a tot Quebec (Canadà). Fou fundat el 1986 com a Télévision Quatre-Saisons (TQS, televisió quatre estacions) i s'ha convertit en la segona xarxa privada de televisió en francès del Canadà, amb una programació basada en notícies i entreteniment. No debades, la TQS va fer fallida a la dècada del 2000, fet que comportà la seva adquisició per part de la productora Remstar, que va rellançar l'emissora el 2009 amb el nom V. El 31 d'agost de 2021, el canal de televisió torna a canviar de nom i es converteix en Noovo.
Sota aquesta nova denominació, l'oferta de V es basa en l'entreteniment amb sèries, concursos i esports. La xarxa és avui la tercera televisió en francès del Canadà, després de TVA i Télévision de Radio-Canadà (la cadena pública CBC).

## Referències

* ↑ «Décision CRTC 85-733». CRTC. [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ LCN : Terminé l'information à TQS (23 d'abril de 2008). [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ ICI.Radio-Canada.ca, Zone Arts-. «V change de nom et devient Noovo» (en francès canadenc). [Consulta: 12 desembre 2021].
Viccionari
# Hamlet, l'honor de la venjança

Hamlet, l'honor de la venjança (títol original en anglès Hamlet) és una pel·lícula coproduïda entre Estats Units, Regne Unit i França l'any 1990, dirigida per Franco Zeffirelli i interpretada per Mel Gibson, Glenn Close, Alan Bates i Helena Bonham Carter, basada en l'obra de teatre de William Shakespeare. L'any 1995 va ser emesa per primer cop en català a TV3.

## Argument

Helsingør, a la Dinamarca medieval. El jove príncep Hamlet, enamorat d'Ofèlia, ha de venjar la mort del seu pare, assassinat pel seu propi germà Claudi, qui li va robar el tron i es va casar amb la seva vídua (la reina Gertrudis). Per a aconseguir-ho, Hamlet es farà passar per boig i recrearà els fets en una obra teatral que representarà una companyia de comediants errants.

## Repartiment

* Mel Gibson: Hamlet
* Glenn Close: Gertrude
* Alan Bates: Claudius
* Paul Scofield: el fantasma
* Ian Holm: Polonius
* Helena Bonham Carter: Ophelia
* Stephen Dillane: Horatio
* Nathaniel Parker: Laertes
* Pete Postlethwaite: actor que fa de rei
* Michael Maloney: Rosencrantz
* Sean Murray: Guildenstern
* Trevor Peacock: l'enterrador

## Premis i nominacions

Guardons a què va optar la pel·lícula:

### Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística per Dante Ferretti i Francesca Lo Schiavo
* Oscar al millor vestuari per Maurizio Millenotti
* BAFTA al millor actor secundari per Alan Bates

### Premis

* David di Donatello a la millor pel·lícula estrangera per Franco Zeffirelli

## Referències

* 1 2 Títol en català a l'Ésadir
* ↑ Fitxa de doblatge a ElDoblatge
* ↑ «Hamlet». The New York Times.
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula a DeCine21 (castellà)
# Hamiz

Hamiz és un riu d'Algèria que desemboca a l'est de la badia d'Alger.

## Geografia

Ja no té la importància del passat a causa de la construcció de moltes preses al llarg del seu curs. Com l'embassament Hamiz que es va construir a 35 quilòmetres d'Alger, just aigües amunt de la sortida a la plana de la Mitija de l'Oued Arbatache.
El municipi de Bordj El Bahri es troba a la desembocadura del riu. Situada a la costa est de la badia d'Alger, està envoltada a l'oest per la Mediterrani, a l'est per Ain Taya, al nord per el Marsa i al sud per Bordj el Kiffan.

## Referències

* ↑ Oued el Hamiz a idref
* ↑ Oued el Hamiz a bourse-des-vols