OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 37 de l'Àguila

37 de l'Àguila (37 Aquilae) és una estrella a la constel·lació de l'Àguila. La seva magnitud aparent és de +5,12.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 Steven Majewski «Determining ages of APOGEE giants with known distances» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 20-01-2016. DOI: 10.3847/0004-637X/817/1/40.
* ↑ «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 01-09-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
* ↑ «* 37 Aql -- Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 23 desembre 2020].
Viccionari
# La oveja negra y demás fábulas

La oveja negra y demás fábulas és un llibre de relats de l'escriptor guatemalenc Augusto Monterroso, publicat el 1969. El llibre és un conjunt de relats breus, gènere en el qual Monterroso va desenvolupar la major part de la seua extraordinària producció, amb textes directes, planers i breus, amb molta càrrega d'ironia intel·ligent, parodiant als autors de faules de l'antiguitat, doncs mostra el revers d'un gènere habitualment inofensiu i exemplaritzant. El relat que dona nom al llibre, La oveja negra, fou adoptat com un referent, a Espanya, per grups d'insubmisos i pacifistes.
    En un lejano país existió hace muchos años una oveja negra
    Fue fusilada
    Un siglo después, el rebaño arrepentido le levantó una estatua ecuestre que quedó muy bien en el parque.
    Así, en lo sucesivo, cada vez que aparecían ovejas negras eran rápidamente pasadas por las armas para que las futuras generaciones de ovejas comunes y corrientes pudieran ejercitarse también en la escultura.

## Referències

* ↑ Martínez Jiménez; Muñoz Marquina, Francisco; Sarrión Mora, Miguel Ángel. «La narración (I). La acción narrativa». A: Akal. Lengua Castellana y Literatura (en castellà), 2011, p. 153. ISBN 9788446033677.
* ↑ «Augusto Monterroso. Biografía». Centro Virtual Cervantes. Instituto Cervantes.
* ↑ «La Oveja negra y demás fábulas» (en castellà). Anagrama. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ «La oveja negra y demás fábulas Por Augusto Monterroso» (en castellà). UNAE. Arxivat de l'original el 17 de maig 2022. [Consulta: 27 febrer 2021].
# Manuel Senni

Manuel Senni (Cesena, 11 de març de 1992) és un ciclista italià professional des del 2015.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Giro de Basilicata
* 2014
** Vencedor de 2 etapes al Giro de la Vall d'Aosta
* 2017
** 1r a la Colorado Classic

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 76è de la classificació general
* 2017. 79è de la classificació general
* 2018. Abandona (15a etapa)
* 2019. 59è de la classificació general

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Preu ex-cupó d'un bo

El preu ex-cupó d'un bo o preu net - clean price en anglès - és el preu brut d'un bo al qual se li resta el valor del cupó meritat i no pagat fins a la data present -el cupó corregut-. Generalment els preus de cotització dels bons -com per exemple a Bloomberg BusinessWeek i Reuters - són preus nets. Els preus nets són més estables que els preus bruts perquè tan sols recullen la informació econòmica -canvi de tipus d'interès, canvi en la qualificació creditícia de l'emissor, etc- i n'exclouen l'efecte transitori degut al cupó corregut.
Els bons, així com d'altres instruments financers de renda fixa, paguen cupons als tenedors dels bons -bonistes- en uns terminis regulars per compensar-los el valor temporal del diner. Un cop efectuat un pagament d'un bo en la data determinada, comença a transcórrer el temps, generalment semi-anualment, durant el qual el següent cupó es va meritant, fins que arribat novament el termini es fa efectiu el següent cupó. En aquest termini, generalment 6 mesos, el preu brut del bo va incorporant, dia rere dia, la part del cupó meritat, que és el que es coneix com a cupó corregut, provocant que si es representa gràficament el preu d'un bo, aquest tingui forma de serra. Per contra, si es resta del preu de cotització d'un bo el cupó corregut, s'obté el preu ex-cupó. La valoració del cupó corregut es fa basant-se en l'any comercial, la rendibilitat a nominal del cupó, i el nombre de dies que manquen perquè es faci efectiu el següent pagament. Els preus de cotització dels bons en el mercats són preus ex-cupó.

## Referències

* ↑ Vegeu el gràfic a Bond Accrued Interest.
* ↑ Clean and Dirty Prices Arxivat 2008-06-04 a Wayback Machine.
* ↑ Trade Interest Bought/Sold Arxivat 2008-05-23 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* «Preu ex-cupó». Diccionari econòmic financer La Caixa. Arxivat de l'original el 2010-10-08. [Consulta: 25 juny 2011].
# Mary Elizabeth Coleridge

Mary Elizabeth Coleridge va ser una novel·lista i poeta britànica, que també escrivia assaigs i ressenyes. Va ensenyar al London Working Women's College durant dotze anys, entre 1895 i 1907. Escrivia poesia amb el pseudònim Anodos (en homenatge a George MacDonald); altres influències en la seva obra van ser Richard Watson Dixon i Christina Rossetti.
Coleridge va publicar cinc novel·les, i The King with Two Faces en fou la més coneguda, que li garanteix 900£ en drets d'autora el 1897. Va viatjar àmpliament durant la seva vida, encara que la casa seva era a Londres, on vivia amb la seva família. Son pare era Arthur Duke Coleridge, que, junt amb la cantant Jenny Lind, va ser responsable de la formació del Londres Bach Choir el 1875. Altres amics de la família eren Robert Browning, Lord Tennyson, John Millais i Fanny Kemble.
Mary Coleridge era descendent de Samuel Taylor Coleridge i reneboda de Sara Coleridge, l'autora de Phantasmion. Va morir per complicacions a causa d'una apendicitis mentre era de vacances a Harrogate el 1907; deixà inacabat un manuscrit de la seva pròxima novel·la, i centenars de poemes inèdits.
Un dels seus poemes, «The Blue Bird», el va musicar Charles Villiers Stanford. Un amic de la família, el compositor Hubert Parry, també va posar diversos dels seus poemes en música.

## Obres publicades

* Fancy's Following. Oxford: Daniel, 1896 (poemes)
* The King with Two Faces. Londres: Edward Arnold, 1897
* The Seven Sleepers of Ephesus. Londres: Chatto & Windus, 1898
* Non Sequitur. Londres: J. Nisbet, 1900 (assaigs)
* The Fiery Dawn. Londres: Edward Arnold, 1901
* The Shadow on the Wall: a romance. Londres: Edward Arnold, 1904
* The Lady on the Drawingroom Floor. Londres: Edward Arnold, 1906
* Holman Hunt. Londres: T. C. & E. C. Jack; Nova York: F. A. Stokes Co., [1908]
* Poems by Mary E. Coleridge. Londres: Elkin Mathews, 1908
** Songs not listed

## Referències

* ↑ Mary Elizabeth Coleridge - Poems, Biography, Quotes(anglès)
* ↑ «Listing of library holdings for Mary Coleridge» (en anglès). Copac. [Consulta: 14 juny 2009].

## Enllaços externs

* Mary Elizabeth Coleridge(anglès).
# Ross (Dakota del Nord)

Ross és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 48 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ross tenia 48 habitants, 24 habitatges, i 13 famílies. La densitat de població era de 66,2 hab./km².
Dels 24 habitatges en un 20,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 45,8% no eren unitats familiars. En el 41,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,6% tenia menys de 18 anys, un 14,6% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.875 $ mentre que les dones 14.250 $. La renda per capita de la població era de 15.025 $. Cap de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ross». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ross». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# La Caine

La Caine és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Caine era de 97 persones. Hi havia 38 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 35 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Caine el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 43 eren actives i 17 eren inactives. De les 43 persones actives 42 estaven ocupades (23 homes i 19 dones) i 1 aturada (1 home). De les 17 persones inactives 4 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 3 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor i 2 electricistes.
L'any 2000 a La Caine hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Caine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Caine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sent Bausèli de Pedoci

Sent Bausèli (en francès Saint-Bauzille-de-Putois) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Paoli (Oklahoma)

Paoli és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 649 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paoli tenia 649 habitants, 247 habitatges, i 189 famílies. La densitat de població era de 835,3 habitants per km².
Dels 247 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.139 $ i la renda mediana per família de 33.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.750 $ mentre que les dones 17.153 $. La renda per capita de la població era de 13.512 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paoli». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paoli». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Pont Franjo Tuđman

«Pont Franjo Tuđman» té aquests significats:
* Pont Franjo Tuđman (Dubrovnik)
* Pont Franjo Tuđman (Čapljina)
* Pont Franjo Tuđman (Osijek)
# Castell de Bellpuig

El Castell de Bellpuig era una fortificació medieval a la població rossellonesa de Bellpuig, en l'actual comuna de Prunet i Bellpuig. Les restes que es conserven mostren que estava envoltat per una murada flanquejada per torres cilíndriques, en una disposició que recorda la de Castellnou dels Aspres.
Les ruïnes estan situades a 772 m d'altitud, a la carena que separa les valls de la Ribera Ampla (tributària del Tec) i del Bulès (tributari de la Tet). Hom hi pot accedir per un camí que surt del santuari de la Trinitat, a uns quinze minuts a peu. La seva estratègica situació dalt d'un penyal li dona una extensa vista sobre les muntanyes del massís del Canigó, les Alberes, les Corberes i la costa del Rosselló i el Llenguadoc.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Prunet i Bellpuig». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Green Guide. Languedoc, Roussillon, Tarn Gorges. París: Michelin Tyre plc, 1998 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 2-06-136602-3.
* Ponsich, Pere. «Prunet i Bellpuig: Castell de Bellpuig». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El Castell de Bellpuig en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 12 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Brevíssima nota Arxivat 2010-01-23 a Wayback Machine. (francès)
# Llista de rèptils de la Vall de Lord

Aquesta llista de rèptils de la Vall de Lord inclou el nom comú de totes les espècies de rèptils trobades a la vall ordenats alfabèticament: són un total de 12 espècies.
La llista també inclou les diferents formes de nom comú d'una espècie quan es dona aquesta circumstància. En aquests casos, la segona o tercera forma de denominació apareix entre parèntesis.
   * Colobra bordelesa (o colobra llisa meridional, o serp llisa meridional)
       Colobra escurçonera (o colobra d'aigua, o escurçó d'aigua, o serp d'aigua)
       Colobra d'aigua (o colobra escurçonera, o escurçó d'aigua, o serp d'aigua)
       Colobra llisa europea (o serp llisa septentrional)
       Colobra llisa meridional (o serp llisa meridional, o colobra bordelesa)
       Escurçó d'aigua (o colobra escurçonera, o colobra d'aigua, o serp d'aigua)
   * Escurçó pirinenc
   * Escurçó ibèric
       Llangardaix verd (o lluert)
       Llangardaix ocel·lat (o llargandaix)
   * Llargandaix (o llangardaix ocel·lat)
       Llisona (o noia de serp, o serp de vidre, o vidriol)
   * Lluert (o llangardaix verd)
       Noia de serp (o llisona, o serp de vidre, o vidriol)
       Sargantana cuallarga (o sargantaner gros)
       Sargantana de paret (o sargantana roquera, o sargantilla)
   * Sargantana ibèrica
   * Sargantana roquera (o sargantilla, o sargantana de paret)
   * Sargantaner gros (o sargantana cuallarga)
       Sargantilla (o sargantana roquera, o sargantana de paret)
   * Serp d'aigua (o colobra escurçonera, o colobra d'aigua, o escurçó d'aigua)
   * Serp blanca (o serp ratllada)
       Serp de vidre (o llisona, o noia de serp, o vidriol)
       Serp llisa meridional (o colobra llisa meridional, o colobra bordelesa)
       Serp llisa septentrional (o colobra llisa europea)
       Serp ratllada (o serp blanca)
   * Serp verda
   * Serp verd-i-groga
   * Vidriol (o serp de vidre, o noia de serp, o llisona)

## Vegeu també

* Llista d'ocells de la Vall de Lord
* Llista de mamífers de la Vall de Lord

## Bibliografia

* Guixé Coromines, David. El medi natural del Solsonès. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2008. ISBN 9788474533138. , pàg. 247 a 259.
# Mas Saurina

Mas Saurina és una masia al nord-oest del nucli urbà de la població de Palau-saverdera (Alt Empordà), al carrer de la Ciutat i a escassa distància de la font de Dalt. Aquest mas catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, és de planta irregular format per l'edifici principal i l'espai destinat a les tasques agrícoles, unit a la casa mitjançant un mur de tanca. L'edifici principal està format per diversos cossos adossats. Presenta la coberta a dues aigües de teula i està distribuït en planta baixa i pis, amb una terrassa davantera a la que s'accedeix des d'unes escales exteriors. La majoria d'obertures de l'edifici han estat transformades, tot i que a la planta baixa es conserva una finestra d'arc de mig punt bastida amb pedra i al primer pis una altra. Adossat a la façana principal hi ha un cos rectangular, amb coberta a dues aigües, que alhora presenta una altra terrassa adossada al nivell del primer pis. A la planta baixa, aquest cos s'utilitza com a magatzem. Al costat, un altre petit edifici adossat també al mur de tanca, presenta un arc de mig punt molt reformat per accedir a l'interior. Al nord, adossat a aquesta construcció, hi ha la quadra. De planta rectangular, dos pisos i amb la coberta a dues vessants de teula, presenta dues grans arcades de mig punt, bastides amb lloses de pedra disposades a sardinell, sostingudes per pilars quadrats amb les impostes destacades. Al pis, una finestra rectangular amb la llinda de pedra i els brancals de maons.
El recinte està separat del carrer per una tanca de pedra. Al costat de la porta d'accés hi ha una petita construcció coberta amb volta de mig punt i bastida amb pedra i morter, que probablement és una font. Tota la construcció és de pedra sense treballar lligada amb morter de calç, excepte la terrassa i les escales que donen accés a la casa, que estan arrebossades i pintades.
La nissaga dels Saurina es remunta als segles XIV-XV, on destacaven per ser gran ramaders de cabres i ovelles, encara que també exercitaren càrrecs locals com els batlles i homes de confiança dels nobles locals. Posteriorment, a finals del s. XIX, la família Can Bech es feu amb la propietat. L'heretat es manté deshabitada donat que els actuals propietaris resideixen fora de Palau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas Saurina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Ross-shire

Ross-shire (gaèlic escocès: Siorrachd Rois) és una àrea geogràfica del nord-oest d'Escòcia, a les seves Terres Altes (Highlands). Fins al Decret de Govern Local de 1889, Ross-shire era un comtat, sent la seva capital la vila de Dingwall. Incloïa l'illa de Lewis, l'illa més gran de les Hèbrides Exteriors.
El comtat tenia fronteres al nord amb Cromartyshire i Sutherland i al sud amb Inverness-shire. Hi havia molts enclavaments de Cromartyshire a Ross-shire, fins i tot al port d'Ullapool, també hi havia un enclavament de Nairnshire. L'any 1890, el comtat va ser unit amb Cromartyshire com el comtat de Ross & Cromarty, però en adreces postals era encara Ross-shire. L'any 1975, després del Decret de Govern Local de 1973, Ross & Cromarty es canvia en un districte del consell del Highland, i Lewis va ser donat al consell nou de les Hèbrides Exteriors. Ross & Cromarty va ser dissolt l'any 1996 quan els Highlands es va convertir en una autoritat unitària després del Decret de Govern Local de 1996.
Ross-shire, i el seu veí Inverness-shire, són els únics comtats britànics amb guions entre la capital i el sufix -shire, perquè no es posa la mateixa lletra tres vegades seguides en l'anglès.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20120923060110/http://northhighlandsscotland.com/category/ross-shire/