OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joana Gomila i Laia Vallès

Joana Gomila i Laia Vallès es un duet musical format per Joana Gomila (Manacor, 1982) compositora i cantant i Laia Vallès (Sabadell, 1986) compositora i pianista. Les dues són les participants principals d’aquesta formació musical que combina la música tradicional amb l'experimentació i la recerca. En total han publicat tres discos.

## Àlbums

* Folk Souvenir (Bubota, 2016)
* Paradís (Bubota 2020)
* Així Deçà (Suralita Recol·leccions, 2021)

## Premis

* Premi Rosselló-Pòrcel l’any 2017 de l'Obra Cultural Balear per Folk Souvenir.
* Premi Ciutat de Palma l’any 2018 per Folk Souvenir
* Premi Especial de la Crítica de la revista Enderrock 2020 per Paradís
* Premi Ciutat de Palma Bonet de Santpere 2020 per Paradís.
* Premi Altaveu 2020 per Paradís.

## Referències

* ↑ «Folk Souvenir, by Joana Gomila Folk Souvenir» (en anglès). [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Enderrock.cat. «Joana Gomila, Laia Vallès - Paradís | Enderrock.cat». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Enderrock.cat. «El mètode experimental de Joana Gomila | Enderrock.cat». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Darder, Clàudia. «Los Ciutat de Palma premian la reforma del Casal Balaguer» (en castellà), 20-01-2018. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Enderrock.cat. «Descobrim els guardonats de la Crítica dels Premis Enderrock de la Música Balear | Enderrock.cat». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Gómez, Dani. «Premi Ciutat de Palma per Paradís, el segon disc de Joana Gomila», 28-01-2021. [Consulta: 5 desembre 2021].
# Orca, la balena assassina

Orca, la balena assassina (títol original: Orca) és un thriller estatunidenc dirigit per Michael Anderson, estrenada el 1977. Ha estat doblat al català.

## Argument

Amb el seu equip, el capità Nolan i els seus acòlits Annie, Paul i Novak pesquen un tauró. Reven els animals que captura a aquariums. Un dia, coneix Rachel, una professora d'universitat que té una gran passió per les orques. Nolan es fica llavors al cap atrapar un d'aquests animals, esperant treure'n un profit més important. En el moment de la seva temptativa de captura, fereix mortalment una orca femella que estava a punt d'agafar. Des de llavors, el mascle, furiós, es posa a la caça del vaixell del capità i devora Novak.

## Repartiment

* Richard Harris: el capità Nolan
* Charlotte Rampling: Rachel Bedford
* Will Sampson: Jacob Umilak
* Bo Derek: Annie
* Keenan Wynn: Gus Novak
* Robert Carradine: Ken
* Scott Walker: Alan Swain
* Peter Hooten: Paul
* Wayne Heffley: el capellà

## Rebuda

En l'estrena, la pel·lícula ha patit per tres aspectes: la pètria qualitat dels efectes especials, els seus punts de semblança amb Jaws, i li manca rigor científic en la descripció del comportament de les orques. No obstant això, els efectes especials d'aquesta pel·lícula són encara avui impressionants, i algunes escenes conserven el seu caràcter espectacular. Amb el temps, la pel·lícula ha obtingut un cert reconeixement dels crítics i un estatus de pel·lícula de culte entre els fans de pel·lícules de gènere.

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Malta, al Marina World de Redwood City a Califòrnia, així com a Petty Harbour, poblet de la província de Terranova i Labrador, al Canadà.
* La cançó dels crèdits del final, My Love, We Are One, va ser composta per Ennio Morricone i l'interpreta Carol Connors.
* Orca va suposar l'inici al cinema de l'actriu Bo Derek.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Orca, la balena assassina. esadir.cat.
* ↑ «The killing whale». The New York Times.
# Lo Cogulló

Lo Cogulló és el nom dels següents llocs:
* Lo Cogulló (Envall): muntanya prop del poble d'Envall, del terme municipal de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà,
* Lo Cogulló (Os de Balaguer): muntanya del terme municipal d'Os de Balaguer, a la Noguera
# Garden Reach

Garden Reach és un antic barri de Calcuta a la riba del riu Hugli. Inclou el lloc on estava l'antic fort d'Aligarh que fou conquerit per Robert Clive el 1756. Fou residència preferida dels residents europeus a Calcuta, i moltes cases destacades es van construir entre 1768 i 1780. Hi va viure l'antic rei d'Oudh i alguns dels seus descendents.

## Referències

* ↑ The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, London, Trübner & co.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Església de Sant Antoni de Pàdua (Ulldecona)

Sant Antoni de Pàdua és una església de petites dimensions al poble dels Valentins al terme municipal d'Ulldecona (Montsià) protegida com a bé cultural d'interès local. Edifici amb coberta a dos vessants, la façana principal no té cap decoració, l'únic element és la porta principal d'arc de mig punt. a un costat s'alça el campanar, una torre quadrangular amb una obertura d'arc de mig punt en la part superior de cada cara. Tot l'edifici està arrebossat i pintat de blanc excepte una motllura que ressegueix la porta i el campanar que són de color crema.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Antoni de Pàdua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Església de Sant Antoni de Pàdua». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Lyndonville

Lyndonville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 862 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyndonville tenia 862 habitants, 325 habitatges, i 228 famílies. La densitat de població era de 326,3 habitants/km².
Dels 325 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.179 $ i la renda mediana per família de 45.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.769 $ mentre que les dones 19.464 $. La renda per capita de la població era de 16.357 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lyndonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyndonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Maria Soler

«Josep Maria Soler» té aquests significats:
# Hymenosporum flavum

Hymenosporum flavum és un arbre de les selves i boscos plujosos que creix a l'est d'Austràlia, des de Nova Gal·les del Sud fins a Queensland, estenent-se fins a Nova Guinea. És l'única espècie del gènere Hymenosporum.
Les fulles són de color verd fosc brillant, i mesuren 10 cm de longitud per 4 cm d'ample. Produeix raïms de flors fragants a la primavera, les quals mesuren aproximadament 5 cm de diàmetre i atrauen a les abelles, aus menjamels i papallones. Són de color crema, tornant-se grogues amb el temps i són seguides per càpsules llargues en forma de pera que contenen les llavors. Les llavors germinen amb facilitat. Aquesta composició fa que es consideri un dels arbres de mida mitjana més bonic de la regió australiana.
Aquesta espècie és àmpliament cultivada i normalment creix al voltant de 8 m d'alçada (tot i que pot créixer fins als 20 m a àrees tropicals) i té una forma vertical i estreta. Pot ésser cultivada en posicions ombrejades, però floreix millor a ple Sol. Prefereix un sòl ben drenat amb un alt contingut orgànic.

## Enllaços externs

* PlantNET-New South Wales Flora online: Hymenosporum flavum
* Association of Societies for Growing Australian Plants (ASGAP): Hymenosporum flavum Arxivat 2007-01-06 a Wayback Machine.
# Lo Coll (Torallola)

Lo Coll és una collada situada a 724,3 metres d'altitud en el terme municipal de Conca de Dalt (antic terme de Toralla i Serradell), al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Es troba al costat nord-oest de Torallola, al nord de la partida de Perico, a llevant de les Comes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# (4644) Oumu

(4644) Oumu és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 16 de setembre de 1990 per Atsushi Takahashi i el també astrònom Kazurō Watanabe des de l'Observatori de Kitami, a Hokkaido, Japó.
Va ser designat provisionalment com 1990 SR3. Va ser anomenat Oumu en homenatge a la ciutat japonesa de Oumu que destaca per la seva indústria pesquera, situada al Mar d'Okhotsk a uns 50 km de Kitami.
Oumu s'hi troba a una distància mitjana del Sol de 2,606 ua, i pot allunyar-se fins a 2,982 ua i acostar-se fins a 2,231 ua. La seva excentricitat és 0,144 i la inclinació orbital 14,13 graus. Empra 1.537 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. La magnitud absoluta d'Oumu és 12,4. Té 7,49 km de diàmetre i té una albedo estimada de 0,3.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 7 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=4644.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ 2003. (4644) Oumu. In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer, Berlin, Heidelberg. https://doi.org/10.1007/978-3-540-29925-7_4564
* ↑ «(4644) Oumu» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «(4644) Oumu» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 24 maig 2021].
# Lyne Beaumont

Lyne Beaumont (Ciutat de Quebec, 23 de gener de 1978) és una nedadora quebequesa de natació sincronitzada medallera de bronze olímpica el 2000 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 2000 celebrats a Sydney (Austràlia) va guanyar la medalla de bronze en el concurs per equips, amb una puntuació de 97 punts, després de Rússia (or amb 99 punts) i Japó (plata amb 98 punts), sent les seves companyes d'equip: Claire Carver-Dias, Erin Chan, Catherine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Jacinthe Taillon, Reidun Tatham i Jessica Chase.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 16 de març de 2018.
# Joaquim Font i Cussó

Joaquim Font i Cussó (Badalona, 1909 - Santa Coloma de Gramenet, 13 de juny 1988) fou un historiador, arqueòleg i erudit local badaloní, dedicat a l'estudi de la història de Badalona exclusivament. Fou descobridor de moltes de les restes romanes de Baetulo, entre elles la Venus de Badalona.

## Biografia

Formà part de l'Agrupació Excursionista de Badalona, institució que buscava la salvaguarda del patrimoni de la ciutat, i de la qual es convertí en cap de la secció d'arqueologia i història, estudiosos que investigaren diferents àmbits de la història de Badalona. Les excavacions de Font i Cussó en el subsòl de Dalt de la Vila, concretament en el Clos de la Torre, entre 1934 i 1936 posaren al descobert nombroses restes. A la mateixa època es convertí en impulsor i en l'ànima del primer museu de la ciutat en la seu de l'Agrupació (espoliat el 1940 com a represàlia política), que buscava donar a conèixer les troballes romanes de la ciutat.
Font i Cussó va desenvolupar una lluita amb les institucions perquè les restes arqueològiques retornessin a Badalona des del Museu Arqueològic de Barcelona, fet que es produí el 1981 amb el retorn de la Venus de Badalona. També dugué a terme els tràmits per altres restes com la Tabula hospitalis, l'estela ibèrica de Can Peixau o les pollegueres de la muralla de Baetulo, trobades en el mateix indret que la Venus; i així aconseguir que Badalona tingués un museu en condicions.

### Reconeixements

L'Ajuntament de Badalona li atorgà la medalla d'or de la ciutat i el nomenà fill predilecte de la localitat. El consistori també li dedicà una plaça al barri de Dalt de la Vila, justament sobre les restes conservades de la ciutat romana i on hi havia hagut antigament el Clos de la Torre. L'any 2011 fou inclòs en la llista La nissaga catalana del món clàssic, que descriu tot una sèrie de personatges que han dedicat atenció al món clàssic en un sentit ampli, no sols en matèria històrica.

### Llegat

L'Arxiu Històric de la Ciutat de Badalona del museu compta amb el seu fons de documentació personal i professional.

## Referències

* 1 2 «Arxiu Històric de la Ciutat de Badalona (AHBDN) Fons personals i professionals». Museu de Badalona. [Consulta: 12 juliol 2013].
* 1 2 3 4 García Riera, J «Fallece el descubridor de la "Venus de Badalona"» (en castellà). La Vanguardia, 16-06-1988 [Consulta: 12 juliol 2013].
* 1 2 Redacció «Josep Maria Cuyàs i Joaquim Font i Cussó inclosos en "La nissaga catalana del món clàssic"». El TOT, 29-06-2011 [Consulta: 12 juliol 2013]. Arxivat 12 de desembre 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-12-12. [Consulta: 15 març 2021].
* 1 2 Martí, J «Edición del Jueves 7 de diciembre de 1995» (en castellà). El Periódico, 07-12-1995 [Consulta: 12 juliol 2013]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 juliol 2013].

## Bibliografia

* Pepita Padrós, "Joaquim Font i Cussó (1909-1988)", Montserrat Tudela / Pere Izquierdo (eds.), La nissaga catalana del món clàssic, Barcelona, Auriga, 2011, p. 362-364 ISBN 9788461509928
# Hradec nad Moravicí

Hradec nad Moravicí és una localitat del districte d'Opava a la regió de Moràvia-Silèsia, República Txeca, amb una població a principi de l'any 2018 de 5.455 habitants.
Es troba al centre de la regió, a la zona est dels Sudets orientals, a poca distància del curs alt del riu Òder, i prop de la frontera amb Polònia i la regió d'Olomouc.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de. Estadístiques del districte d'Opava. Consultat l'1 d'agost de 2018.
# Lo Coll de Madrona

Lo Coll de Madrona és un paratge del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Figuerola d'Orcau.
El lloc és a ponent i dessota del Coll de Madrona, del qual pren el nom, al sector nord-est del terme municipal, a llevant de Biscarri i al sud-oest del Cogulló de Sant Quiri. És a la capçalera del torrent de Renou. La Cabana del Tarumba és al sector meridional de lo Coll de Madrona.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gabriel Gorce

Gabriel Gorce Yepes (2 d'agost de 1990, Madrid, Espanya) és un esquiador alpí amb deficiència visual classificat com a B2 en la Classificació Paralímpica d'Esquí Alpí. Ha tingut diversos guies com ara Aleix Suñé, Félix Aznar o Arnau Ferrer. Gorce ha competit en la Copa d'Europa i a la Copa del Món d'Esquí Alpí del Comitè Paralímpic Internacional en el Campionat del Món de 2009 i en els Jocs Paralímpics de Vancouver de 2010. Va ser homenatjat a la Gala Esportiva XV.

## Referències

* 1 2 «Santacana es queda a dues passes d'aconseguir la quarta medalla per a Espanya - Paralímpic, Vancouver 2010». AS.com, 19-03-2010.
* ↑ «Solidaritat Digital - L'ONCE a Catalunya homenatja els seus millors esportistes cecs i deficients visuals». Solidaridaddigital.es. Arxivat de l'original el 2014-03-22. [Consulta: 5 agost 2016].
# Lyng-ker-dem

Lyng-ker-dem és una serralada muntanyosa de Meghalaya, una de les branques de les muntanyes Khasi i muntanyes Jaintia. El cim més elevat està situat a uns 1.550 metres sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Joaquim Fons i Pont

Joaquim Fons i Pont (Barcelona, 24 de juliol de 1905 - Barcelona, 23 d'agost de 1991) va ser un empresari català que va formar part de la resistència clandestina. Fill d'una família barcelonina benestant va cursar estudis a La Salle de la Bonanova. El 1922 es va inscriure al Centre Excursionista Avant i es va matricular a les Escoles Mercantils del CADCI. Aquest mateix any va assistir a la Conferència Nacional Catalana celebrada el mes de juny, d'on va sorgir Estat Català. Durant la dictadura de Primo de Rivera va ingressar a la Societat d'Estudis Militars (SEM) i, posteriorment, el 1926 a ORMICA, l'organització creada per Josep Maria Batista i Roca. Tres anys més tard va entrar a treballar a la Companyia General del Suro i per qüestions laborals es trasllada a Algèria. Un cop retornat, va ser un dels fundadors de Palestra i el secretari de la Germanor de Guies Excursionistes.
Va participar en la proclamació de la República Catalana, i prengué part, conduint un camió, en la recollida d'armes del sometent del Vallès Oriental a fi i efecte de neutralitzar les seves possibles actituds de defensa de la monarquia espanyola. L'any 1931 retorna a Algèria dees d'on viatja sovint a França. Un cop acabada la Guerra Civil, tot i la seva ideologia antifranquista i antiespanylista va acceptar ser vicecònsol a Bugia (Algèria). Des d'aquest càrrec va ajudar a refugiats bascs i catalans.
L'any 1975 va participar en les trobades als Caputxins de la Diagonal per redactar les estatuts de l'Assemblea de Catalunya. El mateix any plegà tots els seus afers a l'Àfrica del Nord i començà les gestions per crear una societat financera destinada a recollir cabals destinats a l'alliberament de Catalunya. A través de la societat anònima CADEU (Catalans d'Europa) creà la Fundació Catalunya amb la missió de defensar els drets col·lectius i individuals dels catalans. A partir de la II Conferència del Consell Nacional Català (CNC) a Avinyó (maig de 1969) establí lligams més estrets amb Batista i va participar en els Aplecs de Pau i Treva de Toluges. Quan se celebrà la IV Conferència Nacional del CNC al Centre de Lectura de Reus (20-21 de maig de 1978), en Fons hi participà amb la ponència 'El futur dels Països Catalans a Europa'.
La seva biografia ha estat recollida a l'obra La Catalunya resistent. Allò que la transició ens ha negat de Robert Surroca i Tallaferro. Pagès editors (Lleida).

## Referències

* ↑ «Resum d'història del CNC per Víctor Castells (2005)». Arxivat de l'original el 2018-10-24.

## Enllaços externs

* Biografia de Joaquim Fons a La Catalunya resistent. Allò que la transició ens ha negat al web de la Fundació Catalunya Arxivat 2019-08-25 a Wayback Machine.
* 100 anys d'estelada
# Hradec Králové

Hradec Králové (pronúncia en txec:ˈɦradɛts ˈkraːlovɛː), Königgrätz en alemany, és la capital de la regió de Hradec Králové (República Txeca).

## Fills il·lustres

* Alois Jedliczka (1821-1894), compositor i musicòleg.

## Vegeu també

* Air Ambulance Show.
* Virtual show
# Llengües semítiques nord-occidentals

El semític nord-occidental és una de les divisions de les llengües semítiques. Està format per l'amorita, l'ugarític (ambdós extingits), l'arameu i les llengües canaanites, a les quals pertany l'hebreu. La llengua més antiga del grup és l'ugarític, sense que es pugui considerar que sigui la llengua mare de la subfamília, sinó que tots els seus membres descendeixen d'un dialecte del protosemític de manera independent, parlat a la zona de Palestina cap al II mil·lenni aC.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Mecili Hilarià

Mecili Hilarià (en llatí Mecilius Hilarianus o Mechilius o Mecilianus) va ser un magistrat romà del segle iv.
És mencionat repetidament pel Còdex Teodosianus. Tenia el càrrec de Corrector Lucaniae et Bruttiorum sota Constantí I el Gran, l'any 316, i més tard va ser procònsol d'Àfrica l'any 324, cònsol junt amb Pacatià l'any 332, i prefecte del pretori (segons Gothofredus, praefectus urbi sc. Romae) sota els fills de Constantí l'any 339. Un Hilarià apareix també al Còdex l'any 341 sense menció del càrrec que ocupa, que probablement és aquest Mecili Hilarià, però un Hilari o Hilarià praefectus urbi el 393 i praefectus praetorio el 396 és una persona diferent. Potser és l'Hilari que menciona Símmac.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/478?rgn=full+text;view=image;q1=HilarianusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 468. ]
# Eugene Izotov

Eugene Izotov (Moscou, 28 de novembre de 1973) és un oboista i artista discogràfic d'origen rus.

## Biografia

Des dels 6 anys va estudiar a la "Gnessin Music School" amb els professors I.F. Pushechnikov i S. P. Velikanov, més tard al Departament de Música de la Universitat de Boston (EUA), en la classe del professor R. Gomberg.
Evgeny Izotov va ser el primer músic nascut a Rússia que va ocupar el lloc del primer oboista en diverses grans orquestres d'òpera i simfòniques nord-americanes: New World Symphony (1995, Miami Beach), Kansas City Symphony Orchestra (1995-). 1996, solista), Orquestra Simfònica de San Francisco (1996-2002, solista), Orquestra de l'Òpera Metropolitana (2002-2006, solista). Des del 2006 és solista i concertista del grup d'oboès de l'Orquestra Simfònica de Chicago sota la direcció de Riccardo Muti.
Evgeny Izotov realitza regularment concerts en solitari i de cambra amb els directors Riccardo Muti, Bernard Haitink, James Levine, Michael Tilson Thomas, Vladimir Yurovsky, Lorin Maazel, així com amb els músics Yo Yo Ma, Efim Bronfman, Pinchas Zukerman, Emanuel Axel i Andre Watts.
Evgeny Izotov ensenya a les universitats DePaul i Roosevelt, i anteriorment ha ensenyat a la Juilliard School de Nova York i al Conservatori de Música de San Francisco. A més, continua donant classes magistrals regulars a diversos conservatoris dels EUA, Europa i Àsia.
L'any 2003, el mestre James Levine va convidar Evgeny Izotov a participar en el treball de la Verbier Festival Orchestra (Suïssa). Des del 2005, Evgeny Izotov és membre dels Directors del Pacific Music International Festival fundat per Leonard Bernstein a Sapporo (Japó). El 2011, Evgeniy Izotov va assessorar el grup d'oboès de la Simfònica de YouTube a l'escenari de l'Òpera de Sydney.
Des de 1991 viu als EUA, i actualment a Chicago.

## Premis i reconeixements

* Guanyador del Primer Premi al Gillet International Wind Instrument Competition (2001),
* Lucarelli, Nova York (1995),
* Leningrad (1990).
* Graduat honoris causa de la Universitat de Boston (maig de 2003).

## Referències

* ↑ Evgeny Izotov: "Crec en el futur de la música clàssica". Bloc de Sergey Elkin (8 d'octubre de 2009). Recuperat: 26 de gener de 2019.

## Enllaços externs

* http://www.chaskor.ru/article/evgenij_izotov_v_bolshom_zale_moskovskoj_konservatorii_muzykanty_mogut_po-nastoyashchemu_ponyat_chego_ozhidal_chajkovskij_ot_zvuka_piano__28357 Arxivat 2022-04-15 a Wayback Machine.
* https://www.golosameriki.com/a/chicago-orchestra-russians-2012-04-18-148025955/664484.html
# Mandø

Mandø és una de les illes Frisones Septentrionals situada entre Fanø i Rømø. Pertany al municipi d'Esbjerg i amb els seus 8 km quadrats és la més petita de les illes frisones daneses que és habitada, tan sols hi viuen unes desenes de persones.
L'illa és accessible per mitjà de dues carreteres que emergeixen amb la marea baixa.
Al cantó oest té una cadena de dunes.