OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# SpaceX CRS-11

SpaceX CRS-11, també coneguda com a SpX-11, va ser una missió del Commercial Resupply Services a l'Estació Espacial Internacional, que va ser llançada amb èxit el 3 de juny de 2017. La missió va ser contractada per la NASA i va ser operada per SpaceX. La missió va utilitzar un vehicle de llançament Falcon 9 i va ser la primera en utilitzar el C106, una nau de càrrega CRS Dragon que va volar prèviament en la missió CRS-4.
CRS-11 va ser la penúltima de les primeres dotze missions adjudicades a SpaceX sota el contracte Commercial Resupply Services per proveir l'Estació Espacial Internacional.

## Referències

* ↑ Clark, Stephen «Dragon supply ship delivers to space station for second time». Spaceflight Now, 05-06-2017 [Consulta: 5 juny 2017].

## Enllaços externs

* Dragon website Arxivat 2017-04-12 a Wayback Machine. at SpaceX.com
* Commercial Resupply Services at NASA.gov
# DJ Qbert

Richard Quitevis (Daly City, Califòrnia, 7 d'octubre de 1969) conegut com a DJ QBert és un conegut compositor i disc jockey estatunidenc, considerat un destacat DJ de Turntablism.
DJ Qbert va començar a jugar amb els discos als 15 anys, encara que va tenir la seva primera taula (un TurnTable de Fisher Price), des de molt petit. Va estar influenciat per interprets del carrer i artistes de graffiti de la comunitat hip-hop on vivia a mitjans dels 1980.
QBert va començar la seva carrera musical a un grup anomenat FM20 amb Mix Master Mike (el seu primer rival a una batalla de Dj's) i DJ Apollo en 1990. Estaven tocant a Nova York quan Crazy Legs els va veure i els va invitar a unirse a la Rock Steady Crew. Van acceptar, i amb el nom de Rock Steady DJ's passaren a guanyar en 1992 el Disc Mix Club World DJ Championships (DMC, Campionat Mundial de DJs). DJ QBert va ser també un dels membres fundadors de la banda Invisibl Skratch Piklz, els primers a aplicar el concepte de grup al Turntablism, fent sonar bateries, baixos i scratchs uns damunt d'altres.
A partir de la DMC de USA en 1991 es va enfocar més al Scratch i el Drumming, De totes les seves rutines, una de les més famoses va ser el treball amb Scratchs de LL Cool J, Rock the Bells. DJ QBert scratcheja "hamster style," on el CrossFader del seu Mixer treballa en ordre invers. (Molts DJs de Scratch prefereixen usar el CrossFader del Mixer invertit.)
DJ QBert, junt amb Skratch Piklz, van crear una sèrie de vídeos de TurnTablism i Scratch anomenats Turntable TV. Els primers 5 episodis foren publicats en VHS i duien demostracions, rutines, skits, i altres continguts relacionats amb els DJs i el Scratch.
Els esforços de DJ QBert com a solista inclouen el Demolition Pumpkin Squeeze Musik en 1994, i en 1998 el Wave Twisters. DJ Qbert està representat per Premiere Artists Group i viatja per tot el món amb rutines de Scratchs I Shows de TurnTablism. La seva música tambÉ va ser inclosa als videjocs com en el Tony Hawk's Underground. També apareix al documental de 2001 titulat Scratch. QBert va gravar un comercial per a la campanya d'Apple anomenada "Switch", encara que no fou publicada a televisió. També apareix en el primer documental de Batalles de DJs, en 1997, anomenat Battle Sounds.

## Premis i títols

* DMC USA Champion 1991 (Solista)
* DMC World Champion 1992 – Rocksteady DJ's (DJ Qbert, Mixmaster Mike & Apollo)
* DMC World Champion 1993 – Dreamteam (Qbert & Mixmaster Mike)
* DMC World Champion 1994 – Dreamteam (Qbert & Mixmaster Mike)
* DMC DJ Hall of Fame (junt amb Mix Master Mike)

## Referències

* ↑ Mickey Hess, Icons of hip hop: an encyclopedia of the movement, music, and culture, p.41 (anglès)
# Sac

Un sac és un recipient similar a una bossa, però en general més gran i sense nanses. Estan fets principalment de teixits de lona, de tela resistent, o bé de cuir, de paper o de diferents tipus de plàstic. Sol ser un tub de tela resistent cosit pla pels dos extrems de manera que queden quatre puntes que es poden emprar a vegades com a nanses. S'utilitza per emmagatzemar i transportar una gran varietat de productes, essent el sector agrícola allà on té una presència més important: cafè, blat, arròs, blat de moro, farina, patates, etc. Els principals materials per a fer el seu teixit són: cànem, espart, cotó o poliamida (PA). A sobre de la tela se sol imprimir amb lletres grosses (impremta, serigrafia, etc.) el seu contingut, procedència, marca del producte, etc.

## Saca de correu

Una aplicació encara en ús avui dia és la saca de correu. Per un costat té un cosit pla i per l'altre se li fa un nus i se segella amb una etiqueta de destinació. Aquest costat fa de bon agafar per a transportar-la.

## Sac militar

En el món militar, s'usa un tipus estandarditzat de sac per a transportar les pertinences personals en trasllats, permisos, etc., normalment portant-lo a coll recolzat en una espatlla. En canvi, no s'usa en campanya, situació en què cal un màxim de llibertat de moviments i en què, conseqüentment, el substitueix la motxilla o, a voltes, el sarró. De tota manera, es pot considerar part integrant de l'equipament militar individual, tot i que no de campanya. Per la mateixa natura de la seva funció, el sac militar s'usa generalment amb uniforme d'eixida. Originàriament el sac militar era típic de la marineria, d'on s'estengué als altres exèrcits; per això es coneix, sovint, com a sac mariner.

## Vegeu també

* Sac de paper
* Sac de malla
* Bossa de paper
* Carrera de sacs
* Arpillera

## Referències

* ↑ Geoff Sanders. GPRS networks (compaired to Postal sacks) (en anglès). John Wiley and Sons, 2003, p. 45–. ISBN 9780470853177.
Viccionari
# Sabúrovka

«Sabúrovka» té aquests significats:
* Sabúrovka (Vorónej), localitat de l'óblast de Vorónej, a Rússia
* Sabúrovka (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Dai Xuezheng

Dai Xuezheng (xinès simplificat: 戴学正; xinès tradicional: 戴學正; pinyin: Dài Xuézhèng) també conegut com a Yúnsōu i Míngāng fou un pintor contemporani xinès (a més de poeta i teòric d'art) que va néixer l'any 1914 i va morir el 1984. Era originari de Wenzhou, província de Zhejiang. Com a paisatgista es va inspirar en les pintures dels mestres Song i Yuan. Va ser deixeble de Wángzhèng i Wú Húfán, del qual va ser un seguidor. Es va graduar a l'Acadèmia de Belles Arts de Xangai. Fou amic de pintors com Lóu Xīnhú, Wú Fúzhī i Sū Mèisù. Arran de la instauració de la República Popular de la Xina va retornar a Wenzhou on va ensenyar pintura. Autor de diversos tractats sobre pintura i literatura. La seva producció poètica està vinculada amb el Grup de Jiangxi.

## Referències

* http://gallery.artron.net/2197/g_artist_show_7515.html
# Sa Cabana

Sa Cabana és una possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada al nord-est del municipi.

## Restes arqueològiques

Davant les cases hi ha una sèrie de sepultures preromanes excavades a la roca, en cada una de les quals aparegué un esquelet jacent de cara a terra. Prop hi ha uns nínxols verticals, únics a Mallorca, semblants als de cala en Bruc de Menorca (Grup d'enterraments sa Cabana - Es Comellars). També hi ha una gran cova artificial prehistòrica, convertida en sestadors (Cova de sa Cabana - Es Figueral de Moro).

## Construccions

Les cases de la possessió daten de finals del segle xix i principis del segle xx. Estan disposades formant un bloc que integra l'habitatge humà i les diverses dependències agropecuàries: pallissa, galliner, sestadors, graner, portassa, magatzem, forn i bovals. Fora del bloc principal s'ubiquen una era, unes solls, dues cisternes i un aljub. La casa principal presenta dos aiguavessos i dues crugies, i està construïda en dues altures, planta baixa i pis superior. La façana principal està orientada al migjorn i disposa d'obertures disposades de forma asimètrica: A la planta baixa s'obri un portal d'arc de mig punt amb dovelles i carcanyols, flanquejat per dues finestres allindanades, a la dreta, i una finestra i una escala adossada a la façana que puja al pis superior, a l'esquerra.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1988-2004. ISBN 8486617172.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 22. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014 [Consulta: 3 gener 2014]. Arxivat 5 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Dialecte arameu de Palmira

El palmirenc o arameu de Palmira va ser un dialecte de l'arameu occidental, amb influències de l'àrab, parlat a la ciutat de Palmira, Síria, fins a finals del segle iii després de Crist. El desenvolupament de subsegüents variants de l'arameu va donar pas a la creació de l'alfabet de Palmira.
Fins a l'any 274 dC, els habitants de la ciutat parlaven el palmirenc i utilitzaven la gramàtica de l'alfabet de Palmira per escriure. L'ús del llatí era minoritari i excepcional, i el grec només es feia servir, aparentment, per qüestions diplomàtiques i afers comercials importants; després de la conquesta per part dels àrabs, de Palmira, el grec va ser reemplaçat per l'àrab, del que va evolucionar un nou dialecte de Palmira.
Altres dialectes d'arameu occidental inclouen el nabateu i el judeo-arameu. Es segueixen parlant variants de l'arameu occidental en pobles de Síria com Ma'loula, Bakh`un i Jubb`adin.

## Notes

* ↑ L'última inscripció escrita a Palmira en palmirenc data de l'any 274.

## Referències

* 1 2 Trevor, 2014, p. 280.
* 1 2 Diringer i Regensburger, 1968, p. 217.
* ↑ Beyer, 1986, p. 27-28.
* ↑ Ferguson, 1997, p. 21.

## Bibliografia

* Beyer, Klaus. The Aramaic Language, Its Distribution and Subdivisions. Vandenhoeck & Ruprecht, 1986. ISBN 9783525535738.
* Bryce, Trevor. Ancient Syria: A Three Thousand Year History. OUP Oxford, 2014. ISBN 9780191002939.
* Diringer, David; Regensburger, Reinhold. The alphabet: a key to the history of mankind. Hutchinson, 1968.
* Ferguson, Charles Albert. Structuralist Studies in Arabic Linguistics. BRILL,, 1997. ISBN 9789004105119.
* Delbert R. Hillers, Eleonora Cussini, Eleanora Cussini, Palmyrene Aramaic Texts, Johns Hopkins University Press (1996), ISBN 978-0-8018-5278-7
* John Swinton, "An Explication of All the Inscriptions in the Palmyrene Language and Character Hitherto Published". En: "Five Letters from the Reverend Mr. John Swinton, M. A. of Christ-Church, Oxford, and F. R. S. to the Reverend Thomas Birch, D. D. Secret. R. S.", Philosophical Transactions (1753).

## Vegeu també

* Imperi de Palmira
# Romeo (cràter)

Romeo és un petit cràter d'impacte situat a la regió equatorial de la cara oculta de la Lluna. Està situat a l'interior del cràter Ibn Firnas, en el seu sector nord. En els seus voltants es localitza una sèrie de cinc petits cràters: Ewen, Carol, Melissa, Kasper i Shahinaz.
* Localització de Romeo (centre dreta de la imatge)
* Rodalies de Romeo
Situat al sector nord interior d'Ibn Firnas, la seva forma és gairebé circular, superposant-se a la banda oriental del cràter Shahinaz. La seva vora assoleix una altura sobre el terreny circumdant de 300 m, i el seu volum és d'aproximadament 20 km$^3$.
El nom procedeix d'una designació originalment no oficial, continguda en la pàgina 65C1 / S2 de la sèrie de plànols del Lunar Topophotomap de la NASA, que va ser adoptada per la UAI el 1979

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Romeo Venturelli

Romeo Venturelli (Sassostorno di Lama Mocogno, Emília-Romanya, 9 de desembre de 1938 - Pavullo nel Frignano, 2 d'abril de 2011) va ser un ciclista italià, professional entre 1960 i 1973. Era germà del també ciclista Renato Venturelli.
Al seu palmarès destaca una victòria d'etapa i el lideratge durant una jornada al Giro d'Itàlia de 1960 i el Giro del Piemont de 1965.

## Palmarès

* 1957
** 1r al Petit Giro de Llombardia
** 1r al Trofeu Mario Pizzoli
* 1958
** 1r al Gran Premi Ezio de Rosso
** 1r al Trofeu Mario Pizzoli
** 1r a la Copa 29 Martiri de Figline di Prato
* 1959
** 1r al Gran Premi de l'Alliberament
** Vencedor de 3 etapes de la Cursa de la Pau
* 1960
** 1r al Trofeu Baracchi, amb Diego Ronchini
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Menton-Roma
* 1965
** 1r al Giro del Piemont

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1960. Abandona. Vencedor d'una etapa. Porta la maglia rosa durant 1 etapa
* 1961. Abandona
* 1965. Abandona

## Referències

* ↑ È morto Romeo Venturelli

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Daniel Aceves Villagrán

Daniel Aceves Villagrán (Ciutat de Mèxic, 18 de novembre de 1964) és un lluitador mexicà, ja retirat, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs Centreamericans i del Carib de 1982 i una de bronze als Jocs Panamericans de 1983.
Una vegada retirat ha ocupat diversos càrrecs públics. Actualment és president de Medallistes Olímpics de Mèxic, columnista del diari Excélsior i Director de la Fundación Alfredo Harp Helú para el Deporte.

## Bibliografia

* Antonio Rosique y Juan Carlos Vázquez. El día de mi Vida. Mèxic: Dreamatch Sports Publishing, 2008.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Daniel Aceves». [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ Medallistas Olímpicos Mexicanos 1932-2004, 2006.
* ↑ Redacción. «Fundación AHH Deporte, galardonado con premio internacional en Mónaco» (en espanyol de Mèxic), 05-12-2022. [Consulta: 10 abril 2023].
# Daniel Abalo Paulos

Daniel Abalo Paulos (Vilagarcía de Arousa, 29 de setembre de 1987) és un futbolista professional gallec, que ocupa la posició de migcampista i juga actualment al Ludogorets Razgrad de Bulgària.

## Trajectòria esportiva

Després de destacar al Joventude Cambados, s'incorporà al filial del Celta de Vigo, promocionat al primer equip el 2007.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# DMP

«DMP» té aquests significats:
* DMP: Pla de gestió de dades (data management plan)
* DMP: Policia Metropolitana de Dublín (Dublin Metropolitan Police)
* DMP: Periodinà de Dess-Martin (Dess–Martin periodinane)
# Rostoix

Rostoix (en rus: Ростошь) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Orenburg, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 74 habitants, pertany al municipi de Kràsnaia Poliana.

## Referències

* ↑ «Численность и размещение населения Оренбургской области. Статистический сборник». Orenburgstat. Arxivat de l'original el 2020-07-25. [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 25 novembre 2020].
# Rostovànovskoie

Rostovànovskoie (en rus: Ростовановское) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.797 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Safareig de Jorba

El Safareig de Jorba és una obra de Jorba (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El safareig s'alimenta de l'aigua del rec, del qual se'n tenen notícies des del segle xiv. Inicialment estaven ubicats al costat del campanar i l'any 1921 es van traslladar al seu emplaçament actual. Restaurats recentment es va canviar la coberta per l'actual de fusta. La pica és rectangular.

## Referències

* 1 2 «Safareig de Jorba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Safareig de Pallerols

El Safareig de Pallerols és una obra del poble de Pallerols, al municipi de Talavera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Safareig sítula al costat esquerre del Molí del Valles, fora del nucli urbà de Pallerols. Aquest safareig agafa l'aigua d'un petit canal d'obra que baixa des del riu Ondara. Les seves aigües entren dins d'una estructurar rectangular en forma de petita resclosa. Aquesta construcció presenta una estructura interna a dos nivells; el primer com abeurador del animals i el segon com a safareig. En aquesta ultima zona de safareig, ens trobem amb una estructura d'obra inclinada per rentar la roba. L'aigua sobrant, continua el seu camí, per una canalització que passa per sota d'un del camí de terra, per ser aprofitada per regar els horts de la vila de Pallerols.

## Història

En aquest safareig no tan sols es rentava la roba, també servia per netejar la verdura de l'hort abans de portar-la abans de portar-la a les cases particulars. Normalment aquests safaretjos eren emprats com abeuradors dels animals.

## Referències

* 1 2 «Safareig de Pallerols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Safareig de Vilamalla

El Safareig de Vilamalla és una obra del municipi de Vilamalla (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a l'extrem sud-est del nucli urbà de la població de Vilamalla, al costat de l'edifici de l'Ajuntament.

## Descripció

És un conjunt de planta irregular mig soterrat, format pel rentador públic i la font que l'acompanya. Presenta una coberta de teules de dos vessants fragmentada en tres trams. La coberta està sostinguda per un embigat de fusta amb encavallades laterals, sobre pilars bastits amb maons.
El safareig pròpiament dit, rectangular, amida uns quatre metres de longitud per tres d'amplada i està bastit amb tessel·les de gres de color blau a l'interior. Està disposat a un nivell inferior que la resta del paviment del recinte, fet pel qual s'hi ha d'accedir a través d'uns graons bastits amb maons. L'interior de l'estructura presenta els paraments arrebossats i pintats de color groc.
La font està ubicada a l'altre extrem del recinte, sota cobert. És cònica i està bastida amb còdols de pedra lligats amb morter de calç. Actualment, el brollador està encastat al bell mig d'un plafó de ceràmica vidrada blanca i blava, amb la representació de dues noies carregades amb càntirs per agafar aigua. Aquest plafó tapia una antiga obertura bastida amb carreus de pedra desbastats, que encara conserva restes de les frontisses de ferro que sostenien la portella de tancament.
Damunt seu hi ha un carreu de pedra gravat amb una inscripció on apareix la data (juliol 1627), i el nom dels cònsols, Miquel Hospital i Joan Noguera. A la part superior de la font hi ha un altre carreu de pedra decorat amb una testa humana en relleu. Per l'obertura de la boca es podria tractar d'un antic brollador.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Safareig de Vilamalla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Sainte-Colombe (Charente Marítim)

Sainte-Colombe és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 120 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sainte-Colombe era de 120 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 54 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 6 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 41 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sainte-Colombe el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 16 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 58 eren actives i 14 eren inactives. De les 58 persones actives 56 estaven ocupades (27 homes i 29 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 14 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Sainte-Colombe hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 189 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sainte-Colombe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sainte-Colombe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sailly (Saona i Loira)

Sailly és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 77 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Louis Thuel | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 91 | 97 | 91 | 83 | 80 | 70 | 77 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||