OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ashley Simmons

Ashley Nichole Simmons (5 de febrer de 1986) és una lluitadora professional nord-americana que treballa per la Total Nonstop Action Wrestling sota el nom de Madison Rayne.
Entre els seus triomfs destaquen tres Campionats Femenins de la TNA i un Campionat Femení en Parelles de la TNA, sent la primera lluitadora a posseir els dos títols femenins de TNA simultàniament.

## En lluita

* Moviments finals
** Rayne Drop
** Left-handed knockout hook
* Moviments de firma
** Push Up Facebuster
** Missile Dropkick
* Managers
** Tara

## Campionat i Triomfs

* Pro Wrestling Illustrated
** Nº 19 en el PWI Female 50 al 2009
** Nº6 en el PWI Female el 2010
* Total Nonstop Action Wrestling
** TNA Women's Knockout Championship (3 vegades)
** TNA Knockout Tag Team Championship (1 vegada) - amb Velvet Sky & Lacey Von Erich (1)

## Referències

* ↑ Meltzer, Dave «September 14, 2015 Wrestling Observer Newsletter: Huge Weekend Preview, WWE/CMLL/ROH/Bellator show details plus tons more». Wrestling Observer Newsletter [[[Campbell, California]]], September 14, 2015, pàg. 42. ISSN: 1083-9593. «Announcer Josh Matthews (Josh Lomberger, 34), and wrestler Madison Rayne (Ashley Simmons Lomberger, 29), were married last month»
* ↑ «Madison Rayne». Slam! Sports. Canadian Online Explorer, 12-10-2009. Arxivat de l'original el 2014-01-14. [Consulta: 17 maig 2010].
* ↑ Meltzer, Dave «July 15, 2013 Wrestling Observer Newsletter: UFC 162 makes history, Weidman vs. Silva, G-1 Climax is stacked, tons of news and notes from around the world». Wrestling Observer Newsletter [[[Campbell, California]]], July 15, 2013, pàg. 34. ISSN: 1083-9593.
* ↑ «Lexi Lane». GLORY Wrestling. Arxivat de l'original el 2010-05-29. [Consulta: 16 maig 2010].
# Le Chesnay

Le Chesnay és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 28.530 habitants.
Forma part del cantó de Le Chesnay i del districte de Versalles. I des del 2002 de la Comunitat d'aglomeració Versailles Grand Parc.

## Hospital

* Hospital André Mignot
# Placa de les Kermadec

La placa de Kermadec és una microplaca tectònica de la litosfera de la Terra. La seva superfície és de 0,01245 estereoradiants. Normalment està associada amb la placa australiana.
Es troba a l'oceà Pacífic occidental, i n'ocupa les illes Kermadec i l'est de l'Illa del Nord de Nova Zelanda.
La placa de Kermadec està en contacte amb les plaques de Tonga, australiana i pacífica. En els seus límits amb altres plaques destaca la Fossa de les Kermadec, a la costa est de les Illes Kermadec i la Fossa d'Hikurangi a la costa est de l'illa del Nord.
El desplaçament de la placa de Kermadec es produeix a una velocitat de 2,831° per milió d'anys en un pol d'Euler situat a 47° 52'de latitud nord i 3°12' de longitud oest (referència: placa del Pacífic).
La placa de Kermadec pren el seu nom de les Illes Kermadec.

## Referències

* (anglès) Peter Bird, Un model digital actualitzat dels límits de plaques,Geoquímica Geofísica Geosystems, 2003 PDF
# Parc Central de Mataró

Parc Central de Mataró és una zona ajardinada de la ciutat de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.
Va ser inaugurat l'any 1893 en el marc d'un projecte recreatiu de gran envergadura que incloïa un parc d'esbarjo privat i un velòdrom al que en aquells moments encara eren els afores de la ciutat. La zona ajardinada disposava d'avingudes arbrades, un estany, zona de patinatge, un cafè i l'escultura del popular "negrito". L'any 1894 també s'hi va aixecar una plaça de braus que va tenir molt poca durada. És una obra de Mataró
Té un valor especial la tanca del parc formada per pilars quadrats d'obra vista i pedra artificial. Damunt els pilars de la part central, una cornisa serveix de base per la col·locació de les lluminàries. Entre els pilar hi ha unes reixes de ferro amb motius geomètrics.

## Referències

* ↑ Llovet, Joaquim. Mataró. Dels orígens de la vila a ciutat mediterrània. Mataró: Caixa Laietana, 2000, p. 332-333. ISBN 84-923896-2-1.
* ↑ «Parc Central de Mataró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Julgoldita-(Fe²⁺)

La julgoldita-(Fe²⁺) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la pumpel·lyita. Rep el seu nom de Julian Royce Goldsmith, mineralogista i geoquímic de la Universitat de Chicago, Estats Units, i del seu contingut en ferro.

## Característiques

La julgoldita-(Fe²⁺) és un silicat de fórmula química Ca₂(Fe$^{2+}$,Mg)(Fe$^{3+}$,Al)₂(Si₂O₇)(SiO₄)(OH)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Forma sèries de solució sòlida amb la pumpel·lyita-(Fe$^{2+}$) i la pumpel·lyita-(Mg).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la julgoldita-(Fe²⁺) pertany a «09.B - Estructures de sorosilicats amb grups barrejats de SiO₄ i Si₂O₇; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: al·lanita-(Ce), al·lanita-(La), al·lanita-(Y), clinozoisita, dissakisita-(Ce), dol·laseïta-(Ce), epidota, epidota-(Pb), khristovita-(Ce), mukhinita, piemontita, piemontita-(Sr), manganiandrosita-(La), tawmawita, manganipiemontita-(Sr), ferrial·lanita-(Ce), clinozoisita-(Sr), manganiandrosita-(Ce), dissakisita-(La), vanadoandrosita-(Ce), uedaïta-(Ce), epidota-(Sr), al·lanita-(Nd), ferrial·lanita-(La), åskagenita-(Nd), zoisita, macfal·lita, sursassita, okhotskita, pumpel·lyita-(Fe$^{2+}$), pumpel·lyita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyita-(Mg), pumpel·lyita-(Mn$^{2+}$), shuiskita, julgoldita-(Fe$^{3+}$), pumpel·lyita-(Al), poppiïta, julgoldita-(Mg), ganomalita, rustumita, vesuvianita, wiluïta, manganovesuvianita, fluorvesuvianita, vyuntspakhkita-(Y), del·laïta, gatelita-(Ce) i västmanlandita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, una zona minera que es troba al municipi de Filipstad, a la província sueca de Värmland. Sol trobar-se associada a altres minerals com: apofil·lita, barita, hematites, magnetita, ilvaïta, calcita, quars, clorita, prehnita, epistilbita, estilbita, pectolita, laumontita, babingtonita i titanita.

## Referències

* ↑ «Julgoldite-(Fe2+)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2016].
* ↑ «Julgoldite-(Fe2+)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2016. [Consulta: 28 octubre 2016].
# Tyrrell Racing

Tyrrell va ser un equip de carreres que va participar en el campionat de constructors de la Fórmula 1. El seu fundador va ser Ken Tyrrell. Es va iniciar en la categoria de Fórmula 3 i Fórmula Junior. Amb els seus cotxes van debutar corredors com John Surtees i Jacky Ickx. El 1968, van forjar una aliança amb el constructor Ford i a l'any següent Jackie Stewart va guanyar el Campionat de Fórmula 1 amb vehicles Matra- Ford Motor Company (motors de Cosworth).
El 1971 van produir el seu primer vehicle per a Fórmula 1, el Tyrrell 001 amb el qual van guanyar el campionat de pilots i de constructors d'aquell any, amb els pilots Jackie Stewart i François Cévert. El 1973 els pilots de l'equip van quedar primer i segon, però el 6 d'octubre de 1973, Cévert va morir durant les pràctiques del Gran Premi dels Estats Units. Aquest any també es va retirar Stewart i Tyrrell ja no va tenir noves oportunitats d'optar pel títol, si bé va obtenir resultats intermedis durant la resta dels anys 1970. En 1976, l'equip va assolir una impressionant victòria en el Gran Premi de Suècia amb el seu model P34 de 6 rodes.
A partir de 1977, amb l'aparició dels motors turbo, els equips amb motors atmosfèrics van quedar ressagats fins a mitjan des 80. L'última victòria de l'equip la va obtenir Michele Alboreto en el Gran Premi de l'est dels Estats Units de 1983. L'equip va seguir participant en la Fórmula 1 als anys 1990 i el 1998 va ser adquirit per British American Tobacco. A partir de llavors l'equip va ser rebatejat British American Racing (BAR). L'última carrera de Tyrrell va ser el Gran Premi del Japó de 1998.
Ken Tyrrell va morir de càncer el 25 d'agost de 2001.
El cotxe més famós i peculiar de la història de la Fórmula 1 va ser un Tyrrel, el Tyrrel P34, amb 6 rodes, l'únic cotxe amb sis rodes que ha competit en Fórmula 1.

## Resultats de l'equip

* Dos campionats de pilots (1971 i 1973)
* Un campionat mundial de constructors en (1971)
* 23 Victòries
* 14 Pole Position
* 20 Voltes ràpides
# Jordi Llopart i Ribas

Jordi Llopart i Ribas (el Prat de Llobregat, 5 de maig de 1952 - Badalona, 11 de novembre de 2020) fou un atleta català, especialista en proves de marxa.

## Biografia

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova olímpica dels 50 quilòmetres marxa, quedant per darrere de l'alemany oriental Hartwig Gauder. Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on fou setè en la mateixa prova, una posició que caigué a la tretzena plaça en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud). Al llarg de la seva carrera guanyà una medalla d'or en el Campionat d'Europa d'atletisme.
El 16 de desembre de 2014 es va fer pública la difícil situació que travessava per culpa de la crisi econòmica, estant sense feina amb seixanta-dos anys i dos fills al seu càrrec, tot i haver estat un esportista d'elit que va donar la primera medalla olímpica a l'historial de l'atletisme espanyol. El 10 de novembre de 2020 es va anunciar que estava ingressat a l'hospital Can Ruti i en estat de coma irreversible, després d'haver patit un infart. Acabà morint el dia següent a l'edat de 68 anys.

## Palmarès
### Internacional

* 1 medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 en 50 km marxa
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'atletisme en 50 km marxa: 1978

### Campionats de Catalunya

* 1 Campionat de Catalunya en 30 km marxa: 1984

### Campionats d'Espanya

* 1 Campionat d'Espanya en 20 km marxa: 1976
* 8 Campionats d'Espanya en 50 km marxa: 1978, 1979, 1981, 1985, 1986, 1989, 1990, 1991

## Referències

* ↑ «Jordi Llopart mor als 68 anys a Can Ruti». El Periódico, 11-11-2020 [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «Jordi Llopart, el primer medallista olímpic de l'atletisme espanyol, sobreviu a l'atur». Esport3.cat, 16-12-2014. [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ «La família de Jordi Llopart desmenteix la seva mort» (en castellà). El Periódico de Catalunya, 10-11-2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Regió7. «El subcampió olímpic Jordi Llopart, en coma irreversible després de patir un infart». [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «La família de Jordi Llopart confirma la mort del marxador». Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio, 11-11-2020 [Consulta: 11 novembre 2020].
# Palila de Laysan

La palila de Laysan (Telespiza cantans) és una espècie d'ocell de la família Fringillidae i del gènere Telespiza. És endèmica de Hawaii, més concretament de l'illa de Laysan, encara que ha estat introduïda en alguns petits atolons de les Illes de Sotavent amb diferent èxit, i encara mantenint petites poblacions en l'atoló Pearl i Hermes.

## Referències

* ↑ «Palila de Laysan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Autheux

Autheux és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 103 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Autheux era de 103 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 8 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Autheux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 16 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 45 eren actives i 14 eren inactives. De les 45 persones actives 42 estaven ocupades (23 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 14 persones inactives 11 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa extractiva.
L'any 2000 a Autheux hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Autheux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Autheux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Parc Central de Sant Cugat

El Parc Central és un espai verd d'una superfície de 50.000 m² situat en els barris de Sant Domènec i El Colomer de Sant Cugat del Vallès. Es va construir entre els anys 1996 i 1998 per encàrrec de l'ajuntament de Sant Cugat i el disseny va anar a càrrec del despatx d'arquitectes Batlle i Roig.
El parc s'assenta en una petita vall i aprofita una antiga riera. S'estén des del centre de la població, al costat de les vies dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, fins al Turó de Can Mates.
El Parc Central és recorregut longitudinalment per un torrent i un camí paral·lel a aquest que permet recórrer tot el parc d'inici a final. Per altra banda, hi ha un seguit de camins transversals que permeten la connexió del parc amb els carrers adjacents.
La vegetació és pròpia dels ecosistemes de la zona. Trobem una alineació d'arbres i arbustos de fulla caduca sobre el torrent i el camí longitudinal, arbres de fulla perenne sobre en els camins transversals, així com petits boscos de fulla perenne en la demarcació dels camps i diversos tipus de gramínies a les praderies. Dintre de les especies d'arbres que hi ha al parc, sobresurten el plàtan, l'àlber blanc i el pollancre de fulla caduca i el pi blanc, l'alzina i el roure de fulla perenne.
Dintre del parc hi ha dues àrees de joc infantil, que es troben per sobre i per sota del carrer de Pere Serra. També hi ha taules de pícnic, taules de ping-pong i un carril bici que connecta el centre de la ciutat amb el Parc Central i el Turó de Can Mates.

## Referències

* ↑ «BATLLE I ROIG». Arxivat de l'original el 2020-07-11. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «El Parc Central». [Consulta: 5 gener 2021].
# Ciutadella de Făgăraș

La Ciutadella de Făgăraș (en romanès: Cetatea Făgărașului, en hongarès: Fogarasi vár, alemany: Fogarascher Burg) és un monument històric a Făgăraș, al comtat de Brașov (Romania).
La construcció de la fortalesa va començar el 1310, al mateix lloc on hi havia una fortificació de fusta amb muralles de terra del segle XII. Les investigacions arqueològiques mostren que l'antiga fortificació va ser violentament destruïda cap a mitjan segle xiii, presumptament en relació amb la invasió mongola de 1241. Situada a mig camí entre Brașov i Sibiu i prop de Valàquia, la Ciutadella de Făgăraș va proporcionar una posició defensiva contra possibles incursions al sud-est de Transsilvània.
El 1526, Ștefan Mailat va consolidar la ciutadella, duplicant-ne el gruix de les parets. El 1541, els otomans van atacar la fortalesa i van capturar Mailat, que va morir en captivitat a la fortalesa de Yedikule a Istanbul. Gáspár Bekes, propietari de la ciutadella entre 1567 i 1573, va construir el fossat al voltant de la fortalesa, aprofitant la terra excavada per reforçar la part interior de les muralles. Durant l'època d'Esteve VIII Báthory (voivoda de Transsilvània del 1571 al 1586) i Baltasar Báthory (senyor de la fortalesa del 1588 al 1594), es va construir el primer bastió a l'angle sud-est de l'anell defensiu exterior. El 1599, Miquel el Valent va ocupar la ciutadella de Făgăraș i allotjar allà la seva família i el tresor reial. Al segle xvii, el príncep Gabriel Bethlen li va donar prioritat sobre Alba Iulia en la modernització de les fortificacions, mentre que Miquel I Apafi la va transformar, a causa de la seva posició reforçada, en una residència príncep.
Del 1948 al 1960, la fortalesa va ser utilitzada com a presó per a aquells que s'oposaven al règim comunista, i per a membres de la policia i Siguranța Statului del període d'entreguerres, inclosos els generals Vasile Zorzor, Gheorghe Liteanu, i Emanoil Leoveanu. En total, unes 5.000 persones van ser detingudes en aquest lloc, moltes de les quals van ser torturades. El fred, la fam i la manca de qualsevol forma d'atenció mèdica van ser les causes d'un gran nombre de morts entre els detinguts. Segons els investigadors, es va declarar oficialment que 161 o 166 presos havien mort en aquesta presó.
Entre el 1965 i el 1977 s'hi van fer treballs de restauració. Actualment, la ciutadella funciona com a museu i alberga diversos artefactes.

## Vegeu també

* Turisme a Romania
* Set Meravelles de Romania

## Referències

* 1 2 «Istoria Cetății» (en romanès). cetateafagarasului.com. [Consulta: 30 setembre 2020].
* 1 2 3 «Cetatea Făgărașului, Făgăraș, Brașov» (en romanès). ibrasov.ro. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Penitenciarul Făgăraș – Scurt istoric» (en romanès). iiccr.ro. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Cum mureau deținuții din Cetatea Făgăraș, fostă închisoare comunistă» (en romanès). europafm.ro, 13-02-2018. [Consulta: 26 setembre 2020].
# Quim Gil

«Quim Gil» té aquests significats:
* Joaquim Ferrer i Amer, director i compositor català
* Joaquim Gil, sacerdot i músic valencià
* Joaquim Gil i Hoernecke, periodista i gestor de projectes català
# Panth Piploda

Panth Piploda (també apareix com Punth Piploda i Panth-Piplanda) fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 49 km² i la població de 4.086 habitants el 1881 i de 3.544 habitants el 1901 quasi tots hindús. Els ingressos s'estimaven el mateix any en 15.000 rúpies. El sobirà portava el títol de pandit i era un braman karada dakshani. L'estat depenia directament del govern britànic i rebia un tribut per deu pobles de les comarques de Mundavul i Mundipur.
Panth-Piploda era també una província del Raj Britànic. Actualment està ubicada al Districte de Ratlam de l'estat de Madhya Pradesh a l'Índia central.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Derrapatge

El derrapatge és, dins la dinàmica de vehicles, el moviment relatiu entre un pneumàtic i la superfície de la carretera sobre la qual es mou. Aquest derrapatge pot ser generat tant per la velocitat de gir del pneumàtic: si és més gran o més petita que la velocitat de gir lliure (que normalment s'expressa en percentatge de derrapatge), com per l'angle que guarda el pla de rotació del pneumàtic, respecte la seva direcció de moviment (referit com angle de derrapatge).

## Derrapatge lateral

El derrapatge lateral d'un pneumàtic és el moviment lateral d'un pneumàtic que ocorre quan les forces laterals aplicades sobre el pneumàtic són més grans que la seva resistència de fricció amb el terra. Això pot ocórrer, per exemple, en els viratges.
L'angle de derrapatge lateral pot ser definit com:
$\alpha =\arctan \left({\frac {v_{y}}{|v_{x}|}}\right)$

## Derrapatge longitudinal

El derrapatge longitudinal és generalment donat com a percentatge de la diferència entre la velocitat de la superfície de la roda comparada amb la velocitat entre l'eix de la roda i la superfície de carretera, expressat com:
    $derrapatge={\frac {\omega r-v}{v}}$
On $\omega$ és la velocitat angular de la roda,
    $r$ és el radi de la roda al punt de contacte
    $v$ és la velocitat del vehicle, respecte terra
Un derrapatge positiu indica que les rodes estan girant. Un derrapatge negatiu indica que les rodes estan derrapant.
    $\omega r=0$, significa que el derrapatge és -100%. Rodes derrapant sense girar (p.e.: frens bloquejats)
    $\omega r$≠$0$ i $v=0$ significa $derrapatge=\infty$.

## Vegeu també

* Hidroplanatge
* Pneumàtic

## Referències

* ↑ Dinàmica de vehicle
* ↑ «Tyre-road friction and tyre slip». [Consulta: 14 gener 2015].

## Enllaços externs

* «El aquaplaning es un peligro muy real e imprevisible» (en español). [Consulta: 27 maig 2015].
# Plaça de Braus de Figueres

La Plaça de Braus de Figueres és una plaça de braus del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.
És un edifici amb tipologia típica per l'ús que té. És un edifici amb planta octogonal. La porta d'accés està formada per un gran arc de ferradura amb un fris a la part superior amb la placa "PLAZA DE TOROS" per acabar en un ràfec. A sobre d'aquest uns merlets es repeteixen a tota la zona superior de l'edifici. A cada costat de la porta, tres arcs de ferradura peraltats i emmarcats al pis inferior, mentre que al superior trobem obertures cegues de doble arc de ferradura.

## Referències

* ↑ «Plaça de Braus de Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].