OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mimoblennius atrocinctus

Mimoblennius atrocinctus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 2-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka, l'Illa Christmas, el sud del Japó i Hong Kong.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Masuda, H., C. Araga i T. Yoshino, 1975. Coastal fishes of southern Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 382 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City (Estats Units). 399 p.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mimoblennius cas

Mimoblennius cas és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Comores.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.G., J.T. Williams i T.M. Orrell, 1991. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 2: Blenniidae. Smithson. Contrib. Zool. 519:28.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Làstotxka

Làstotxka (en rus: Ласточка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 178 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ «Примгидромет». Arxivat de l'original el 2016-03-22. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Victoriano Rivas Álvaro

Victoriano Rivas Álvaro, conegut futbolísticament com a Nano (nascut el 7 de juliol de 1980 a Ciudad Real), és un exfutbolista que jugava com a defensa, i actual entrenador de futbol.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# (531) Zerlina

(531) Zerlina és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 12 d'abril de 1904 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Anomenat així per Zerlina, un personatge de l'òpera Don Giovanni del compositor austríac Wolfgang Amadeus Mozart (1756-1791).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglés). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(531) Zerlina» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 27 maig 2015].
# Església de Sant Feliu de la Seu d'Urgell

L'Església de Sant Feliu de la Seu d'Urgell o Església de Sant Feliu de Castellciutat és una obra situada a l'entitat de Castellciutat a la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós d'una nau amb capelles laterals. Construcció rústega amb pedres sense fer filades. Campanar forman línia amb el frontis.Es esmentada a l'acta de Consagració de la Seu de l'any 839.

## Referències

* ↑ «Sant Feliu de la Seu d'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Hàssan II d'Alamut

Hàssan ibn Muhàmmad, conegut com a Hàssan II d'Alamut, fou califa ismaïlita nizarita d'Alamut.
Va succeir al seu pare Muhàmmad ibn Buzurg (o Muhàmmad I d'Alamut) el 1162. Hàssan II va abandonar el títol de daï i es va proclamar califa i "lloctinent de l'imam ocult" o hujja (8 d'agost de 1164). Va abolir la xaria xiïta per ser incompatible amb la vida al paradís a la que els ismaïlites estaven cridats. Això va provocar el trencament total amb els musulmans, i els mateixos ismaïlites s'hi van oposar i el 1166 fou assassinat.
El va succeir el seu fill Nur-ad-Din Muhàmmad II (o Muhàmmad II d'Alamut).
# Fontanile

Fontanile, (Fontanij en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alice Bel Colle, Castel Boglione, Castel Rocchero, Castelletto Molina, Mombaruzzo, Nizza Monferrato i Quaranti.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
* Torre dels Ansaldi
* Scalinata San Giuseppe
# Fosfur d'indi gal·li

El fosfur d'indi gal·li (amb fórmula química InGaP), també anomenat fosfur d'indi de gal·li (GaInP), és un semiconductor format per indi, gal·li i fòsfor. S'utilitza en electrònica d'alta potència i alta freqüència a causa de la seva velocitat d'electrons superior respecte als semiconductors més comuns de silici i arsenur de gal·li.
S'empra principalment en estructures HEMT i HBT, però també per a la fabricació de cèl·lules solars d'alta eficiència utilitzades per a aplicacions espacials i, en combinació amb alumini (aliatge AlGaInP) per fer LED d'alta brillantor amb taronja-vermell, taronja, groc i verd. colors. Alguns dispositius semiconductors com els nanocristalls EFluor utilitzen InGaP com a partícula central.
El fosfur d'indi i gal·li és una solució sòlida de fosfur d'indi i de fosfur de gal·li.
Ga$_{0,5}$In$_{0,5}$P és una solució sòlida d'especial importància, que és gairebé una xarxa que coincideix amb GaAs. Això permet, en combinació amb (Al $_x$Ga$_{1−x}$) $_{0,5}$ en $_{0,5}$, el creixement de pous quàntics coincidents en xarxa per a làsers semiconductors d'emissió vermella, per exemple, emissors de vermell (650 nm) RCLEDs o VCSEL per a fibres òptiques de plàstic PMMA.

## Referències

* ↑ «Indium Gallium Phosphide (InGaP) Alternative» (en anglès). https://www.universitywafer.com,+01-10-2018.+[Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Elements, American. «Aluminium Gallium Indium Phosphide» (en anglès). https://www.americanelements.com.+[Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Hamada, Hiroki «Characterization of Gallium Indium Phosphide and Progress of Aluminum Gallium Indium Phosphide System Quantum-Well Laser Diode». Materials (Basel, Switzerland), 10, 8, 28-07-2017, pàg. E875. DOI: 10.3390/ma10080875. ISSN: 1996-1944. PMC: 5578241. PMID: 28773227.
# Fernando Andrés Gamboa

Fernando Andrés Gamboa (Marcos Juárez, 28 d'octubre de 1970) és un futbolista, ja retirat, i entrenador d'origen argentí. Com a jugador ocupava la posició de defensa.
Gamboa va iniciar la seua carrera el 1988 amb Newell's Old Boys, on va guanyar dos campionats de lliga. El 1991 debuta amb la selecció argentina i forma part del combinat que s'imposa a la Copa Amèrica de 1991. Fitxa pel River Plate el 1993, però només 12 partits després canvia a l'etern rival d'aquest equip, el Boca Juniors. Abans però, guanya el Clausura 1993. Entre 1996 i 1999, disputa la lliga espanyola amb el Reial Oviedo. Posteriorment va tornar a una segona etapa a les files del Newell's Old Boys. D'ací, va passar a Chacarita Juniors, Argentinos Juniors, Colo-Colo (Xile) i Grasshoppers (Suïssa). Com a entrenador, va dirigir el Newell's Old Boys durant la segona meitat del 2008.

## Referències

* ↑ «Fernando Gamboa: “Cuando los dirigentes te ven por TV se enteran de que no estás muerto”» (en castellà). La Nación, 19-05-2021. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «Qué fue de… Fernando Gamboa: un defensa de la escuela de Bielsa» (en castellà). 20 minutos, 06-10-2015. [Consulta: 30 abril 2023].
# Albert Illescas de la Morena

Albert Illescas de la Morena ( Barcelona, 2 de novembre de 1940 - 4 de maig de 2011) fou un arquitecte català.
Les seves obres com arquitecte es caracteritzaven per estar pensades per les persones i entenia cada projecte com una manera de millorar les seves condicions de vida. Entre les seves obres destaca el seu habitatge ubicat a la urbanització de Can Pep Simó, a Eivissa. o la seva casa a Monells. També cal destacar la casa Vilanova-Cullell de Banyoles, amb col·laboració de Jeroni Moner i Codina.
Va ser Professor de Projectes Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona entre 1974 i 1975, i des de 1978 fins al 2011.
En els seus darrers anys es va dedicar més a l'arquitectura escrivint que realitzant projectes. Entre els seus escrits destaca la monografia que va fer junt amb en Manuel Brullet sobre son pare Sixte Illescas.

## Publicacions

* Amb Viaplana, Albert. "The Students Voice". A: World Architecture 3, London: Studio Vista, 1966. p.192-195
* "Arquitectos contestatarios o integrados: o la curiosa rueda de la consagración". A: CAU, Barcelona. 1969.
* "Germán Rodríguez Arias (1902-1987)", Quaderns num.175, Barcelona: COAC, 1987
* Els espais de l'habitatge-1: Espais on menjar, Barcelona: ETSAB, UPC.1996
* Els espais de l'habitatge- 2: El Pati, Barcelona: ETSAB, UPC.1997
* "La lección del patio argelino". A: Patio y casa, DPA num 13. Barcelona: ETSAB, 1997
* Els espais de l'habitatge- 3: Exteriors, Barcelona: ETSAB, UPC.1999
* Els espais de l'habitatge- 4: Cuidar el cos, Barcelona: ETSAB, UPC.2000
* Amb Mora, Gabriel. "Un americà a Cadaqués". A: El Cadaqués de Peter Harnden i Lanfranco Bombelli, Girona: COAC, 2002. p. 10-13.
* Radiografies 4: Cuidar el Cos, Barcelona: ETSAB, 2005
* Amb Brullet, Manuel. Sixte Illescas arquitecte (1903-1986). De l'avantguarda a l'oblit. Barcelona COAC, 2008
* Una vida en quatre cases. Barcelona: ETSAB, 2010. (Trajectòries 01. Memòries de l'Escola d'Arquitectura de Barcelona)

## Referències

* 1 2 3 Enric Massip-Bosch. En memoria de l'Albert. La Vanguardia 9 de maig de 2011, pàg 33.
* ↑ Memorial Albert Illescas [consultat 29-10-2018]
* ↑ Lluís Comerón. Arquitecto humanista. La Vanguardia 9 de maig de 2011, pàg 33
* ↑ Precinten la reforma de la casa Gili, de Martínez Lapeña i Torres, perquè supera la llicència municipal. Diari Ara 16/02/2018 [consultat 29/10/2018]
* ↑ Casa Vilanova-Cullell Arxivat 2018-10-30 a Wayback Machine. [consultat 29-10-2018]
* ↑ Albert Illescas [consultat el 28-10-2018]
* ↑ Illescas, Sixte. Sixte Illescas, arquitecte (1903-1986) : de l'avantguarda a l'oblit = de la vanguardia al olvido = from vanguard to obscurity / [directors de l'edició:] Manuel Brullet Tenas, Albert Illescas de la Morena.. Barcelona: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, 2008, p. 425. ISBN 9788496842328 name=Brullet [Consulta: 2 març 2013].
# Albert Feu i Puig

Albert Feu i Puig (Barcelona, 11 d'abril de 1937) és un empresari i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la segona legislatura.
Resident al Prat de Llobregat des de petit, va estudiar als jesuïtes de Sarrià i després direcció d'empreses. A la mort del seu pare el 1965 es va fer càrrec de la gestió de l'empresa familiar Construcciones Alberto Feu, SA. Posteriorment ha estat conseller de les empreses Fayos i Feu, SA (1971-1980), Tangrau SA (1976-1978), Studio 54 SA (1980), Langostinos del Delta SA (1983-1985) i Rioleón SA. Fou un dels fundadors del Gremi de Construccions d'Obres del Baix Llobregat i de l'associació patronal SEFES
Interessat per la fauna, ha col·laborat en programes de ràdio sobre aquest tema i és membre del Reial Automòbil Club de Catalunya i del Cercle del Liceu. Políticament, ha estat regidor i tinent d'alcalde del Prat de Llobregat durant la transició espanyola i en 1986 va substituir Domènec Romera i Alcázar, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984 per Alianza Popular. De 1987 a 1988 fou membre de la Comissió de Política Cultural i de la Comissió per al Seguiment dels Jocs Olímpics del 1992.

## Referències

* ↑ ACIP Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., p. 10
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la II Legislatura p. 147
# Foum El Anceur

Foum El Anceur (àrab فم العنصر) és una comuna rural de la província de Béni Mellal de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 18.412 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Alfonso Couce Doce

Alfonso Couce Doce (Ferrol, 1928 - Ferrol, 1 de setembre de 2015) fou un forense i polític espanyol, que exercí de batlle municipal de Ferrol entre 1987 i 1989 per Alianza Popular.
Fou metge forense de professió i, ja durant la dictadura franquista, regidor de l'ajuntament de la seva ciutat natal. A les eleccions municipals de 1987 fou cap de llista d'Alianza Popular per Ferrol i aconseguí l'alcaldia, amb Arsenio Fernández de Mesa com a primer tinent d'alcalde. No obstant això, el 8 de setembre de 1989 una moció de censura amb el suport del Partit Socialista Obrer Espanyol, Esquerra Unida, un regidor de Centre Democràtic i Social i un altre regidor trànsfuga popular, li arrabassaren el càrrec i passà a ser alcalde el seu cosí, el socialista Manuel Couce Pereiro.
El 18 d'abril de 2000 rebé una encomana d'argent de l'Orde Civil de Sanitat.
Morí l'1 de setembre de 2015 a Ferrol, als 87 anys.

## Referències

* 1 2 Loureiro, Ramón. «Fallece el médico y exalcalde de Ferrol Alfonso Couce Doce» (en castellà). LaVozdeGalicia.es, 02-09-2015. [Consulta: 1r febrer 2017].
* 1 2 «Couce Doce: «Fui el primero en pedir la Universidad para Ferrol»». LaVozdeGalicia.es, 15-05-2011. [Consulta: 1r febrer 2017].
* ↑ «El médico y ex alcalde de Ferrol Couce Doce recibe la Orden Civil de Sanidad» (en castellà). Medicina.tv, 18-04-2000. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r febrer 2017].
* ↑ «Veinticinco años del día que situó a Ferrol en el mapa del transfugismo» (en castellà). DiariodeFerrol.com, 07-09-2014. [Consulta: 1r febrer 2017].
# Francesca Martín i Vigil

Francesca Martín i Vigil (València, 2 d'abril de 1947 - Barcelona, 2002) fou una pedagoga i una política catalana d'origen valencià, senadora per la VI Legislatura i diputada al Congrés dels Diputats per la VII Legislatura.

## Biografia

Va començar a treballar en una escola de Canovelles, però de seguida es va integrar en la Cooperativa d'Ensenyança Sant Esteve de Granollers (ara Escola Salvador Espriu), i fou membre de la direcció del PSC-PSOE. Després de les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou nomenada tinent d'alcalde de l'Àrea de Serveis Personals i regidora d'Educació de l'ajuntament de Granollers fins a 1995. Entre 1990 i 2000 va ocupar la Secretaria de la Dona del PSC i va estar al front del Lobby Europeu de Dones Catalanes. En 1992 fou assessora de la presidència de la Diputació de Barcelona.
Fou escollida senadora per la província de Barcelona les eleccions generals espanyoles de 1996. De 1996 a 2000 fou vicepresidenta segona de la Comissió d'Afers Iberoamericans del Senat d'Espanya.
Fou escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2000 i va estar vicepresidenta segona de la Comissió de Cooperació Internacional per al Desenvolupament (2000-2002). Va morir després d'una llarga malaltia.

## Referències

* ↑ Mor la diputada del PSC i exregidora socialista de Granollers Francesca Martín a ccma.cat
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Francesca Martín Vigil, diputada socialista, El País, 7 de desembre de 2012
# Francesca Marzano d'Aragona

Francesca Marzano d'Aragona fou la dona de Lleonard III Tocco, dèspota de Romania (Acarnània) i comte de Cefalònia i Zante, amb el que es va casar el 1477.
Els Marzano vivien prop de Carinola, vora Nàpols, en el palau Marzano que encara resta d'empeus. Expulsat el seu marit de la seva darrera possessió, Vonitza, el 1479, es va refugiar a Nàpols i Francesca va romandre a Cefalònia. El 1480 l'illa fou ocupada pels otomans, però Venècia la va recuperar i la va retornar als Tocco el 1482. El 1485 Venècia va cedir l'alta sobirania al soldà otomà i Francesca fou administradora pagant tribut a l'Imperi. El 1500 els venecians van ocupar l'illa i van posar fi al feu. El seu marit va viure fins al 1503.
Era viva encara el 1493 però no se sap quan va morir.

## Referències

* ↑ «Francesca ("Margherita") Marzano d’Aragona». [Consulta: 29 abril 2021].
# Fürstenfeldbruck

Fürstenfeldbruck és una ciutat de Baviera (Alemanya). És la capital del districte de Fürstenfeldbruck. La seva població era de 35.494 habitants el 2004. Fürstenfeldbruck està situada a mig camí entre Múnic i Augsburg, a la riba del riu Amper.
El nom Fürstenfeldbruck és compost de 'bruck', "pont" en el dialecte bavarès, i Fürstenfeld, pel monestir del mateix nom.
Des dels anys 30 és la seu d'una important base aèria.
# Alfons d'Aragó

Alfons d'Aragó és el nom dels següents personatges:
* Alfons d'Aragó i Castella (1222-1260), príncep d'Aragó i fill primogènit de Jaume I el Conqueridor i la seva primera esposa, Elionor de Castella
* Alfons I d'Aragó «el bataller» (1073 - Poleñino, 1134), Rei d'Aragó i Pamplona, comte de Ribagorça i Sobrarb (1104-1134) i rei consort de Castella (1109-1114).
* Alfons II d'Aragó «el Cast» (1152/1157 - Perpinyà, 1196), sobirà de la Corona d'Aragó amb els títols principals de comte de Barcelona, rei d'Aragó
* Alfons III d'Aragó «el franc» (1265-1291), comte de Barcelona, rei d'Aragó, de València (1285-1291) i de Mallorca (1286-1291)
* Alfons IV d'Aragó «el benigne» (Nàpols, 1299 - Barcelona, 1336), sobirà de la Corona d'Aragó amb els títols principals de comte de Barcelona, rei d'Aragó, rei de València, de Sardenya i Còrsega (1327-36)
* Alfons V d'Aragó «el Magnànim» (Medina del Campo, Castella, 1396 - Nàpols, 1458), Rei d'Aragó, de València, de Mallorca, de Sicília, de Sardenya (1416-58) i de Nàpols (1442-58) i Comte de Barcelona
* Alfons d'Aragó i de Foix, (1332-1412), marquès de Villena, comte de Ribagorça (1381-1412), senyor i duc de Gandia i comte de Dénia, candidat al tron d'Aragó durant el Compromís de Casp
* Alfons d'Aragó i d'Escobar o Alfons VI de Ribagorça (1417-95), primer duc de Vilafermosa i fill morganàtic de Joan el Gran i Leonor d'Escobar
* Alfons d'Aragó (bisbe) (1455-1514), fill natural d'Alfons VI de Ribagorça, bisbe de Tortosa (1475-1512), arquebisbe de Tarragona (1513-1514) i president de la Generalitat de Catalunya (1500-3).
* Alfons d'Aragó (arquebisbe) (1478-1520), arquebisbe de Saragossa i fill il·legítim de Ferran el Catòlic i Aldonça Roig d'Ivorra
* Alfons d'Aragó i López de Gurrea o Alfons VII de Ribagorça o (1487-1550), fill de Joan II de Ribagorça i net d'Alfons VI de Ribagorça
* Alfons d'Aragó i de Portugal (Sogorb, 1489 - El Puig de Santa Maria, 1563), noble del casal d'Aragó, duc de Sogorb i comte d'Empúries
* Alfons Frederic d'Aragó, fill bastard de Frederic II de Sicília, criat a la cort catalana de Jaume el Just, el 1317 fou nomenat vicari
# Gai Sedaci Florus

Gai Sedaci Florus (en llatí: Gaius Sedatius Florus; n. entrant el segle ii) va ser un jurista i secretari de l'administració del Port dels Namnetes (modern Nantes) amb Marc Gemel·li Segon a començament del segle ii.
Era membre de la gens Sedàcia, i podria haver estat un parent, tot i que d'una branca més humil, del senador Marc Sedaci Severià; o altrament podria haver estat un client de Severià, o fins i tot un esclau emancipat.

## Referències

* ↑ CIL XIII, 3106
* ↑ Champeaux, Jacqueline; Chassignet, Martine. Aere perennius: en hommage à Hubert Zehnacker, 2006, p. 229.
* ↑ Charles-Picard, Gilbert «Ostie et la Gaule de l'Ouest». Mélanges de l'École française de Rome, 93, 1981, pàg. 889.