OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boucles Catalans

Els Boucles Catalans, és una cursa ciclista catalana d'un dia que es disputa pels voltants de Sant Esteve del Monestir al Rosselló, des de 1980. Forma part de les anomenades "Curses del Sol".

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1980 | Christian Gibelin | Christian Fluxa | Patrick Pages |
| 1981 | Patrick Sarniguet | Gérard Mercadie | Dino Bertolo |
| 1982 | Bernard Pineau | Michel Duffour | Christian Chaubet |
| 1983 | Gérard Mercadie | Christian Chaubet | Daniel Amardeilh |
| 1984 | Frédéric Moreau | Serge Polloni | Roger Spiteri |
| 1985 | Jean-Jacques Philipp | Luc Fevrier | Jean-Luc Garnier |
| 1986 | Thierry Casas | Eric Chanton | Gilles Sandersl |
| 1987 | Jean-François Laffillé | Claude Carlin | Eric Bonnet |
| 1988 | Jean-François Laffillé | Jean-Paul Garde | Philippe Duhamel |
| 1989 | Denis Leproux | Laurent Pillon | Loïc Le Flohic |
| 1990 | Jean-Louis Harel | Francisque Teyssier | Patrick Vallet |
| 1991 | Jean-François Laffillé | Michel Lafis | Thierry Dupuy |
| 1992 | Bruno Thibout | Laurent Roux | Lars Michaelsen |
| 1993 | Raphaël Martinez | Régis Simon | Jean-François Laffillé |
| 1994 | Jean-François Laffillé | David Orcel | Gilles Maignan |
| 1995 | José Lamy | Pascal Giguet | Jérôme Gannat |
| 1996 | Jérôme Laveur-Pedoux | Frédéric Delalande | Didier Sanlaville |
| 1997 | Jérôme Bernard | Mickaël Boulet | Jérôme Laveur-Pedoux |
| 1998 | Frédéric Finot | Andy Flickinger | Pierre Painaud |
| 1999 | Jean Charles Martin | Régis Balandraud | Josep Guillem |
| 2000 | Sébastian Guérard | Éric Leblacher | Jérémie Dérangère |
| 2001 | Jérôme Gannat | Carlo Meneghetti | John Nilsson |
| 2002 | John Nilsson | Philippe Gilbert | Jérôme Riglet |
| 2003 | Samuel Rouyer | Yann Pivois | Manuele Spadi |
| 2004 | Samuel Rouyer | Alexandre Cabrera | Jérémie Dérangère |
| 2005 | Rémi Pauriol | Loïc Herbreteau | Jonathan Tiernan-Locke |
| 2006 | Loïc Herbreteau | Thomas Boutellier | Thomas Lebas |
| 2007 | Alexandre Blain | Sébastien Turgot | Thomas Boutellier |
| 2008 | Evaldas Šiškevičius | Fabien Fraissignes | Matthieu Simon |
| 2009 | Jérôme Cousin | Mathieu Delarozière | Thomas Bouteille |
| 2010 | Ramūnas Navardauskas | Jérôme Cousin | Pim Ligthart |
| 2011 | Arnaud Démare | Joel Pearson | Julien Gonnet |
| 2012 | Romain Guillemois | Bryan Coquard | Pierre-Henri Lecuisinier |
| 2013 | Thomas Bouteille | Guillaume Thévenot | Thomas Girard |
| 2014 | Lorenzo Manzin | Loïc Chetout | Quentin Pacher |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine.
* Palmarès a veloquercy
# Poa nemoralis

Poa nemoralis és una espècie de planta herbàcia poàcia perenne utilitzada per a fer una gespa, també és una planta farratgera de la qual els animals s'alimenten a la tardor.
Sovint es troba als boscos i fa fins a un mig metre d'alt. És originària d'Euràsia i s'ha introduït a Amèrica del Nord.
Creix de manera lleugerament prostrada. La tija fa fins a 60 cm d'alt. La panícula és prima poc densa i embrancada. Floreix de juny a agost.

## Notes

* ↑ Haeupler & Muer 2007: 672

## Referències

* Pink, A.. Gardening for the Million. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.
* Haeupler, Henning & Muer, Thomas (2007): Bildatlas der Farn- und Blütenpflanzen Deutschlands. Ulmer Verlag ISBN 978-3-8001-4990-2 (en alemany)
* The Observers Book of Grasses, Sedges and Rushes. Frances Rose. pages 46–47
* Grasses, Ferns, Mosses and Lichens. (1980) Phillips, Roger p64

## Enllaços externs

* Swedish Museum of Natural History: Poa nemoralis
* The Ohio State University: Poa nemoralis
* Jepson Manual Treatment
# Vicente Martín Sánchez Bragunde

Vicente Martín Sánchez Bragunde (Montevideo, 7 de desembre de 1979) és un futbolista internacional uruguaià que juga al Club América de Mèxic. Destaca també la seva participació en el Toluca i en el Schalke 04.
Amb la selecció de futbol de l'Uruguai va jugar un total de 31 partits, marcant 5 gols. Va participar en la Copa Amèrica de futbol 2004 i a la Copa Amèrica de futbol 2007. El seu primer partit amb la Celeste va ser contra la selecció de l'Equador el 7 de novembre de 2001.

## Palmarès
### Internacional
#### Uruguai

* Copa Amèrica de futbol 2004: Tercera posició.
* Copa Amèrica de futbol 2007: Quarta posició.

## Referències

* ↑ Schalke will Uru-Star Sanchez Arxivat 2012-07-19 at Archive.is 16 de desembre de 2007 (alemany)
* ↑ RSSSF

## Enllaços externs

* Vicente Sánchez - Estadístiques de Vicente Sánchez al Toluca (castellà)
* Estadístiques a fussballdaten.de (alemany)
# Metallura

Metallura és un gènere d'ocells de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.1, 2024) aquest gènere està format per 9 espècies:
* colibrí de cua metàl·lica escatós (Metallura aeneocauda).
* colibrí de cua metàl·lica gorjamorat (Metallura baroni).
* colibrí de cua metàl·lica gorja-roig (Metallura eupogon).
* colibrí de cua metàl·lica daurat (Metallura iracunda).
* colibrí de cua metàl·lica del Chinguela (Metallura odomae).
* colibrí de cua metàl·lica negre (Metallura phoebe).
* colibrí de cua metàl·lica rogenc (Metallura theresiae).
* colibrí de cua metàl·lica maragda (Metallura tyrianthina).
* colibrí de cua metàl·lica verd (Metallura williami).

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 12 octubre 2024].
# Metaloricaria paucidens

Metaloricaria paucidens és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Oyapock, Sinnamary i Marowijne.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Le Bail, P.-Y., P. Keith i P. Planquette, 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle II). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 307 p.
* ↑ Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein, 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mihajlo Pupin

Mihajlo Idvorski Pupin (Idvor, Banat, 9 d'octubre de 1858 - Nova York, 12 de març de 1935) fou doctor en dret, físic i químic físic serbi i americà. Pupin és sobretot conegut per la seva patent coneguda com "pupinization". Pupin va ser membre fundador del National Advisory Committee for Aeronautics (NACA), el 3 de març de 1915, que més tard es va convertir en la NASA.
Mihajlo Pupin va néixer al poble d'Idvor a Banat, a la frontera militar en l'Imperi Austrohongarès. Pupin va anar a l'escola primària a la seva ciutat natal, i més tard a l'escola primària alemanya a Perlez. Es va matricular a l'escola secundària en Pančevo, i més tard al Gimnàs de Béns. En 1872, es va traslladar a Praga, on va continuar els seus estudis de batxillerat. Després que el seu pare va morir al març de 1874, Pupin va decidir mudar-se als Estats Units. Per als propers cinc anys als Estats Units, Pupin va treballar com a obrer manual. En la tardor de 1879 va ingressar a la Universitat de Colúmbia. Va obtenir el seu doctorat a la Universitat de Berlín sota Hermann von Helmholtz i el 1889 va tornar a la Universitat de Colúmbia per esdevenir un professor de física matemàtica al Departament d'Enginyeria Elèctrica recentment format. La investigació de Pupin va ser pionera en la detecció de l'ona portadora i l'anàlisi actual. Pupin va acabar els seus estudis en 1883 com un dels millors estudiants. Més tard, va tornar a Europa, inicialment al Regne Unit, on va continuar els seus estudis a la Universitat de Cambridge. Fou la primera persona a utilitzar una pantalla fluorescent per millorar els raigs X amb finalitats mèdiques. Pupin va publicar una setantena d'articles i revisions tècniques i 34 patents.

## Notes

* ↑ IEEE Global History Network. «IEEE Medal of Honor». IEEE History Center, 2011.
* ↑ IEEE Global History Network. «IEEE Edison Medal». IEEE History Center, 2011.

## Enllaços externs

* http://www.ieeeghn.org/wiki/index.php/Michael_Pupin
* http://radnaetika.org/content/view/176/57/lang,en/ Arxivat 2009-02-11 a Wayback Machine.
* http://www.teslasociety.com/physics.htm
# Mihailo Petrović

Mihailo Petrović (18 d'octubre de 1957) és un futbolista serbi. Va disputar 1 partit amb la selecció de Iugoslàvia.

## Estadístiques

Selecció de Iugoslàvia :
| Anys | Partits | Gols |
| 1980 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Miss Tagless

Sílvia P. Sesé (Pedreguer, 1992) és una youtuber i influenciadora valenciana, coneguda pel nick Miss Tagless. Amb un contingut d'estil de vida, és una de les youtubers amb contingut en català amb més subscriptors, per darrere de Miquel Montoro i Leopolda Olda.
El primer vídeo el creà en 2015, com a resposta a Carolina Punset arran que utilitzara l'adjectiu aldeano en referència a l'ensenyament en valencià. Aquell vídeo fou espontani i esdevingué viral arran que mitjans com Tresdeu el compartiren al seu web.
Des d'aleshores, ha continuat apujant contingut al seu canal de Youtube i a l'Aixeta i destaca com una de les influenciadores valencianes amb major seguiment. Pel que fa a mitjans tradicionals, ha format part de l'equip d'Assumptes Interns, El Matí i el programa de ràdio Sessió Golfa, tots d'À Punt Mèdia. El 2018 va rebre el premi del Casal Jaume I de Pedreguer.

## Referències

* 1 2 Iglesias Nieto, Maria Lluïsa «Youtubers en llengua catalana: estudi quantitatiu i qualitatiu». Ítaca. Revista de Filologia, 9, 2018, pàg. 177-199. ISSN: 2172-5500.
* ↑ Aliaga, Xavier. «Quan seré gran, jo també vull ser youtuber». num. 1757. El Temps, 12-02-2018. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Carolina Punset i la resposta d'una jove pedreguera». [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «El valencià s'obre pas a la xarxa i aposta per la creació de vídeos per a YouTube i mems». Ara.cat, 10-12-2019. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «"Ara és el moment perfecte per fer continguts en català"». Diari de la Llengua, 23-06-2020. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «El Casal atorga el Premi Casal Jaume I Pedreguer 2018 a Silvia P. Sesé "Miss Tagless"». Casal Jaume I. [Consulta: 10 octubre 2020].
# Mona de nit de Panamà

La mona de nit de Panamà (Aotus zonalis) és una espècie de mona de nit que anteriorment era considerada una subespècie de la mona de nit de ventre gris, dins de la família dels aòtids. El seu àmbit de distribució s'estén per Panamà i la regió colombiana de Chocó. També n'hi ha hagut observacions no confirmades a Costa Rica, especialment a la costa caribenya d'aquest país.

## Referències

* ↑ Defler, T. R. i Bueno, M. L. «Aotus Diversity and the Species Problem». Primate Conservation, 2007, 22, 2007, pàg. 55–70.
* ↑ Rylands, A., Groves, C., Mittermeier, R., Cortes-Ortiz, L. i Hines, J. H.. «Taxonomy and Distribution of Mesoamerican Primates». A: Estrada, A., Garber, P., Pavelka, M. & Luecke, L.. New Perspectives in the Study of Mesoamerican Primates, 2006, p. 43–47. ISBN 0-387-25854-X.
# Montaner

* No s'ha de confondre amb Muntaner.
«Montaner» té aquests significats:
* Toponímia:
** Montaner (Pirineus Atlàntics), municipi francès al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de l'Aquitània)
** Montaner (la Molsosa), masia del municipi de la Molsosa (Solsonès)
** Vescomtat de Montaner, jurisdicció feudal del comtat de Bigorra i després part del Bearn
** Prat Montaner, paratge a cavall dels termes municipals de Cabó (Alt Urgell) i Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Borda de Montaner, borda de Segan al municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Cal Montaner (Castellfollit del Boix), masia del municipi de Castellfollit del Boix a la comarca del Bages
** Cantó de Montaner, cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics (regió d'Aquitània, França)
** Manent e Montaner, municipi francès al departament del Gers (regió de Migdia-Pirineus)
** Serra de Montaner, serra al sud del municipi de la Molsosa (Solsonès)
* Biografies:
** Aina Montaner Rotger (Palma, 1944), filòloga mallorquina
** Alberto Montaner Frutos (Saragossa, 1963), historiador aragonès
** Antonio Montaner Castaño (Villanueva de la Serena, província de Badajoz, 1880 - ?), jurista i polític extremeny radicat a Barcelona
** Carles Montaner i Soler (Vilafranca del Penedès, ~1963), ciclista i pilot de motociclisme català
** Carme Montaner i Serra (Barcelona, 1894? - 1928), bibliotecària i professora catalana
** Jaime Montaner (Tacuarembó ? - 1997), polític uruguaià pertanyent al Partit Colorado
** Josep Maria Montaner Martorell (Barcelona, 1954), arquitecte i catedràtic universitari
** Concha Montaner (1981-), atleta valenciana
# Monestir de Rojen

El monestir de la Nativitat de Maria de Rojen (en búlgar Роженски манастир "Рождество Богородично", Rojenski manastir «Rojdestvò Bogoròditxno») és un monestir ortodox que és situat a la localitat búlgara de Rojen, als voltants de Mèlnik, que és la muntanya més alta del Pirin. És un dels pocs monestirs medievals búlgars preservats fins hui en dia.

## Història

Les primeres evidències arqueològiques de vida medieval al lloc és una tomba amb unes poques monedes i decoracions de l'època de l'emperador romà d'Orient Miquel VIII Paleòleg (1259–1282).
El primer monestir va ser fundat al 1220 per Aleksei Slav, i poc després l'abandonaren. El 1597 s'inicia la restauració del monestir amb l'arribada d'una nova congregació. La primera aparició escrita que se'n conserva és en una nota d'un llibre de cant de 1551, de la biblioteca del monestir de la Gran Laura, situat a l'muntanya Atos.
El 1662 i 1674 l'església sofreix sengles incendis que en destrueixen la llibreria i danyen la majoria dels edificis. Al segle xviii, gràcies al finançament de alguns búlgars rics, el monestir és restaurat del 1715 al 1732.
El segle xix és la centúria de màxima esplendor del monestir, esdevé el centre regional de la religió ortodoxa i domina una gran quantitat de terres.
La península de Rojen, situada a l'illa Livingston, dins les Illes Shetland del Sud a l'Antàrtida, es batejà així en honor del monestir.

## Morfologia

El monestir té forma d'hexàgon irregular, i s'estén al voltant de l'església de la Santa Verge del s. XVI. L'església conté uns interessants frescs. Els primers, pintats al 1597, i els de la façana sud al 1611. Dins de l'església es troba una icona miraculosa en què apareix la Mare de Déu. Aquesta icona surt en processó el seu dia, el vuit de setembre.
A la rodalia, es troba l'església dels Sants Kiril i Metodi de 1914 i la tomba del revolucionari d'origen macedoni Yane Sandanski, en honor del qual es va batejar la ciutat de Sandanski.

## Galeria

* Fresc al monestir
* Frescs externs de l'església
* Interior de l'església

## Referències

* Guía visual de Bulgaria, Santillana Ediciones Generals, 2009. ISBN 978-84-03-50724-1, pàgina 115.

## Enllaços externs

* Lloc web del monestir de Rojen
* Fotos del monestir
* Imatges del monestir
# Molècula homonuclear

Les molècules –o espècies– homonuclears estan compostes només per un element. Poden consistir en diversos àtoms, segons les propietats de l'element, i alguns d'aquests poden posseir diversos al·lòtrops.
Els gasos nobles constitueixen casos excepcionals de molècules d'un sol àtom (monoatòmiques) pel fet que rarament formen enllaços. Com a corroboració de la similitud de propietats dels elements, componen el grup 18 de la taula periòdica. No obstant això, la majoria de les molècules homonuclears són diatòmiques: hidrogen (H₂), oxigen (O₂), nitrogen (N₂) i tots els halògens. Tot i això, no totes les molècules diatòmiques són homonuclears.
També existeixen molècules homonuclears de més de dos àtoms. Per exemple, l'oxigen, a més de la seva molècula diatòmica, també constitueix la molècula triatòmica homonuclear ozó (O₃). Així mateix, existeixen molècules tetratòmiques: arsènic (As₄) i fòsfor (P₄). El sofre té tres variacions moleculars homonucleares: diatòmica (S2), hexatòmica (S6) i octatòmica (S₈), encara que les dues primeres són rares. L'element carboni es caracteritza per constituir diverses molècules homonuclears, entre les quals destaca el buckminsterfullerè o buckybola (C$_{60}$).

## Referències

* ↑ «Homonuclear molecules» (en anglès).
# Montebello

«Montebello» té aquests significats:
* Montebello Ionico, municipi de la ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria
* Montebello (Califòrnia), localitat estatunidenca
* Montebello (Nova York), localitat estatunidenca
* Montebello (Quebec), localitat quebequesa
* Illes Montebello, arxipèlag australià
* Montebello (aranya), un gènere d'aranyes de la família dels liocrànids.
# Montebà

Montebà és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
És al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a la dreta del barranc de Cal Palateres. Es troba al nord-est de la Masia Gurdem, entre el Bony de Calama, damunt i al nord, i les Roques de Calastre. Es tracta de tot el vessant sud-oriental del Bony de Calama, on es forma el Clotet de Montebà.

## Etimologia

Es tracta d'un derivat per dissimilació de les dues -o- de Montobà. Aquesta darrera paraula procedeix de mont albà (muntanya blanca, o pertanyent a un Albà), que passaria a montaubà abans d'arribar a montobà.

## Enllaços externs

* Montebà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí de Fals

El Molí de Fals és una obra de Fonollosa (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici quadrat en forma de torre, possiblament del segle xiii-XIV. A la part baixa una porta adobellada amb arc de mig punt dona accés a una estança d'uns 6,5 x 5 m on hi anaben dues moles i coberta amb volta de canó al seu damunt si veuen dues arcades apuntades i una de punt rodó que aguanten el pis superior. UN gran finestral fòtic dona llum en aquest primer pis, Pel darrere hi ha la bassa i el seu cacau.

## Referències

* ↑ «Molí de Fals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Monumento al Teniente Coronel Teijeiro

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento al Teniente Coronel Teijeiro, ubicada a la plaça Liberación, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola. L'escultura, feta a pedra, és obra de Francisco Asorey, i està datada 1952.
Es tracta de la imatge d'un soldat de l'exèrcit espanyol vestit amb la indumentària reglamentària. El model per a l'obra va ser el seu propi fill José Manuel, a qui se li esculpeix amb rostre impersonal, per representar a tots els soldats. És una figura simètrica (l'eix és una gran espasa que se situa clavada a la pedra de la base), rígida, molt esquemàtica, només té moviment la caiguda i plegat de la capa que porta. El monument recorda el Monument al soldat gallec de Corunya, però en aquesta última ocasió el moviment està present en l'actitud de la figura i la seva torsió.
També presenta aquest monument unes inscripcions i plaques.«Oviedo a Teijeiro - +Año MCMXXXVI - Día XVII-X - En este día de triunfo para las fuerzas de Galicia los heroicos defensores de Oviedo recibieron aquí, con un abrazo fraterno, la ventura de su liberación», completado en su cara opuesta con l'efígie del militar grabada en bronce y cuya leyenda decía: «Teijeiro - 5-I-MDCCCXCII- † 27-XI-MCMXXXVI». El desembre de l'any 2012 es va procedir a la retirada de l'estàtua de la seva ubicació habitual, segons el departament d'obres públiques de l'Ajuntament d'Oviedo, per motius de memòria històrica.
Quan es va inaugurar el 17 d'octubre de 1952 per part de l'Ajuntament d'Oviedo, la intenció era homenatjar al Tinent Coronel Jesús Teijeiro, ja que va ser qui va trencar el setge a què es va veure sotmesa Oviedo durant la guerra civil, penetrat a la ciutat d'Oviedo per San Claudio el 17 d'octubre de 1936. El monument es va veure sotmès a certes transformacions, amb el pas del temps, per exemple, cap a 1960, amb l'obertura al trànsit rodat del carrer División Azul (anomenada a partir d'aquest moment Ronda Nord), va ser desplaçat apropant-lo a habitatges de la plaça. Més tard, a 1995, la plaça es va tornar a remodelar, es va treure el mur posterior del monument, la qual cosa va suposar l'eliminació de les llegendes, així com i l'efígie del militar, tal com es conserva fins al moment en el qual es procedeix a la seva retirada.

## Referències

* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 1r gener 2019].
* 1 2 3 http://www.franciscoasorey.es/news/monumento-al-teniente-coronel-teijeiro/ Arxivat 2014-02-08 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Gran Enciclopedia Asturiana, Tomo 13. Silverio Cañada, Gijón 1970.
# L'Esperit Sant

L'Esperit Sant (oficialment Casas Espíritu Santo) és un nucli de població catalanoparlant del Carxe de la pedania de l'Alberquilla, dins el terme municipal de Jumella. En l'actualitat no té gairebé població permanent.
# La vida encadenada

La vida encadenada és una pel·lícula dramàtica espanyola estrenada el 12 de novembre de 1948, dirigida per Antonio Fernández-Román i protagonitzada per Ana Mariscal, Manuel Luna i altres. L'argument es basa en la novel·la homònima de Bartolomé Soler.

## Argument

Ambientada en la ciutat de Toledo a finals del segle xix, narra la dissortada història d'una dona anomenada Isabel (Ana Mariscal) dedicada en cos i ànima al seu fill, fruit d'un matrimoni infeliç, que l'obliga a renunciar a refer la seva vida.

## Premis

* 1948: Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics a la millor actriu secundària Asunción Sancho.

## Referències

* ↑ Identidad toledana filmada en Madrid ('La vida encadenada', Antonio Román, 1948)
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1948». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-05-26. [Consulta: 23 març 2016].