OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lleis de Gortina

Les lleis de Gortina són un codi legal arcaic, grec, el més extens que es coneix ara com ara. Procedeix de Gortina, al sud de Creta. Van esser gravades en pedra al segle V a. C. La forma és arcaica, semblant a les primeres lleis bíbliques. És escrit amb lletres grans sobre una sèrie de tauletes de pedra, adossades a una paret. De la inscripció original resten 600 línies. El seu contingut les situa en el començament de la segona meitat del segle V a. C.

## Contingut i lloc on es troben

No es tracta d'un veritable codi legal, sinó més aviat el que en llatí es cridaria una satura legum, o bé una compilació de lleis disperses, actualització de lleis antigues precedents i lleis noves referides a temes concrets. Les lleis inscrites pertanyen en la seva major part al dret de família, excepte algunes referides a matèries econòmiques. Parlen d'una clara divisió de classes:
    Ciutadans lliures
    Esclaus domèstics
    Serfs
    Esclaus
Els vincles que lligaven a un i un altre grup i que garantien sense problemes l'herència de la terra i assumien les tensions de canvis socials, aquests vincles eren flexibles i complexos. Tot això és reflectit a aquestes taules de lleis.
Es conserven al marge d'un canal pertanyent al que va esser un molí. En aquest lloc van esser descobertes al segle XIX. Segons les recerques, abans eren a la base d'un teatre construït al segle I a. C., sobre un mur còncau d'uns vuit metres de llarg i cent setanta-cinc centímetres d'alt, que al seu torn va haver d'alçar-se sobre les ruïnes de l'edifici d'un tribunal o consell. És probable que en el costat esquerre del mur hi haguessin unes altres vuit columnes, avui perdudes. Són redactades en bustrofedon amb una línia de dreta a esquerra i la següent d'esquerra a dreta.

## Recerques arqueològiques

L'arqueòleg Federico Halbherr va fer estudis i excavacions molt interessants a Creta, arran de les quals va escriure les Inscriptiones Creticæ que recollien les inscripcions en llengua grega i llatina de l'illa de Creta, entre les quals hi havia la Gran Llei de Gortina. La seva alumna Margherita Guarducci, prestigiosa arqueòloga, va publicar l'obra del seu mestre, gràcies a la qual es va difondre al món aquest interessant descobriment i el seu posterior estudi.

## Bibliografia

* Bile, M., «Les lois de Gortyne: nécessité d'une approche pluridisciplinaire?», Hellènika Symmikta. Histoire, linguistique, épigraphie, II. Poikila Epigraphica (Études d' Archéologie classique 8). Ed. C. Brixhe, Nancy - París, A.D.R.A. - de Boccard, 1995.
* Brixhe, C., «La circulation des Biens dans les Lois de Gortyne», Des dialectes grecs aux Lois de Gortyne. Ed. C. Dobias-Lalou, Nancy - Paris, A.D.R.A. - de Boccard, 1999.
# Lino Alberto Reig Fourquet

Lino Alberto Reig Fourquet (València, 1820 - Bétera, 1895) fou un comerciant i polític valencià, fill de Joan Baptista Reig Olcina i germà de Manuel Reig Fourquet. Com el seu germà, es llicencià en dret a la Universitat de València, però no arribà a exercir i es dedicà a l'explotació de les terres del seu pare i les seves comprades a Porta Coeli. Bon amic de Práxedes Mateo Sagasta, amb ell va formar part del Partit Progressista, partit amb el qual fou elegit diputat a Corts Espanyoles pel districte d'Énguera a les eleccions generals espanyoles de 1871.
Amb l'arribada de la restauració borbònica es retirà de la política i va obtenir la representació a València de la Compañía Arrendataria de Tabacos (futura Tabacalera).

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.465. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Lino Carletto

Lino Carletto (Vigasio, província de Verona, 20 de juliol de 1943) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1966 i 1971.

## Palmarès

* 1967
** 1r al GP Cemab

### Resultats al Tour de França

* 1969. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. 20è de la classificació general
* 1968. 52è de la classificació general
* 1969. 19è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Àlex Romaní Balcells

Àlex Romaní Balcells (Barcelona, 18 d'abril de 1964) és un copilot de ral·lis català. També ha estat director de cursos d'automobilisme de la federació catalana i un dels organitzadors del Ral·li Costa Brava. És autor de l'obra de referència Manual de rallies (1997).

## Trajectòria esportiva

S'inicià en el campionat Zanini Racing el 1982 i debutà en el Campionat d'Europa de ral·lis el 1987. Participà per primera vegada en el Mundial de ral·lis (WRC) com a copilot de Luis Monzón (1991). Posteriorment fou copilot de Jesús Puras (1992-1995), Luis Climent (1997-2001), Daniel Solà (2002-2003) i Claudio Aldecoa (des del 2005) amb diversos vehicles, entre ells el Mitsubishi Lancer, Subaru Impreza, Skoda Octavia i Citroën Saxo.
Participà en 53 ral·lis del WRC, en què aconseguí com a millor resultat la sisena plaça al Ral·li de Catalunya (1992), i en 15 ral·lis de l'Europeu, en què aconseguí la victòria al ral·li de Madrid (1992) i al de La Corunya (1997). També participà en 24 proves del Campionat del Món de ral·lis de producció i aconseguí tres victòries. D'altra banda, fou campió del món Team's Cup (1999) i campió d'Espanya de ral·lis de terra en categories inferiors (1992 i 2001).

## Referències

* 1 2 3 «Àlex Romaní Balcells». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Coelorinchus hige

Coelorinchus hige és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües subtropicals.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus hige». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cleòpatra de Macedònia (princesa)

* Per a altres significats, vegeu «Cleòpatra de Macedònia».
Cleòpatra (356 aC-308 aC) fou princesa de Macedònia i regent de l'Epir. Era filla de Filip II de Macedònia i d'Olímpies i germana d'Alexandre el Gran. Es va educar a Pella.
Quan Filip va repudiar a Olímpies aquesta va marxar a l'Epir, a posar-se sota la protecció del seu germà Alexandre I de l'Epir, al que va demanar que fes la guerra a Filip. Alexandre s'hi va negar i va mantenir l'aliança i Filip li va donar la seva filla Cleòpatra com a esposa. L'any 336 aC Cleòpatra es va casar amb Alexandre al magnífic teatre de la ciutat d'Egas. Durant les festes de la boda el rei Filip II va ser assassinat per Pausànies d'Orèstia, un dels seus somatofílacs o guàrdies personals, com explica Diodor de Sicília. Alexandre i Cleòpatra van anar de seguit cap a l'Epir. Allí va néixer al cap d'un any Neoptòlem II de l'Epir i a l'altre any una filla, Cadmeia.
L'any 334 aC Alexandre se'n va anar a la Magna Grècia a lluitar contra els lucans i els brucis, i ella va assolir la regència. L'any 326 aC, Alexandre va morir assassinat per la traïció d'alguns lucans exiliats, i el jove Neoptòlem II va ser proclamat rei.
Cap a l'any 324 aC va tornar a Macedònia i la seva mare Olímpies va prendre el control de l'Epir. Després de la mort del seu germà l'any 323 aC va ser demanada en matrimoni per diversos generals, que pensaven reforçar la seva influència casant-se amb la germana d'Alexandre. El primer va ser Lleonat i es diu que va parlar amb Èumenes de Cardia i li va dir que havia rebut una promesa de matrimoni. Després de la mort de Lleonat el 322 aC, s'hi va voler casar Perdicas d'Orèstia, i a la seva mort el 321 aC, Cassandre, Lisímac de Tràcia i Antígon. Ella va refusar totes les ofertes. Es trobava a Sardes on pràcticament era una presonera i finalment va acceptar l'oferta de matrimoni de Ptolemeu I Soter, però quan anava a marxar, Antígon la va capturar i la va fer retornar novament a Sardes on va ser assassinada el 308 aC. Antígon que segurament en va ordenar la mort, li va oficiar un gran funeral.

## Referències

* ↑ 2.Cleopatra a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 799
# Chesterville

* Per a altres significats, vegeu «Chesterville (Maine)».
Chesterville és una població del Comtat de Morrow (Ohio) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 193 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chesterville tenia 193 habitants, 57 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 828 habitants per km².
Dels 57 habitatges en un 47,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,6% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 14% de 45 a 60 i un 26,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 64,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.667 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.143 $ mentre que les dones 21.023 $. La renda per capita de la població era de 13.318 $. Aproximadament el 9,3% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chesterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chesterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Clarks (Louisiana)

Clarks és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.071 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarks tenia 1.071 habitants, 246 habitatges, i 160 famílies. La densitat de població era de 430,7 habitants/km².
Dels 246 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14% tenia menys de 18 anys, un 21,8% entre 18 i 24, un 38,1% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 225,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.583 $ i la renda mediana per família de 27.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 18.438 $. La renda per capita de la població era de 7.039 $. Entorn del 19,9% de les famílies i el 27,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Col·legi de la Candela

El Col·legi de la Candela és un centre educatiu de Valls (Alt Camp). L'edifici és una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Edifici

Edifici situat en cantonera, punt més destacable de tot l'edifici, porxada d'entrada amb tres columnes d'ordre dòric que sostenen la petita terrassa superior, que destaca pel tancament de reixes metàl·liques amb decoració geomètrica. Una doble galeria d'arcs de mig punt s'obre al pati posterior, zona que és tancada per una paret que culmina formes ondulants.
L'edifici ha sofert reformes entre els anys 2007 - 2009.

## Història

L'any 1926 l'Ajuntament de Valls inicià els passos per portar a terme la construcció d'un Grup Escolar. Després d'obtenir part de l'hort de la Casa de Caritat per a construir-lo, l'any 1931 encarregà el seu projecte a l'arquitecte municipal Josep Maria Vives Castellet. El Grup Escolar fou construït al llarg dels anys 1933 i 1934. Vives
va projectar un edifici determinat pels nous corrents pedagògics, que concebien l'espai escolar com a part de l'educació. Seguint aquest corrent l'arquitecte també va incloure en el projecte nous espais destinats a tallers, teatre, biblioteca, espais de reunions, cuina i menjador, així com dutxes (tota una novetat a la ciutat) i calefacció. També va ser molt curós amb el tractament de la higiene, pel que fa a la llum natural i la ventilació amb els finestrals oberts a totes les façanes i el gran pati interior. Mentre que els terrats amb pèrgoles dels nexes que uneixen els tres cossos de l'edifici els projectà per a destinar-los a pati de jocs dels més petits o per a fer-hi jardins experimentals.
L'escola fou inaugurada en dues ocasions, l'any 1935 i el 1936, i va rebre inicialment el nom de Grup Escolar de Rafael Campalans. L'any 1938, en plena Guerra Civil, l'edifici del Grup Escolar fou habilitat com a hospital militar per a malalts infecciosos, i l'alumnat de l'escola fou traslladat a l'edifici de Sant Roc. En acabar la guerra, l'any 1939 el Grup Escolar tornà a recuperar la funció d'escola. L'any 1963 passà a denominar-se Grupo Escolar Mixto Nuestra Señora de la Candela que, després de diverses modificacions en el nom, l'any 1991 adoptà el nom que encara manté d'Escola Mare de Déu de la Candela.
Entre els anys 2006 i 2009 l'edifici va patir unes obres de reforma que l'adaptaren a les noves necessitats del centre escolar, modificant força el seu interior, però mantenint l'estructura i aparença original de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Col·legi de la Candela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Col·legi de la Companyia de Jesús

«Col·legi de la Companyia de Jesús» té aquests significats:
* Col·legi de Betlem, desaparegut, a la rambla dels Estudis de Barcelona.
* Col·legi de Cordelles, desaparegut, a la rambla dels Estudis de Barcelona.
* Jesuïtes de Casp, a Barcelona.
* Jesuïtes de Sarrià, a Barcelona.

## Vegeu també

* Categoria:Companyia de Jesús
# Clayton (Nou Mèxic)

Clayton és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 2.524 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clayton tenia 2.524 habitants, 1.079 habitatges, i 691 famílies. La densitat de població era de 206,9 habitants per km².
Dels 1.079 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.600 $ i la renda mediana per família de 30.109 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.554 $ mentre que les dones 17.054 $. La renda per capita de la població era de 13.967 $. Aproximadament el 14,2% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clayton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clayton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Zevenhuizen-Moerkapelle

Zevenhuizen-Moerkapelle és un antic municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 10.490 habitants repartits sobre una superfície de 31,10 km² (dels quals 1,25 km² corresponen a aigua).
El setembre de 2006, el 93% de la població va votar en referèndum dur a terme una fusió amb els municipis veïns de Nieuwerkerk aan den IJssel i Moordrecht en el nou municipi de Zuidplas. La fusió es va fer efectiva l'1 de gener de 2010.

## Centres de població

Moerkapelle, Oud Verlaat, i Zevenhuizen.

## Ajuntament (2006)

El consistori està compost de 15 regidors:
* CDA 4 regidors
* PvdA 3 regidors
* VVD 3 regidors
* Gemeentebelang 2 regidors
* SGP 2 regidors
* ChristenUnie 2 regidors

## Enllaços externs

* www.zevenhuizen-moerkapelle.nl
# Zewditu

Zewditu (Ejersa Goro, 29 d'abril de 1876 - Addis Abeba, 2 d'abril de 1930) va ser Emperadriu d'Etiòpia entre 1916 i 1930. Va ser la primera emperadriu regnant de l'Imperi Etiop. El seu regnat va estar marcat per les polítiques modernitzadores del seu regent i hereu Ras Tafari Makonnen (futur emperador Haile Selassie) a les quals ella solia oposar-se degut al seu marcat conservadorisme i devoció religiosa. És també la darrera emperadriu regnant de la història de la humanitat.

## Referències

* ↑ «Empress Zewditu – Queen of Kings Part 1 – Imperial Ethiopia» (en anglès). [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ Tesfu, Julianna. «Empress Zewditu (1876-1930) •» (en anglès americà), 14-06-2008. [Consulta: 3 març 2021].
# Zeydin Yusup

Zeydin Yusup, també conegut com Zeydin Kari o Ziauddin Yusuf, va ser el fundador i dirigent del Partit Islàmic del Turquestan.

## Història

Abdul Hameed, Abdul Azeez Makhdoom, i Abdul Hakeem Makhdoom van fundar el Partit Islàmic del Turquestan el 1940. Després de ser posat en llibertat de la presó el 1979, Abdul Hakeem va instruir Hasan Mahsum i altres Uigurs en el fonamentalisme islàmic. El 1989 Zeydin Yusup va iniciar el grup, que al principi era conegut com a Partit Islàmic de Turquestan de l'Est. El partit va ser reconstruït per Hasan Mahsum i Abudukadir Yapuquan el 1997.
Zeydin Yusup va ser l'encarregat de planejar els Aldarulls de la ciutat de Baren, coneguda també com la rebel·lió de Baren, on va dirigir 200 homes a Baren, al Xian d'Akto, per a protagonitzar un conflicte armat contra forces de govern xinès. La revolta aviat es va estendre fins a nou ciutats de Kizilsu. Va ser assassinat durant aquests mateixos aldarulls aldarull el 6 d'abril de 1990.
La revista del Partit Islàmic del Turquestan va commemorar en la 3a edició la seva mort.
Ferğu Türkistan Bülteni Haber Ajansı esmenta un resum de la història del partit, des de la fundació per part de Zeyidin Yusuf el 1989, la seva participació en els aldarulls de 1990, la seva "gihad en el camí d'Allah", i el seu canvi de localització el 1996 sota Hasan Mahsum cap al Emirat islàmic controlat pels talibans de l'Afganistan, i la seva guerra contra els creuats des del 2001 i durant quinze anys en "la gihad a Afganistan", i finalment el 2012, quan van entrar a la Guerra Civil siriana. Van publicar un vídeo on mostraven els combats en els quals participaven a Siria.

## Referències

* 1 2 Arabinda Acharya. Ethnic Identity and National Conflict in China. Palgrave Macmillan, 22 June 2010, p. 53–. ISBN 978-0-230-10787-8.
* ↑ Arabinda Acharya. Ethnic Identity and National Conflict in China. Palgrave Macmillan, 22 June 2010, p. 54–. ISBN 978-0-230-10787-8.
* ↑ J. Todd Reed. The ETIM: China's Islamic Militants and the Global Terrorist Threat. ABC-CLIO, 2010, p. 48–. ISBN 978-0-313-36540-9.
* ↑ «China: The Evolution of ETIM». Stratfor.com, 13-05-2008. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ Rohan Gunaratna. The Global Jihad Movement. Rowman & Littlefield Publishers, 1 July 2015, p. 244–. ISBN 978-1-4422-4542-6.
* ↑ «Eastern Turkestan Information Bulletin Vol. 3 No. 2». caccp.FreedomsHerald.org. Arxivat de l'original el 10 de març 2012. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «Türkistan İslam Partisi mi yoksa Doğu Türkistan İslam Hareketi mi? - Nevzat Çiçek - Timetürk Makale Oku». www.Timeturk.com. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «Doğu Türkistan Bülteni Haber Ajansı, Uygur, East Turkistan, Haber, News» (en turc), 06-08-2019. [Consulta: 28 agost 2021].