OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluïsa Diana d'Orleans

Lluïsa Diana d'Orleans, princesa de Conti (París 1717 - Castell d'Issy 1736). Princesa de sang de França de la Casa dels Orleans amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni amb el cinquè príncep de Conti.
Nascuda a París el dia 27 de juny de l'any 1717 essent la filla petita del príncep Felip d'Orleans i de la princesa Francesca Maria de Borbó. Lluïsa Diana era neta per via paterna del duc Felip d'Orleans i de la princesa Elisabet Carlota del Palatinat i per via materna del rei Lluís XIV de França i de la marquesa de Montespan.
El dia 22 de gener de l'any 1732, a l'edat de 15 anys, es casà a Versalles amb el príncep Lluís Francesc de Borbó-Conti, fill del príncep Lluís Armand de Borbó-Conti i de la princesa Lluïsa Elisabet de Borbó. La parella tingué un únic fill:
La princesa morí el dia 26 de setembre de l'any 1736 al Castell d'Issy, a causa d'una complicació en la gestació. Fou enterrada a l'església de Saint-André-des-Arcs. El seu espòs visqué fins a l'any 1776, quaranta anys més que la princesa d'Orleans.
# Gens Gabínia

Gabínia va ser una família romana d'origen plebeu que apareix al segle ii aC. No van utilitzar cap cognomen i només alguns renoms com Capitó, Cimber i Sisenna.

## Personatges rellevants

* Aulus Gabini (militar 167 aC), militar romà.
* Aulus Gabini (tribú), tribú de la plebs el 139 aC
* Aulus Gabini (militar 90 aC), militar romà.
* Aulus Gabini (militar 81 aC), militar romà.
* Aulus Gabini (cònsol), tribú de la plebs el 66 aC, pretor el 61 aC, cònsol el 59 aC i procònsol de Síria 58-55 aC.
* Aulus Gabini Sisenna fill d'Aule Gabini (procònsol de Síria).
* Publi Gabini Capitó (pretor), pretor el 89 aC.
* Publi Gabini Capitó (conspirador), participant en la conspiració de Catilina.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 192.
# 152

El 152, conegut al calendari romà oficial com a 905 Ab urbe condita, fou un any de l'edat antiga iniciat en divendres.

## Esdeveniments

* Alexandria: Celadió succeeix Marc II com a patriarca de la ciutat.

### Imperi Romà

* Alçaments menors esdevenen a Mauritània contra el govern romà i hi va la Legió VI Ferrata.
* Mani Acili Glabrió Gneu i Marc Valeri Homul·le són cònsols.

## Naixements

* Bao Xin

## Necrològiques

* Alexandria: Marc II, patriarca de la ciutat.

## Referències

* ↑ Bunson, Matthew. A Dictionary of the Roman Empire (en anglès). OUP USA, 1995, p. 267. ISBN 0195102339.
# Rob Slotemaker

Rob "Sloot" Slotemaker va ser un pilot de curses automobilístiques neerlandès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Rob Slotemaker va néixer el 13 de juny del 1929 a Batavia, ara anomenada Jakarta, Indonèsia i va morir el 16 de setembre del 1979 a Zandvoort, Països Baixos.

## A la F1

Va debutar a la primera cursa de la temporada 1962 (la tretzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 de maig del 1962 el GP dels Països Baixos al circuit de Zandvoort.
Rob Slotemaker va participar en una única prova puntuable pel campionat de la F1, no classificant-se per prendre la sortida de la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1962 | Rob Slotemaker | Porsche 718 | Porsche | HOL NVS | MON | BEL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA | SUD | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Taaienberg

El Taaienberg és un turó de 90 metres de les Ardenes flamenques que es troba a la comuna de Maarkedal, a la província belga de Flandes Oriental. Els vessants d'aquest turó es troben recoberts amb llambordes. El 1993 es va repavimentar amb les pedres originals. La pujada és lloc de pas habitual de diferents curses ciclistes que es disputen durant la primavera a Flandes. El 1995 la carretera del Taaienberg va ser declarada monument protegit.

## Ciclisme

El Taaienberg és sobretot conegut per ser una de les ascensions de les clàssiques flamenques, en especial al Tour de Flandes. És una cota amb llambordes de 800 metres de llargada al 5,6 % de mitjana i trams de fins al 18%.
Aquest turó també es puja en altres curses ciclistes belgues, com l'Omloop Het Nieuwsblad, l'E3 Harelbeke o l'A través de Flandes.

## Referències

* ↑ «Taaienberg - Etikhove». climbbybike.com [Consulta: 31 març 2018].

## Enllaços externs

* Trajecte del Taaienberg al Google Maps
# Rico Rogers

Rico Rogers (Palmerston North, 25 d'abril de 1978) és un ciclista de Nova Zelanda retirat que va rodar per última vegada a l'Attaque Team Gusto.és un ciclista neozelandès retirat que va competir per última vegada amb l'Attaque Team Gusto. Fou professional des del 2010 fins al 2016.

## Palmarès

Palmarès.
* 2010
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a la Xina
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Gippsland
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa de la Volta al llac Qinghai
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Xina
* 2012
** 1r al Gran Premi de la vila de Pérenchies
* 2013
** Vencedor d'una etapa del Tour de Tailàndia
** Vencedor d'una etapa de l'An Post Rás
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Xina I

## Referències

* ↑ «Rico Rogers». ProCyclingStats. [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ Fitxa a museociclismo.it
# Lo Coll (Montsec)

Lo Coll és un coll a 1.531,5 m. alt. situat en el terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà.
Està situada al nord del cim de Sant Alís, molt a prop seu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# 3Com

3Com va ser una empresa de fabricació de xarxes d'àrea local fundada el 1979 per Robert Metcalfe, l'inventor del protocol Ethernet. El nom 3Com significa ordinadors, comunicacions i compatibilitat.
La seu es trobava a Santa Clara - Califòrnia. 3Com estava comercialment present a tot el món i tenia oficines a 41 països. A finals de 2004 donava feina a unes 1.800 persones.
La producció de 3Com va anar des de targetes de xarxa fins a commutadors, des de tallafocs fins a encaminadors, des de punts d'accés sense fil fins a mòdems. A més, en els últims anys, 3Com també havia entrat al món de la telefonia VoIP.
El 12 d'abril de 2010 , HP va anunciar que havia completat l'adquisició de 3Com per 2.700 milions de dòlars.

## Desenvolupament

El creixement de 3Com, com amb gairebé totes les empreses similars, s'ha produït en gran part gràcies a l'adquisició d'empreses més petites que estaven posicionades de manera atractiva en mercats que de tant en tant interessaven a l'empresa. Amb això en ment, 3Com ha adquirit:
* BICC Data Networks el 1992
* Star-Tek el 1993
* Synernetics el 1993
* Centrum el 1994
* NiceCom el 1994
* AccessWorks, Sonix Communications, Primary Access i Chipcom el 1995
* Axon i OnStream Networks el 1996.
Dues adquisicions importants han consolidat la posició de l'empresa entre els grans pagadors del mercat. L'any 1995 va adquirir Chipcom, empresa líder en la producció de hubs Ethernet de xassís i fabricant dels primers hubs apilables, per 700 milions de dòlars. El 1997, 3Com es va fusionar amb US Robotics i amb ella Palm, Inc. . El març de 2000, Palm Inc va ser admès a cotitzar al Nasdaq.
El 2003, 3Com va cedir la seva filial CommWorks Corporation a UTStarcom, Inc.. CommWorks Corporation es troba a Rolling Meadows, Illinois, i desenvolupa infraestructures de telecomunicacions amb cable i sense fil.
L'abril de 2010, 3Com va ser adquirida per HP per 2.700 milions de dòlars.

## Referències

* 1 2 «HP completa l'acquisizione di 3Com Corporation e accelera la strategia Converged Infrastructure». hp.com, 12-04-2010.
* ↑ «Eric Benhamou, "3Com Agrees to Purchase Chipcom for $700 Million" New York Times, July 28, 1995».

## Bibliografia

* (EN) 3Com, in Free On-line Dictionary of Computing, Denis Howe. Disponibile con licenza GFDL

## Enllaços externs

* 3Com - Lloc web oficial
# Robert Tappan Morris

Robert Tappan Morris, fill de Robert Thomas Morris, recent graduat en Informàtica per la Universitat de Cornell el 1988, va difondre un virus a través d'ArpaNet (precursora d'Internet) que va aconseguir infectar 6.000 servidors connectats a la xarxa. La propagació la va realitzar des d'un dels terminals del MIT (Institut Tecnològic de Massachusetts).
En ser descobert, va ser condemnat per la cort de Syracuse, estat de Nova York, a 4 anys de presó i al pagament de 10.000 dòlars de multa, una pena que va ser commutada a llibertat sota paraula i condemnat a complir 400 hores de treballs comunitaris.
# Rhinoclemmys funerea

La tortuga endolada (Rhinoclemmys funerea) és una espècie de tortuga de la família Geoemydidae, autòctona de l'Amèrica Central. Se la troba des d'Hondures fins a Panamà. Va ser descrit el 1876 per Edward Drinker Cope.

## Referències

* ↑ «Noms comuns de tortugues en català». Infotortuga. Societat Catalana d'Herpetologia. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Fritz, Uwe; Havaš, Peter «Checklist of chelonians of the world» (pdf). Vertebrate Zoology, 57, 2, 01-10-2007, pàg. 149-368.
* ↑ Cope, Edward Drinker. Batrachia and Reptilia of Costa Rica (en anglès). llibre electrònic en línia. Filadèlfia: Journal of the Academy of Natural Sciences, 1875.
# Platysmacheilus nudiventris

Platysmacheilus nudiventris és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Lu Y.-L, Luo P.-Q & i Y.-Y. Chen 1977. Gobioninae. Pp. 439-549. A: Wu, X.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. Science Press, Beijing, Xina. [ref. 12558]. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lu, Y.-L, Luo, P.-Q. & Chen, Y.-Y. 1977. Gobioninae. Pp. 439-549. A: Wu, X.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. Science Press, Beijing.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P. 1998 Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Serra del Rei

La Serra del Rei és un serra del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà, termenal amb Sort, del Pallars Sobirà. És, per tant, partió entre aquestes dues comarques. Antigament, la major part de la serra pertanyia al terme municipal de Mont-ros, però el seu extrem nord-oest era del terme primigeni de la Torre de Cabdella.
Forma part del conjunt de serres encadenades que delimiten per llevant la Vall Fosca. El seu extrem septentrional és el coll de 2.447,3 m. alt. que hi ha just al nord de lo Tossal, i el meridional, el Tuc de la Cometa, de 2.444,8 m. alt. Els seus cims són, de nord a sud, lo Tossal, lo Bony i el Tuc de la Cometa. La seva continuïtat cap al nord és, doncs, la Serra d'Altars, i cap a l'est i sud-est, el conjunt de cims denominats Cap de Costa Llobatera i Cap de Cabristà. Té en el vessant occidental les poblacions de la Torre de Cabdella i la Coma de Mont-ros, Pobellà i Paüls de Flamicell, i a l'oriental, la vall on hi ha les poblacions de Saurí, Bernui, Sorre, Altron i, al límit nord, Llessui.

## Referències

* ↑ «Serra del Rei». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ M, Ivan. «Espot Esquí pide 254 hectáreas para su ampliación y mejoras» (en castellà). Nevasport, 17-04-2003. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Itineraris - Vall Fosca» (pdf). Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. [Consulta: 4 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Genovesa

Una genovesa és un bescuit italià batejat en honor de la ciutat de Gènova i estretament lligat a les cuines italiana i francesa. No fa servir cap llevat químic, sinó que empra aire suspès en la pasta durant l'elaboració per a donar-li volum. La genovesa no s'ha de confondre amb el Pa de gènova, que és un pastís d'ametlla, però s'assembla molt en composició i ús bàsic amb el pan di Spagna (‘pa d'Espanya’), un altre bescuit italià.
És un dolç que fa servir ous sencers, a diferència d'altres que baten els rovells i clares per separat. Els ous, i a vegades rovells addicionals, es baten amb sucre i s'escalfen alhora al bany maria o al foc, fins a un estat conegut pels pastissers com a «punt cinta». La genovesa sol ser un pastís relativament magre, perquè la majoria del greix prové dels rovells d'ou. Algunes receptes afegeixen mantega fosa abans de l'enfornament.
La genovesa és un element bàsic de molts dolços i pastissos francesos. La pasta sol enfornar-se amb forma de quadrat fi. Un llibre de receptes del 1884 dona una recepta simple per a la genovesa: «Treballar junts vivament en un bol mitja lliura de farina, mitja de sucre i quatre ous: després de cinc minuts de batre bé, afegiu un quart de lliura de mantega fosa. Greixeu una safata de forn quadrada, unteu-hi la pasta i enforneu a foc mitjà fins que es dauri.» Quan acaba l'enfornament la genovesa es pot enrotllar mentre és calenta (per a fer braços de gitano o bûches de Noël) o tallar-se i apilar-se en diversos nivells o folrar un motlle per a emplenar-lo amb unes darreries gelades. S'empren diversos farciments, com ara gelatina, xocolata, fruita, crema de pastisseria i crema muntada. La genovesa es pot enfornar en tires per a fer melindros.
El dolç és notable per la seva textura elàstica i una mica seca, per la qual cosa és freqüent de mullar-ho amb xarops aromatitzats o licors, i sovint se serveix recobert de crema de mantega.
Es pot fer una genovesa de xocolata substituint una part de la farina per cacau en pols, que a vegades s'incorpora en el pastís Sacher.

## Vegeu també

* Pastís de Savoia

## Notes

* ↑ Arthur Robert Kenney-Herbert. Sweet dishes: a little treaties on confectionery and entremets sucrés, 1884, p. 242.

## Bibliografia

* Child, Julia. Julia's Kitchen Wisdom. Nueva York: Knopf, 2000. ISBN 0375411518.
* Child, Julia; Beck, Simone. Mastering the Art of French Cooking, volume 2. Nueva York: Knopf, 1970.
* Roden, Claudia. The Book of Jewish Food. Nueva York: Knopf, 1997. ISBN 0394532589.

## Enllaços externs

* Recepta de bescuit genovesa (castellà)
* Recepta de bescuit genovès amb tan sols tres ingredients (castellà)
* Totes les astúcies per a evitar errors comunes en fer bescuit (castellà)
# A contrapel

À rebours (traduïda al català amb el títol A repèl) és una novel·la de l'escriptor francès Joris-Karl Huysmans publicada l'any 1884. Tracta molts temes característics del simbolisme, representa la ruptura amb el naturalisme i és considerat el màxim exponent del decadentisme.
La novel·la no té una gran trama i la narració se centra principalment en el protagonista i en els seus gustos. Des Esseintes és un excèntric, reclòs esteta i antiheroi que odia la burgesia i l'utilitarisme del Segle XIX i pretén aïllar-se a un món artístic creat per ell mateix.
És també el llibre que Lord Henry Wotton dona a Dorian Gray i que instiga la seva corrupció a la novel·la d'Oscar Wilde El retrat de Dorian Gray.

## Argument

Jean Floressas des Esseintes és un jove francès de família aristòcrata titular del Château de Lourps. Orfe des de l'adolescència, les relacions amb altres éssers humans no li ofereixen sinó desil·lusió. El seu pare sempre és absent, i la seva mare viu reclosa a causa del seu tarannà depressiu. Una vegada acabats els estudis amb els jesuïtes i començada l'experiència a l'alta societat parisenca, descobreix que el món i les persones l'avorreixen terriblement. Els seus familiars són nostàlgics reaccionaris i els companys d'estudis li resulten vulgars i previsibles. Per sorpresa seva, els ambients intel·lectuals són un cúmul de mesquineses i estretor de mires. La vida familiar no li duu cap bon record i també acaba cansant-se de freqüentar els prostíbuls. Tot plegat el porta a odiar el món modern, que està ple de "brivalls i estúpids".
Pres de la misantropia i a la recerca d'una vida més intensa, es ven el castell familiar i es reclou en una mansió a Fontenay-aux-Roses, que decorarà d'acord amb les seves preferències estètiques decadentistes. En aquesta casa explora tota mena d'art: Gustave Moreau (sobretot les seves pintures Salomé i L'Aparició), Baudelaire, quadres, perfums, ... fins que un fet inesperat l'obliga a abandonar-la i deixar enrere el seu món de somnis.
Des Esseintes és un dandi i esteta rebel caracteritzat pel seu cinisme ètic i la seva perversitat moral. Troba plaer en la perversitat estètica com a forma d'invertir les normes i els valors convencionals que imperen en la societat. Es rebel·la contra el conformisme moral i els prejudicis socials. Des Esseintes creu que els valors de llibertat i progrés de la societat són hipòcrites, perquè encobreixen l'explotació del proïsme i fomenten la insatisfacció espiritual i el dolor de la vida. El pessimisme del personatge, reflex de l'obra de Schopenhauer, s'enllaça amb la maldat i el cinisme com a formes estètiques de rebel·lia individual enfront del món social. El personatge de Des Esseintes està basat, en part, en Robert de Montesquiou.

## Traduccions al català

* A repèl, Edhasa, 1989. Traducció de Miquel Martí i Pol.

## Bibliografia

* À rebours. J.-K.Huysmans. Gallimard, Foli classique. Paris, 1977. ISBN 978-2-07-036898-3.

## Referències

* 1 2 Huysmans, Joris-Karl; Martí i Pol, Miquel. A repèl (en catalan). Barcelona: Edhasa, 1989. ISBN 978-84-350-3407-4.
* ↑ «Joris-Karl Huysmans | enciclopèdia.cat». [Consulta: 16 desembre 2020].
# Rocabertí de Cabrenys

Els Rocabertí de Cabrenys són una nissaga històrica medieval sorgida a partir d'una branca menor dels Rocabertí i que tenien la vila de Maçanet de Cabrenys com a centre, per bé que van acabar controlant la baronia de Sant Mori i van crear una nova branca.
La baronia de Cabrenys era un territori bàsicament muntanyenc estava situada al voltant de la vila fortificada de Maçanet de Cabrenys, a la part nord-occidental de l'actual Alt Empordà, també tenia la jurisdicció en terres del comtat de Rosselló: Costoja (Vallespir), Serrallonga i Sant Llorenç de Cerdans.
Amb el casament del vescomte Dalmau VII de Rocabertí, en segones núpcies (del primer amb Ermessenda de Cartellà sembla que no va tenir descendència), amb Beatriu de Serrallonga, hereva de la baronia de Cabrenys, aquesta baronia va passar als Rocabertí.
Dalmau IV va casar els seus dos fills, Guillem Galceran de Rocabertí i Timbor amb els dos fills del jutge Hug III d'Arborea, Maria i Marià. Al seu fill Guillem i els seus successors li va atorgar la baronia de Cabrenys.

## Barons de Maçanet de Cabrenys (branca dels Rocabertí)

* Guillem Galceran de Rocabertí (?–1385), fill de Dalmau VII de Rocabertí.
* Guerau Galceran de Rocabertí (1385–1425), fill de l'anterior.
* Guillem Hug de Rocabertí (1425–1428), germà de l'anterior.
* Dalmau de Rocabertí i d'Erill (1428–1479), fill de l'anterior.
* Guerau de Rocabertí (1479–1498), fill de l'anterior.
* Pere de Rocabertí i de Montcada (1498–?), fill de l'anterior.

## Membres destacats del llinatge

* Bernat Hug de Rocabertí i d'Erill
* Pere de Rocabertí i d'Erill
# Marie Agier

Marie Agier, més coneguda com a Mademoiseille Agier-Prévost (Lió?, 1742-Ginebra, 1823/1825) va ser una escriptora francesa.
Nascuda el 1742, es desconeix el seu lloc de naixement, hom creu que potser a Lió, ciutat on residia el 1790. En aquells anys va tenir ocasió de conèixer a un jove Napoleó Bonaparte de dinou anys, que en aquell moment en sotstinent d'artilleria. Va escriure obres literàries i va concursar pel premi de l'Acadèmia Francesa. Sembla que aquest interès per la literatura es va despertar en un moment d'edat avançada per la llunyania que mostra en la dissipació i els plaers, la seva extrema reserva a la societat i la seva constant aplicació a l'estudi. Sovint era visitada per Bonaparte quan el militar passava per Lió, tanta estima era la que li tenia que l'anomenava bonne maman. Fins i tot en la seva ascensió: travessant Suïssa el 1795, es desvia de la seva ruta per poder fer-li una visita. Diferents circumstàncies en el transcurs dels anys van afectar la petita fortuna en què basava les seves necessitats, aleshores els seus amics li aconsellaren exposar el seu cas a Bonaparte, que ja era emperador, però ella no ho volia. Sense saber-ho, un dels seus amics li ho va demanar i va obtenir una pensió de 6.000 francs per a ella, un fet que afectaria al seu orgull. En aquell moment s'instal·la a París, i va passar a viure amb la duquessa de La Rochefoucauld-Liancourt.
Poc abans de la seva mort, va publicar el 1823 a París, a través de J. J. Pachoud, un romanç compost per ella en dos volums titulat Éléonore de Cressy, que en opinió dels crítics literaris del segle xix és mediocre i sense cap mena de mèrit o interès.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Godet, Philippe Ernest; Godet, Gabrielle. Madame de Charriere et ses amis (en francès). Tom I. Ginebra: Slatkine Reprints, 1973, p. 10.
* 1 2 3 4 Montferrand, Alfred de (Dir.). Biographie des femmes auteurs contemporaines françaises (en francès). París: Libraire Armand-Aubrée, 1836, p. 207-208.