OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Whilkut

Els whilkut també coneguts com a "indis de Redwood Creek" o "indis del riu Mad" eren una tribu que parlava una llengua atapascana, un dialecte similar al hupa i al chilula, que vivia a l'àrea del baix riu Redwood Creek, i al llarg del riu Mad llevat vora la seva boca, a Iaqua Butte, i algun assentament a Grouse Creek en el drenatge del riu Trinity al Nord-oest de Califòrnia, abans del contacte amb els europeus.
Poc se sap de la cultura whilkut més enllà de la seva similitud amb la dels hupes i que van ser considerats pel hupa i chilula com la tribu dels turons més pobre, endarrerida i poblada. Després de la febre d'or al nord-oest de Califòrnia, les vies dels trens de càrrega entre la badia de Humboldt i Weaverville (Califòrnia), passava pel seu territori i la seva població, no gaire gran, es va reduir dràsticament guerra de Bald Hills de 1858-1864. S'estima que tenien entre 250 i 350 guerrers a l'inici de la guerra, els supervivents foren duts a la reserva Hupa tan aviat com fou establerta. Després de 1870 marxaren a les seves terres tradicionals on van continuar vivint. Només quedaven 50 en el cens de 1910. En 1972 només en quedava un remanent, potser de 20 a 25 individus.

## Referències

* ↑ Carta del general Kibbe al governador Weller, State Archives, 1858
* ↑ Kroeber, Handbook of the Indians of California, p. 141
* ↑ Robert Heizer, William C. Sturtevant, Handbook of North American Indians: California, Volume 3; Government Printing Office, Washington, 1978; Whilkut, pp. 178-179

## Vegeu també

* Població ameríndia de Califòrnia
* Amerindis de Califòrnia

## Bibliografia

* Alfred Louis Kroeber, Handbook of the Indians of California, Volume 1, Kessinger Publishing, 2006, pp. 123, 141.
* Hupa, Chilula, and Whilkut by William J. Wallace from Robert Heizer, William C. Sturtevant, Handbook of North American Indians: California, Volume 3, Government Printing Office, Washington, 1978, pp. 178-179
# Papendrecht

Papendrecht és un municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 32.171 habitants repartits sobre una superfície de 10,77 km² (dels quals 1,29 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Hendrik-Ido-Ambacht, Alblasserdam i Graafstroom, a l'oest amb Zwijndrecht, a l'est amb Sliedrecht i al sud amb Dordrecht.
D'aquesta ciutat és el PKC (Papendrechtse Korfbal Club), el club de corfbol que ha guanyat més copes d'Europa d'aquest esport.

## Centres de població

* Westpolder
* Middenpolder
* De Kooij
* Molenpolder
* Oostpolder
* Molenvliet
* Kraaihoek
* Wilgendonk
* Het Eiland / Merwehoofd

## Ajuntament (2006)

* PvdA 6 regidors
* Papendrechts Algemeen belang (PAB) 4 regidors
* CDA 4 regidors
* VVD 3 regidors
* ChristenUnie 3 regidors
* GroenLinks 2 regidors
* SGP 1 regidor

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «The history of the IKF Europa Cup tournament for club teams» (en anglès). IKF, 01-12-2013, pàg. 70. Arxivat de l'original el 2013-12-24 [Consulta: 12 gener 2014].

## Enllaços externs

* www.papendrecht.nl
# Vòmit

El vòmit, també anomenat èmesi, és l'expulsió violenta i espasmòdica del contingut de l'estómac per la boca.
Encara que possiblement es desenvolupà evolutivament com un mecanisme per expulsar del cos verins ingerits, pot aparèixer com a símptoma de moltes malalties no relacionades amb els verins, des de gastritis fins a tumors cerebrals.
De la sensació que algú té just abans de vomitar se'n diu nàusees, que poden precedir el vòmit o bé poden aparèixer aïllades. Existeixen medicaments antiemètics per a la supressió de les sensacions de nàusea i el vòmit.

## Centre del vòmit

L'èmesi està controlada pel centre del vòmit en la formació reticular del cerebel. Aquesta pot rebre senyals d'estimulació de diversos orígens, a saber:
* En el quart ventricle (al cervell) existeixen uns quimioreceptors que poden accionar-se per substàncies presents a la sang, car estan situats abans de la barrera hematoencefàlica. Aquests quimioreceptors són de diversos tipus: dopamina D₂, serotonina 5-HT₃, opioides acetilcolina i de substància P. Així doncs són algunes de les substàncies que poden originar l'estimulació d'aquests, originant cada un una via d'activació. Es creu que la substància P està involucrada en totes elles, com a etapa final.
* El sistema vestibular en l'orella interna, que comunica amb el cervell a través del nervi cranial VIII, el vestibulococlear. És la via implicada en la cinetosi.
* El nervi cranial X (nervi pneumogàstric), que actua quan la faringe està irritada.
* Sistema nerviós vagal i entèric, responsables de transmetre alteracions de la mucosa gastrointestinal.

## Tractament

Independentment del tractament de la causa:
* En general: metoclopramida (Primperan), domperidona (EFG, Motilium).
* Cinetosi: dimenhidrinat (Biodramina)
* Embaràs: doxilamina amb piridoxina (Cariban)
* Ús d'opiacis: haloperidol
* Hipertensió intracranial en pacients terminals: dexametasona (EFG, Fortecortin)
* Vòmits secundaris a quimioteràpia: ondansetró (EFG, Zofran)

## Referències

* ↑ Hornby PJ. Central neurocircuitry associated with emesis. Am J Med 2001;111:106S-12S
* ↑ Daza Asumendi, P. semFYC. Náuseas y vómitos. Guía de Actuación en Atención Primaria. semFYC, 2011, p. 297. ISBN 84-96216-99-3.
* ↑ AEMPS. 2013
# Otopharynx tetrastigma

Otopharynx tetrastigma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Otopharynx tetrastigma» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Otopharynx. p. 347-351. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Palace steamer

Palace steamers eren luxosos vapors de passatgers i càrrega al voltant dels Grans Llacs d'Amèrica del Nord, (1844-1857). Un dels més famosos era el Niagara, que va ser destruït per un incendi durant un viatge el 1856.

## Fonts

* Universitat de Wisconsin Arxivat 2007-07-13 a Wayback Machine.
# Volon

Volon és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Volon era de 70 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 42 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 8 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Volon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 42 eren actives i 13 eren inactives. De les 42 persones actives 40 estaven ocupades (23 homes i 17 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 13 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una agència immobiliària.
L'any 2000 a Volon hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 828 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Volon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Volon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pancho Guedes

Amancio d'Alpoim Miranda Guedes, conegut com a Pancho o Amancio Guedes és un arquitecte, escultor i pintor portuguès, nascut l'any 1925 a Lisboa, arquetip del Modernisme eclèctic.

## Vida i obres

Nascut a Lisboa el 1925, es va traslladar amb la seva família al territori portuguès de Moçambic quan explicava només 7 anys.
Va estudiar a São Tomé i Príncipe, Guinea, Lisboa, Lourenço Marquis (actual Maputo), Johannesburg i a Porto.
Va passar molt temps al territori portuguès d'Àfrica oriental, on va dissenyar més de 500 edificis, molts d'ells a la capital del territori, Lourenço Marques. Guedes va formar part del "Team 10", un grup d'arquitectes que es van reunir al juliol de 1953 en el 9è Congrés del CIAM i van adoptar nous enfocaments per a l'urbanisme. A part dels seus grans projectes arquitectònics, és un actiu escultor i pintor i ha exposat al Museu col·lecció Bernardo a Lisboa, entre altres llocs. Després de la Revolució dels clavells a Lisboa, va abandonar el territori pràcticament independent. La independència de Moçambic va ser establerta el 1975 i oficialment va ser nomenada com a República Popular de Moçambic.
La dramàtica sortida de Moçambic l'any 1974 va deixar a la seva família gairebé sense diners. Però gràcies a la seva reputació adquirida gairebé llegendària, Pancho va rebre una invitació per ocupar una càtedra en el recentment fundat departament d'Arquitectura de la Universitat de Witwatersrand a Johannesburg.
Des de 1990, és professor a Lisboa. Fent classes en la Facultat d'Arquitectura de la Universitat Tècnica de Lisboa i en la Universitat Lusòfona de Lisboa.
És l'autor del "Casal dos Olhos" o Casa dels ulls, inspirada en Gaudí, en Eugaria, als voltants de Sintra.
Gran part de la seva obra construïda es troba en Moçambic i data de la dècada de 1950 i de la de 1960.
També té obra construïda a Àfrica del Sud.

## Notes i referències

* ↑ «PANCHO GUEDES, ARCHITECTURE ON A GRAND SCALE». Dorisglason.com. Arxivat de l'original el 23 de novembre de 2015. [Consulta: 26 juny 2011].
* ↑ Pancho Guedes: A Aventura da Arquitectura, o Desafio ao Formalismo, Exposição no Consulado Geral de Portugal em Maputo, Março de 2011

### Notes

* ↑ Plantilla:Cognom portuguès

## Enllaços externs

* Pancho Guedes. «Assetjo oficial» (en anglès).
* «Entrevista a Pancho Guedes» (en anglès). architectafrica.com. Arxivat de l'original el 2015-09-23.
* instituto-camoes.pt. «O melhor dona Arquitectura Moderna portuguesa» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2007-02-02. [Consulta: 8 desembre 2015].
# WASP-1

WASP-1 és una estrella de la constel·lació d'Andròmeda. Aquesta estrella alberga un planeta extrasolar: WASP-1b.

## Referències

* 1 2 «Magnetic Activity and Physical Parameters of Exoplanet Host Stars Based on LAMOST DR7, TESS, Kepler, and K2 Surveys». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-08-2022. DOI: 10.3847/1538-4365/AC7151.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 3 Martin Paegert «The Revised TESS Input Catalog and Candidate Target List». Astronomical Journal, 4, 09-09-2019, pàg. 138. DOI: 10.3847/1538-3881/AB3467.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Maria Tsantaki «Li abundances in F stars: planets, rotation, and Galactic evolution» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-04-2015, pàg. 69–69. DOI: 10.1051/0004-6361/201425433.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-08-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ John M. Brewer «Spectral properties of cool stars: extended abundance analysis of 1,617 planet-search stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 23-08-2016. DOI: 10.3847/0067-0049/225/2/32.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Identificador Extrasolar Planets Encyclopaedia d'exoplaneta: wasp_1_b--346. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
# Wasselonne

Wasselonne (en alsacià Wàssle) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 5.542 habitants.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.655 | 3.832 | 4.172 | 4.862 | 4.916 | 5.542 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Ostermann | UMP |
# Partit Comunista Somali

El Partit Comunista Somali fou fundat a Somalilàndia als anys trenta i es va estendre a la Somàlia Italiana i Ogaden durant l'administració britànica (1941-1950). Quan el 1969 els militars comunistes van agafar el poder va aportar quadres dirigents i va tenir força contacte amb el Partit Comunista Italià.
El 1976 es va diluir en el Partit Socialista Revolucionari Somali. La seva publicació es deia Xiddigata.
L'abril del 1978, després del trencament del general Siad Barre amb la Unió Soviètica, es va formar a Aden el Front Democràtic d'Alliberament de Somàlia (FDAS) amb antics membres del partit, dissidents del Partit Socialista Revolucionari Somali i alguns independents. Aquest grup va existir fins al 1981 quan es va fusionar al Partit dels Treballadors Somalis (altres dissidents del PSRS, més radicals) i el Front de Salvació de Somàlia per formar el Front Democràtic de Salvació de Somàlia (FDSS), i encara que probablement es va reconstituir el 1991 degué desaparèixer no gaire temps després.
# Willibald Jentschke

Willibald Jentschke (Viena, Àustria-Hongria, 6 desembre 1911 – Göttingen, Alemanya, 11 març 2002) fou un físic nuclear experimental austríaco-alemany, conegut per haver estat director general del CERN (1971-1976).
Durant Segona Guerra Mundial, va fer contribucions al projecte d'energia nuclear alemany. Després que Segona Guerra Mundial, va emigrar als Estats Units per a treballar a la base aèrea de Wright-Patterson, Ohio. El 1950, esdevingué professor a la Universitat d'Illinois a Urbana-Champaign, i director del Laboratori del seu ciclotró el 1951. El 1956, esdevingué professor de físiques a la Universitat d'Hamburg i va liderar l'esforç per construir el sincrotró d'electrons de 7.5 GeV d'energia al laboratory DESY, fundat el desembre de 1959. Fou director de DESY durant 10 anys i el 1971 fou nomenat Director General del CERN durant cinc anys. Es va retirar de la Universitat d'Hamburg el 1980.

## Vegeu també

* Llista de Directors Generals del CERN

## Referències

* 1 2 Söding, Paul; Wagner, Albrecht «Willibald Jentschke». Physics Today, 56, 2003, pàg. 62. DOI: 10.1063/1.1554142.
# Palau Episcopal de Màlaga

L'edifici del Palau Episcopal s'alça a la Plaça del Obispo molt a prop de la Catedral de Màlaga, i es construí en temps del bisbe José Franquis Lasso de Castilla, a partir de l'any 1762.
El disseny es deu a l'arquitecte Antonio Ramos, qui a la mort de José de Bada en 1756 continua amb les obres que aquest realitzava per a la catedral.

## Descripció

Aquest palau és l'obra més important de l'autor i un dels millors exemples de l'arquitectura civil malaguenya. Ramos distribueix els espais al voltant de dos patis successius, agrupant al voltant del primer d'ells la zona pública del conjunt, mentre que en el segon, que està també organitzat en dues plantes, es distribueixen les dependències privades que es destinen al prelat. A un costat hi ha una escala de tipus imperial de doble tir que comunica amb la zona alta del palau.
Molt important por la seva alta qualitat compositiva és el disseny de la seva façana principal, de tres plantes d'altura, que se articula a través de parelles de pilastres simples de baix ressalt entre les quals hi ha grans buits amb balcons a les plantes superiors i finestrals a la inferior. D'un barroc classicista on destaquen els frontons rectes i corbs dels buits superiors, sobresurt en aquesta façana la seva magnífica portada-retaule que se li superposa en el centre, en tres cossos d'altura, combinant marbres en colors gris per al fons i rosa en les columnes, el nombre de les quals decreix progressivament en cada planta superior.
En ella destaca el gran balcó sobre la porta d'accés, els elegants extrems amb què es coronen pilastres i columnes, i l'escut que es mostra sobre la porta. Així mateix s'ha de destacar a l'últim cos d'aquesta portada la profunda fornícula emmarcada entre pilastres que conté al seu interior una imatge de la Mare de Déu de les "Angustias", obra de Fernando Ortiz.
A la mort d'Antonio Ramos el 1782, les obres d'aquest palau les continuà el seu successor José Martín de Aldehuela, per ventura l'autor de la balustrada de pedra amb la qual s'acaba superiorment l'edifici, afegit en un moment posterior.
Actualment part de l'edifici ha estat adaptat per a acollir la seu del Museu Diocesà de l'Art Sacre de la ciutat de Màlaga. Bé d'Interès Cultural, aquest Palau Episcopal està catalogat com a monument, segons declaració publicada en el BOJA de l'any 1991.

## Curiositats

El Palau Episcopal, la Plaça del Obispo i la Catedral de Màlaga apareixen a la pel·lícula El puente de San Luis Rey (2004) com a escenari d'una ciutat del Perú colonial del segle xviii.

## Referències

* ↑ Palacio Episcopal de Málaga. SUR. 25/07/2007.
* ↑ La Opinión de Málaga.es. «Retazos del mundo del cine en la ciudad». [Consulta: 30 setembre 2010].

## Bibliografia

* Historia de la Arquitectura Española. Tomo 4: Arquitectura barroca de los siglos XVII y XVIII, arquitectura de los Borbones y neoclásica. Editorial Planeta; 1986.
* Guías provinciales de España: Málaga. Editorial Tania SA; 1982.

## Enllaços externs

* Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico
# West Wildwood

West Wildwood és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2009 tenia 405 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Wildwood tenia 448 habitants, 202 habitatges, i 117 famílies. La densitat de població era de 665,3 habitants per km².
Dels 202 habitatges en un 20,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 36,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 32,8% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.393 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.281 $ mentre que les dones 21.190 $. La renda per capita de la població era de 17.839 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Wildwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Wildwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Parc nacional de Los Altos de Nsork

El Parc nacional de Los Altos de Nsork és una àrea protegida del país africà de Guinea Equatorial, declarada parc nacional l'any 1988 mitjançant la Llei N. 8/1988. Es troba a l'est del país (en la part continental) en el districte de Nsork, que forma part de la província Wele-Nzas, abastant una superfície de 800 km². Posseeix diverses formacions rocoses i rius, i una fauna variada, a més al seu territori existeixen petits poblats amb gent en la seva majoria de l'ètnia fang.

## Vegeu també

* Geografia de Guinea Equatorial
* Parc nacional del Pico Basilé
* Parc nacional de Monte Alén

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20120326160622/http://www.oceandocs.net/bitstream/1834/303/1/CARPE1.pdf
* 1 2 http://unjobs.org/duty_stations/equatorial-guinea/region-continental/wele-nzas/nsork%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.cms.int/species/gorillas/gor_tc1_documents/presentation_eqguinea.pdf
* 1 2 Àrees protegides de Guinea Equatorial

## Enllaços externs

* Mapa del Parc Nacional dels Altos de Nsork Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine.