OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rebekah Mercer

Rebekah "Bekah" Mercer és una directora de fundació estatunidenca i donant del Partit Republicà dels Estats Units. Dirigeix la Mercer Family Foundation i ha treballat en el comitè executiu de l'equip de transició del President Donald Trump.
Mercer és la filla de director de fons d'inversió Robert Mercer. Durant la campanya electoral de 2016 als Estats Units, Bekah va dirigir Keep the Promise I, un Comitè d'Acció Política (Super Pac) que recolzava la campanya de Ted Cruz. Més endavant, el Superpac seria rebatejat com a Make America Number 1, i passaria a donar suport a Donald Trump durant la seva campanya. Mercer va treballar conjuntament amb Stephen Bannon per crear la pel·lícula Clinton Clash, crítica amb la candidata demòcrata. El setembre de 2016, Politico la va descriure com la dona més poderosa en la política de GOP. Durant la Transició Trump, el The Wall Street Journal va informar que Mercer havia ajudat en la campanya contra Mitt Romney i a favor de Jeff Sessions.
Sota la seva direcció, la fundació familiar ha augmentat les donacions de 1,7 milions a 18,3 milions entre 2009 i 2014, destinant més de 35 milions de dòlars a think tanks i campanyes conservadores durant aquest període. També ha treballat com a Wall Street trader a Renaissance Technologies, el fons d'inversió gestionat pel seu pare. Amb les seves germanes, té una petita companyia de galetes gourmet.

## Vida personal

Rebekah Mercer va estudiar a la Universitat Stanford, on va conèixer Sylvain Mirochnikoff, amb qui es va casar el 2003. El 2010 es van comprar un apartament a la Trump Place. Més endavant, Mercer va deixar la seva feina per a fer escolarització a casa dels seus fills. A 2016, Mirochnikoff, francès, treballava com a directiu a Morgan Stanley.

## Referències

* 1 2 3 4 «The rise of GOP mega-donor Rebekah Mercer». The Washington Post, 14-09-2014 [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ «Donald Trump’s transition team includes 3 Trump kids and 5 millionaires». Vox (lloc web), 11-11-2016 [Consulta: 15 novembre 2016].
* 1 2 «Rebekah Mercer, Daughter of Major Donor, Named to Trump Role». Bloomberg, 11-11-2016 [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ Vogel, Kenneth P.; Ben Schreckinger. «The most powerful woman in GOP politics», 07-09-2016.
* 1 2 3 Zuckerman, Gregory, Keach Hagey, Scott Patterson and Rebecca Ballhaus, "Meet the Mercers: A Quiet Tycoon and His Daughter Become Power Brokers in Trump’s Washington" (subscription), Wall Street Journal, January 8, 2017. Retrieved 2017-01-08.
* 1 2 Chung, Juliet «Mega Merger: Six Apartments May Make One». Wall Street Journal, 27-04-2010.
# Kuge

Kuge (公家) va ser el nom donat al Japó a l'aristocràcia de la cort imperial instal·lada a Kyoto durant el Període Heian fins al sorgiment del shogunat al segle xii, època en la qual la kuge va començar a perdre influència política enfront dels daimyō. Això no obstant, la kuge no va ser abolida pels shoguns i va continuar les seves funcions en qualitat de cort de l'Emperador del Japó, tot i que relegada a rols purament cerimonials i sense exercir càrrecs públics fins a l'època de la Restauració Meiji a 1868.

## Evolució

Amb el nom de kuge es van designar les famílies que prestaven serveis directament a l'emperador a inicis del Període Heian, i abastava en general al monarca japonès i la seva cort; posteriorment el terme es va utilitzar només per designar els funcionaris cortesans que en aquest període es van constituir en aristocràcia governant i en el grup social més poderós del Japó.
Una de les principals famílies de la kuge va ser el clan Fujiwara, que durant el Període Heian es va emparentar amb la pròpia la dinastia imperial japonesa mitjançant matrimonis i que va exercir una gran influència en l'administració política d'aquest període, així com un considerable poder davant l'emperador. En aquesta època els membres de la kuge van destacar com a artistes, poetes, i promotors de la cultura. La possessió de terres i la renda obtinguda d'aquestes era la seva principal font de riqueses. A la classe dels kuge estaven vinculats els primers literats en idioma japonès com les autores Sei Shōnagon i Murasaki Shikibu, i també eren membres de la kuge els animadors de l'esplendor cultural de la cort Heian en la pintura, música i arts en general.
Quan els privilegis polítics van començar a transmetre's a la nova classe dominant dels daimyō, a inicis del Shogunat Kamakura, les noves circumstàncies van obligar els kuge a reduir el seu paper a la conservació del protocol imperial i la cultura clàssica del Japó, aliens al poder polític. De fet, el seu mestratge en les arts com la música i la poesia els va permetre subsistir sota el nou règim del bakufu al Shogunat Ashikaga i inclusivament durant el Shogunat Tokugawa, sempre com a cultivats cortesans sota el servei i protecció de l'emperador, mentre conservaven el seu rang social aristocràtic, però sense poder real.
El 1869, després de la Restauració Meiji i l'abolició del shogunat, la kuge (que sempre va tenir un nombre molt reduït de membres), es va fusionar amb la classe dels daimyō per donar lloc al kazoku, la nova aristocràcia nobiliària japonesa.

## Fonts

* Hall, John Whitney. Japan : from prehistory to modern times. Tokyo : Charles E. Tuttle, 1980.
# Ramón Benedito Graells

Ramón Benedito Graells (Barcelona, 1945). Dissenyador industrial. Realitza els seus estudis a l'Escola Industrial de Barcelona i a l'Escola Elisava. Des de 1973, quan crea "Benedito Design" amb Maite Prat, compagina la seva activitat professional amb la docència, primer a l'Escola Elisava i més endavant també a l'Escola Eina, entre d'altres.
El 1983, de forma paral·lela a l'activitat professional, funda “Transatlantic” amb Lluís Morillas i Josep Puig, un equip de disseny experimental que finalitza la seva activitat el 1989.
Ramón Benedito centra el seu treball, principalment, en el disseny d'aparells electrònics i informàtics, instrumental tècnic i científic, màquines i eines, il·luminació i l'equipament domèstic.
Ha treballat, entre d'altres, per a FERMAX, des de 1975, Vieta, Roca, Grok, Escofet. Als anys 1994 i 1995 va ser consultor del “Korean Institute of Industrial Design and Packaging (KIDP)”. Ha estat membre de les juntes directives de l'ADP (1979-1982) i President de l'ADI-FAD (1987-1989). Entre el 1987 i el 1990 va ser membre del consell directiu del FAD i entre el 1990 i el 2000 va ser membre del patronat de la Fundació BCD. El 1992 va ser guardonat amb el Premio Nacional de Diseño. Entre els seus dissenys més destacats cal esmentar la pantalla acústica B-10000 (1980), Premi a la Innovació Tecnològica l'any 1982; la placa de porteria City Line, Premi Valencia Innovació (1992); l'aixeta monocomandament de lavabo “Insignia”, guardonada amb el “Design Award IF”; el carro d'autoservei “Policarro” (1997), Premi Delta ADI-FAD; o el disseny del caixer automàtic “Punt Groc” per La Caixa l'any 2009.
Des del mes de juny de l'any 2010 i fins al mes d'agost de 2016 ha estat el Director General d'Elisava Escola Universitària de Disseny i Enginyeria de Barcelona (www.elisava.net Arxivat 2016-02-02 a Wayback Machine.)
Des del 20 de febrer de 2017 és President del Patronat de la Fundació Privada Elisava Escola Universitària.

## Vegeu també

* Tamboret Frenesí
* Benedito Design

## Referències

* ↑ «Premios Nacionales de Diseño 1992» (en castellà). Idi.mineco.gob.es, 1992. Arxivat de l'original el 2016-10-22. [Consulta: maig 2016].
# North Atlanta

North Atlanta és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 38.579 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Atlanta tenia 38.579 habitants, 15.886 habitatges, i 7.402 famílies. La densitat de població era de 1.947,1 habitants/km².
Dels 15.886 habitatges en un 18,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,3% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 53,4% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,6% tenia menys de 18 anys, un 15,2% entre 18 i 24, un 47,2% entre 25 i 44, un 15,7% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 124,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.333 $ i la renda mediana per família de 52.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.742 $ mentre que les dones 37.043 $. La renda per capita de la població era de 32.087 $. Entorn del 7,6% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Atlanta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Atlanta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mana (mitologia)

Mana, per a les poblacions de la Polinèsia i de la Melanèsia, és una força sobrenatural impersonal.
Acadèmicament, es troba la seva primera utilització el 1814 per part de W. Wiliams, que el tradueix per 'poder', 'influència'. L'any 1891, amb la publicació de l'obra Els melanesis de H. Codrington, el terme tingué una gran difusió amb el significat de 'força sobrenatural', poder diferent a aquell de la força física i capaç de produir el bé i el mal, que pot ser transmès a qualsevol objecte o persona i que els esperits i les ànimes desencarnades posseeixen i poden transmetre. A l'inici del segle xx, Marcel Mauss i R. Hubert elaboraren una teoria que lliga la màgia al concepte de mana, entès com a entitat complexa que no sols és força, sinó també acció, qualitat, estat (Assaig d'una teoria general de la màgia 1902). Pocs anys després, Robert Ranulph Marett, un dels representants del corrent preanimista, defensava que la idea de mana era la base de l'experiència religiosa, una categoria universal que màgia i religió tenen en comú, i que conjuntament amb el concepte de tabú presenta el quadre mínim però indispensable de tots els fenòmens màgics i religiosos. El mana implicarà el tabú, i viceversa: el tabú és l'aspecte negatiu del mana, allò que neix de la por, el mana serà l'aspecte positiu de la potència.
No té cap relació amb el mannà bíblic descrit en l'Èxode.

## Vegeu també

* Partit Mana.
Viccionari
# Piula llisa

La piula llisa (Anthus leucophrys) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies des del sud-oest de Mauritània, Senegal i Gàmbia, cap a l'est, a través del sud de Mali i sud de Txad fins al centre i sud del Sudan, Etiòpia, extrem nord-oest de Somàlia, Kenya i sud i nord de Tanzània i cap al sud fins al nord de Namíbia, nord de Botswana, Zàmbia i nord de Malawi. Extrem sud de Moçambic, Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Piula llisa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Caspioplana pharyngosa

Caspioplana pharyngosa és una espècie endèmica de triclàdide dendrocèlid que habita a l'aigua salada de la mar Càspia. Aquest animal coexisteix amb el gènere marícola Pentacoelum.

## Referències

* ↑ Zabusova, Z., 1951. Eine neue Planarienart aus dem Kaspischen Meer (en rus).
* ↑ Ball, Ian Raymond «A Contribution to the Phylogeny and Biogeography of the Freshwater Triclads (Platyhelminthes, Turbellaria)» (en anglès). The Biology of the Turbellaria. McGraw-Hill [Nova York], 1974, pàg. 339-401.
# Gwangju

La Ciutat Metropolitana de Gwangju (hangul: 광주 광역시, hanja: 光州 广域 市) també coneguda com a Gwangju (hangul: 광주, hanja: 光州, AFI: /kwaŋʤú/, llegiu: kuang-djú) és una ciutat de Corea del Sud situada al sud-oest del país amb una població d'1.454.784 habitants. La ciutat va ser fins a l'any 2005 la capital de la província de Jeollanam-do, quan la seu provincial es va transferir a la ciutat de Namaka.

## Història

Gwangju va ser fundada al voltant del 57 aC i és des de llavors un important centre comercial i administratiu. Amb la construcció del ferrocarril a Seül el 1914, la indústria moderna va començar a instal·lar-se a la ciutat, fins que el 1967 es va construir una zona industrial que va donar com a resultat un fort increment en el sector, donant un major auge al sector automotriu. El 2015 va inaugurar el Asia Culture Center, un centre cultural de referència.

## Ciutats agermanades

* Tainan, República de la Xina (1968)
* San Antonio, Estats Units (1981)
* Canton, Xina (1996)
* Medan, Indonèsia (1997)
* Sendai, Japó (2002)
* Maceió, Brasil (2009)

## Referències

* ↑ «Gwangju». esadir.cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals.

## Bibliografia

* "평년값자료(1981−2010) 광주(156)". Korea Meteorological Administration. http://www.kma.go.kr/weather/climate/average_30years.jsp?yy_st=2011&stn=156&norm=M&x=36&y=8&obs=0&mm=5&dd=28. Retrieved 2011−05−28.
* (Korean) K-League news 4강 역사를 쓴 그곳, 광주 월드컵 경기장 Dream stadium of K-League
* FISU 2015 SUMMER UNIVERSIADE Retrieved 2011-10-12
* KOFICE 3rd Asia Song Festival 22 September 2006.

## Enllaços externs

* Gwangju - Lloc web oficial
# Kaginawa

Un kaginawa (鈎縄/鉤縄) és la combinació de les paraules kagi que significa ganxo i nawa que significa corda. El kaginawa és un tipus de ganxo que s'utilitza com a eina al Japó feudal per la classe samurai, els seus criats, soldats de peu i, segons es diu, pels ninja. El kaginawa té diverses configuracions, d'un a quatre ganxos. El kagi estaria unit a un nawa de longitud variable; llavors es pot utilitzar per escalar una paret bastant gran, per assegurar un vaixell o per penjar armadures i altres equips durant la nit. Els kaginawa s'utilitzaven regularment durant diversos setges de castells. El nawa estava unit a un anell en un extrem que es podia utilitzar per penjar-lo d'una cadira.

## Referències

* ↑ Campbell, Sid. Exotic Weapons of the Ninja. Citadel Press, 10 gener 1999. ISBN 9780806520636.
* ↑ Ratti, Oscar; A, Westbrook. Secrets of the Samurai; A Survey of the Martial Arts of Feudal Japan. C. E. Tuttle, 10 gener 1991. ISBN 9780804816847.
# Raió

El raió és un tipus de fibra produïda artificialment a base de fibra i polímers de cel·lulosa regenerats. També és coneguda pel nom de viscosa.

## Història
### Nitrocel·lulosa

El fet que la nitrocel·lulosa sigui soluble en solvents orgànics com l'èter i l'acetona, va fer possible que Georges Audemars desenvolupés la primera "seda artificial" vers l'any 1855, encara que el seu mètode no tingués aplicabilitat comercial. El comte Hilari de Charbonnet va patentar el que va anomenar "seda Chardonnay" l'any 1884, de la qual la producció comercial s'inicià el 1891. Era un producte molt inflamable i més car que el raió d'acetat o cupramoni, per la qual cosa el seu interés era moderat i de fet caigué en desús després de la Primera Guerra Mundial.

## Vegeu també

* Cupro

## Referències

* History of Viscose Rayon and Artificial Silk Arxivat 2008-05-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Cellulose Based Plastics: Celluloid and Rayon (anglès)
# Manaar

Manaar és el nom dels següents llocs:
* Illa de Manaar, illa al districte de Mannar, al nord de Sri Lanka.
* Golf de Manaar, àmplia badia d'aigües somes situada al mar de les Laquedives, a l'oceà Índic.
# Port Vell de Barcelona

El Port Vell de Barcelona és la part més antiga del Port de Barcelona, on va néixer el primer moll estable de la ciutat, amb més de quatre segles d'existència. El separa de la mar una escullera, fins fa ben poc un dels llocs predilectes d'oci popular de la ciutat.
El moll de la Fusta va ser remodelat per Manuel de Solà-Morales.
Les seves instal·lacions estan destinades a embarcacions esportives i creuers. Dintre del Port Vell hi ha diversos equipaments com el Palau de Mar, que allotja el Museu d'Història de Catalunya, la Duana de Barcelona, el World Trade Center Barcelona i l'Aquàrium de Barcelona. També a la part central hi ha una zona dedicada a l'ús comercial, conegut com el Maremàgnum.

## Vegeu també

* Telefèric del Port de Barcelona

## Referències

* ↑ «Arquitectura y urbanismo contemporáneo» (en castellà). Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 28 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Port Vell de Barcelona - Lloc web oficial
# Casa a la plaça de la Dansa i carrer Major (Campdevànol)

La casa a la Plaça de la Dansa és un habitatge al nucli de Campdevànol (Ripollès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un immoble urbà que forma una illa entre la plaça de la Dansa i el carrer Major. Homogeneïtza la imatge de la plaça per la contundència del seu volum. Té interès per la claredat de la seva comprensió en façana i planta, i caracteritza una manera de fer ciutat de principis de segle que, desgraciadament, va tenir poca continuïtat.

## Referències

* ↑ «Casa a la plaça de la Dansa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Rebel Heart

Rebel Heart és una cançó del grup irlandès de folk/pop/rock, The Corrs, del seu tercer àlbum In Blue. És una cançó instrumental amb influències celtes amb violí, bodhrán i tin whistle. Fou composta per Sharon Corr i per encàrrec de la BBC per a la minisèrie Rebel Heart, i que més tard The Corrs van incorporar al seu disc. Fou nominada el 2001 als premis Grammy per la "Millor cançó instrumental pop". Segons la web oficial de The Corrs, Sharon va comentar:
| « | “La vaig escriure en Malibu al piano quan estàvem gravant Talk On Corners. Es va quedar aparcada durant molt de temps i després la BBC estava buscant música per la seva gran obra de teatre de tardor sobre l'Aixecament de Pasqua de 1916 a Irlanda. Tenia [la cançó] una melodia molt irlandesa i afegim el tin whistle i tot i era idònia per a això.” | » |

## Referències

* ↑ BBC - Northern Ireland - Patrick Kielty, Almost Live: Sharon Corr's Factfile
* ↑ Digital Hit Entertainment: 43rd Annual Grammy Awards Nominations.
* ↑ «The Corrs Lloc Web oficial». Arxivat de l'original el 2005-03-02. [Consulta: 5 març 2010].
# Kharia

«Kharia» té aquests significats:
* Kharias, grup ètnic dels estats de Jharkhand i Orissa a l'Índia
* Kharia (llengua), llengua dels Kharias
* Kharia (riu) o Jalangi, riu del districte de Nadiya, a l'Índia
# UTR

UTR té els següents significats:
* Unitat Terminal Remota, dispositiu basat en microprocessadors
* UTR de l'anglès untranslated region, regió no traduïda, regions no traduïdes de l'ARN
# Macky Sall

Macky Sall (Fatick, 11 de desembre de 1961) és un enginyer i polític senegalès. És l'actual president de la República del Senegal d'ençà el 2 d'abril de 2012. Anteriorment va ocupar els càrrecs de primer ministre entre 2004 i 2007, i de president de l'Assemblea nacional senegalesa de 2007 a 2008.

## Referències

* ↑ «Sénégal : Macky Sall, monsieur le président ?» (en francès). Jeune Afrique, 16-05-2011. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Senegal's President-elect Macky Sall hails 'new era'» (en anglès). BBC News, 25-03-2012.
# Jordi Ibáñez Folth

Jordi Ibáñez Folth (Barcelona, 1937 - Barcelona, 9 de setembre de 1966) fou un jugador de tennis de taula català.
Començà a jugar als dinou anys amb la Congregació Mariana de Sant Andreu i, posteriorment, jugà amb el Fabra i Coats, la Penya Espanyolista, Club Tennis Barcino i Club Mayda. Es proclamà sis vegades campió d'Espanya, dos en individual (1963, 1966), un en dobles (1965, fent parella amb Joan Salvia), un en dobles mixtos (1963, amb Nacha Hospital) i dos per equips amb el Club Mayda (1965, 1966). A nivell provincial, fou campió provincial de Barcelona en dos ocasions, en dobles i dobles mixtos, la mateixa temporada (1964). Internacional amb la selecció espanyola en trenta-sis ocasions, participà al Campionat del Món de 1965 i als d'Europa de 1964 i 1966. Morí prematurament als trenta-dos anys, afectat per una apendicitis aguda. Com a homenatge, la Reial Federació Espanyola de Tennis de Taula li atorgà la medalla d’or a títol pòstum.

## Referències

* ↑ «Jordi Ibáñez Folth». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hernández, Mari-Carmen. «Jorge Ibañez del Mayda, campeón de España». Mundo Deportivo, 13-08-1966. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Jorge Ibañez Folth ha fallecido». Mundo Deportivo, 12-09-1966. [Consulta: 15 febrer 2023].
# Castell de Nassau

El castell de Nassau fou la seu original de la Casa de Nassau a Nassau, a Renània-Palatinat (Alemanya). Les ruïnes del castell estan situades a dalt d'un aflorament rocós de prop de 120 metres a sobre del riu Lahn. La Casa de Nassau fou una dinastia aristocràtica els descendents de la qual es troben entre els actuals governants dels Països Baixos i Luxemburg.

## Història

El castell fou fundat a voltants de l'any 1100 pel comte Dudo-Enric de Laurenburg, el fundador de la Casa de Nassau. El 1120, els descendents del primer Comte de Nassau, el Comte Robert I i Arnau I de Laurenburg, s'establiren al castell de Nassau, com la seva plaça forta. Renovaren i ampliaren el complex del castell el 1124.
Com que el castell es trobava al territori del Bisbat de Worms, un principat eclesiàstic del Sacre Imperi Romà, es generà una amarga disputa entre la família dels dos germans i el Bisbat de Worms. El conflicte no quedà resolt ni quan Robert I heredà el 1124 el càrrec de Vogt del Bisbat de Worms a Weilburg, el territori del qual incloïa l'antic castell de Nassau des del 914. Quan Robert I començà a utilitzar el títol de Comte de Nassau, el Bisbat de Worms li disputà el títol.
La disputa només fou resolta (i el títol confirmat) el 1159, uns cinc anys després de la mort de Robert, pel seu fill Walram I, amb la intervenció de l'Arquebisbe de Trèveris, Hillin von Fallemanien. La família Laurenburger desistí de la seva pretensió quan al títol i li fou atorgat el feu sobre el castell i la ciutat de Nassau, de l'arquebisbe. Més tard, la família Laurenburger començà a utilitzar el títol de Comte de Nassau.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del restaurant del castell, amb una història detallada (alemany)
# Taxi (desambiguació)

«Taxi» té aquests significats:
* Transport: Taxi, automòbil amb conductor que s'utilitza en el servei públic de transport de passatgers
* Cinema:
** Taxi (pel·lícula de 1953), pel·lícula estatunidenca dirigida per Gregory Ratoff
** Taxi Driver, pel·lícula estatunidenca de 1976 dirigida per Martin Scorsese
** Taxi (pel·lícula de 1996), pel·lícula espanyola dirigida per Carlos Saura
** Taxi (pel·lícula de 1998), pel·lícula francesa dirigida per Gérard Pirès
** Taxi 2, pel·lícula francesa de 2002 dirigida per Gérard Krawczyk
** Taxi 3, pel·lícula francesa de 2003 dirigida per Gérard Krawczyk
** Taxi 4, pel·lícula francesa de 2007 dirigida per Gérard Krawczyk
** Taxi (pel·lícula de 2004), pel·lícula estatunidenca dirigida per Tim Story
* Televisió: Taxi (sèrie), sèrie estatunidenca de 1978 de James L. Brooks
* Música:
** Taxi (àlbum), disc d'Antònia Font publicat el 2004
** Taxi (banda), grup de música gibraltareny
Viccionari