OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Scapegoat

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula de 1959. Si cerqueu la de 2012, vegeu «The Scapegoat (pel·lícula de 2012)».
The Scapegoat és una pel·lícula britànica dirigida per Robert Hamer, estrenada el 1959. Es tracta d'una adaptació de la novel·la homònima de Daphne du Maurier.

## Argument

L'anglès John Barratt visita França. Passejant-se als carrers de Le Mans, es creua amb el seu sòsia. La semblança entre els dos homes és tan extraordinària que passen junts una vesprada ben regada.
L'endemà matí, Barratt es desperta desil·lusionat en una cambra d'hotel, i es troba que ha estat desposseït de la seva roba i de la seva identitat. Ha esdevingut el seu sòsia: el Comte Jean de Gué. La seva història és tan inversemblant que ningú no vol creure-hi. Barratt es coneix obligat a viure la vida d'un altre, una vida que li reserva algunes sorpreses...

## Repartiment

* Alec Guinness: John Barratt / Comte Jean de Gué
* Bette Davis: comtesse de Gué
* Nicole Maurey: Bela de Gué
* Irene Worth: Françoise
* Pamela Brown: Blanche
* Geoffrey Keen: Gaston
* Annabel Bartlett: Marie-Noël
* Noel Howlett: Dr Aloin
* Alan Webb: l'inspector de policia

## Producció

Segons Robert Osborne de Turner Classic Movies, l'elecció original per a Barratt / De Gué va ser Cary Grant, però Daphne du Maurier insistia en Guinness perquè li recordava el seu pare, l'actor Gerald du Maurier.

## Critiques

| « | Les seqüències que posen en escena els dos protagonistes i sòsies són laborioses i maldestres. L'escena final sola ens els ensenyarà enquadrats junts, sens dubte intencionalment. Sempre emocionant Alec Guinness, sembla molest per aquesta estrafolària història. A Bette Davis en un paper episòdic no li falta grandesa. | » |

## Referències

* ↑ Répertoire Général des Films 1960, edició Penser-Vrai, dipòsit legal n°691 - 3 er trimestre 1960

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, n° 307 (anglès)
* Sight and Sound, primavera 1959 (foto de portada); estiu 1959, p. 172 (anglès)
* Quaderns del cinema, n°; 112, octubre de 1960 (francès)
# Mare de Déu de Valldaura

Mare de Déu de Valldaura o Santa Maria de Valldaura és una església a mig camí entre els nuclis d'Olvan i la Quar (el Berguedà). L'església és l'únic element que es conserva de l'antic monestir de monges benetes fundat el 1231 pels senyors de la Portella, per tal de fomentar l'expansió de la religiositat al lloc.

## Arquitectura

L'església da Santa Maria de Valldaura és un petit exemplar del romànic del segle xiii. Aquesta consta d'una sola nau coberta amb volta lleugerament apuntada i sense absis. Els murs es van sobrealçar en època moderna i no mostren cap mena d'ornamentació, amb un parell de blocs de pedra quadrats i polits, corresponents ja al segle xiii. La porta, oberta al mur de ponent, està estructurada amb un arc de mig punt dovellat. Sobre la porta hi ha encastada un lauda sepulcral de l'abadessa Sibil·la de Pinós (1386), i un element esculpit format per un sarcòfag decorat amb arcuacions. Els murs de la nau són reforçats amb estrets i alts contraforts que marquen els trams de la coberta. L'església té dues finestres al mur de migdia, de doble esqueixada i arc de mig punt, i una al centre de la façana. L'església és l'únic vestigi arquitectònic que es conserva del monestir.
Hi ha la Mare de Déu de Valldaura, una talla gòtica dels segles XIV-XV. Pertanyia al Monestir de Santa Maria de Valldaura i actualment és a la Casa Nova.

## Història

L'any 1231 Bernat de la Portella i la seva germana Geralda de Portella varen fundar el monestir de les monges benetes al lloc del Gavar i el dotaren en bens. L'església es va construir a partir de l'any 1233, data en què el bisbe Ponç d'Urgell va donar permís per a edificar l'oratori monacal. Les monges, procedents dels monestirs de Santa Maria de Bovera, s'hi varen instal·lar el 1240, per ordres del papa Gregori IX, i aviat varen rebre la protecció dels nobles del Berguedà i del mateix rei Jaume I. Els senyors del Berguedà en van augmentar el patrimoni al llarg del segle xiii. L'any 1276 Jaume I li cedia els rèdits de la Cerdanya i el Conflent. A finals del segle xiv, la comunitat es va dividir i una part s'instal·là a la ciutat de Berga. L'any 1398, les monges de Valldaura s'instal·laren a Manresa, abandonant així el monestir.

## Referències

* 1 2 3 El Berguedà. 1. ed. Barcelona: Pòrtic, 2001 (Catalunya Romànica. Guies Comarcals). ISBN 84-7306-697-9.
* 1 2 3 4 5 «ESGLÉSIA DE SANTA MARIA DE VALLDAURA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juny 2022].

## Enllaços externs

* Santandreu i Soler, M. Dolors «El monacat femení al Berguedà: Santa Maria de Valldaura i Santa Maria de Montbenet». L'Erol, revista cultural del Berguedà, 2012, pàg. 112 [Consulta: 28 desembre 2016].
* «Monestir de Valldaura». XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2016].
# Vlčkovce

Vlčkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1336.
# Escola de Puntaires (l'Arboç)

Escola de Puntaires és una obra de l'Arboç (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació de planta rectangular, allargada segons el c/ Àngel Guimerà, i estreta, amb una alçada de planta baixa i tres pisos, i acaba amb el terrat pla. Destaca pel seu color blanc que reforça la senzillesa de línies entre les quals destaquen les que formen els balcons que volen a la cantonada de la plaça. És una mostra d'arquitectura racionalista, un model absolutament aliè a les tipologies pròpies del nucli antic de l'arboç.

## Referències

* ↑ «Escola de Puntaires». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# The Scarecrow

The Scarecrow és un tema del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd que es va publicar en el seu àlbum de debut The Piper at the Gates of Dawn. La cançó fou escrita per Syd Barrett, i és una cançó que parla sobre l'existencialisme. També en la cara B del single See Emily Play.

## Història

La cançó conté temes existencialistes naixents, ja que Barrett compara la seva pròpia existència amb la de l'espantaocells, que, tot i que és més "trist", també està "resignat al seu destí". Aquest contingut temàtic es convertiria més tard en un pilar de la imatge lírica de la banda. La cançó conté una secció instrumental folk barroca i psicodèlica que consta de guitarra acústica de 12 cordes i violoncel. Com a reflex de la naturalesa experimental de moltes de les primeres peces psicodèliques de la banda, tots els instruments es desplacen a l'extrem esquerre i a la dreta de l'estèreo, amb dues línies vocals, una parlada i una cantada. El senzill nord-americà (Tower 356) va ser llançat per Tower Records tres vegades entre juliol de 1967 i finals de 1968. Cada vegada va fallar en replicar el seu èxit al Regne Unit.

## Vídeos musicals

Una pel·lícula promocional de la cançó, feta per a un telenotícies de Pathé i filmada a principis de juliol de 1967, presenta la banda en un camp obert amb un espantaocells, generalment fent la broma. Mostra a Roger Waters caient com si l'haguessin disparat, i Nick Mason intercanviant el seu barret amb el de l'espantaocells. Part of this film has been featured in Waters' live performances of "Set the Controls for the Heart of the Sun".
Una segona promoció va ser filmada l'any 1968 a Brussel·les, Bèlgica, amb David Gilmour substituint Barrett, i Waters fent una sincronització de llavis mentre tocava el seu baix Rickenbacker amb un arc de violí.

## Versions

La banda industrial Rx va fer la versió «The Scarecrow» al seu àlbum Bedside Toxicology. La veu per a la cançó li va posar Nivek Ogre de Skinny Puppy.

## Crèdits

* Syd Barrett - veu, guitarra
* Roger Waters - baix
* Rick Wright - teclats
* Nick Mason - bateria, percussió

## Referències

* 1 2 Wild, 2017.
* ↑ Mabbett, 1995.
* ↑ Strong, 2004, p. 1177.
* ↑ «Video».
* ↑ «Rx (2) – Bedside Toxicology». Discogs. [Consulta: 1r febrer 2022].

## Bibliografia

* Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd (en anglès). Omnibus Press, 1995. ISBN 071194301X.
* Palacios, Julian. Syd Barrett & Pink Floyd: Dark Globe (en anglès). Rev.. Londres: Plexus, 2010. ISBN 0-85965-431-1.
* Strong, Martin C. The Great Rock Discography (en anglès). 4a. Edinburgh: Canongate Books, 2004. ISBN 1-84195-551-5.
* Wild, Andrew. Pink Floyd: Song by Song (en anglès). Fonthill Media, 2017. ISBN 978-1-78155-599-6.
# Festes majors de Ferreries

Les festes de Sant Bartomeu són les festes majors del poble menorquí de Ferreries, que se celebren el dies 23, 24 i 25 d'agost de cada any. La seva antiguitat es remunta al segle xiv, coincidint amb la creació de la parròquia a què va donar origen el primitiu nucli de població.

## Origen

L'origen d'aquestes festes és clarament religiós, encara que amb el temps ha evolucionat. L'obreria de Sant Bartomeu, organització de seglars encarregats d'atendre l'administració de l'església de Sant Bartomeu, va desenvolupar un paper decisiu en la configuració de la festa. Els seus membres, anomenats obrers o caixers, s'encarregaven de captar formatge i blat per dedicar-lo al manteniment de l'església i a l'organització de la festa.
Com que aleshores la gent vivia disseminada als voltants de l'església, aviat empraren els cavalls com a mitjà de transport per acudir als oficis celebrats en honor del sant patró. Així va ser com, amb el temps, el cavall va adquirir un paper preponderant en la celebració dels festeigs.

## Descripció

Les festes patronals de Sant Bartomeu s'inicien amb l'entrega del penó del sant patró al caixer fadrí, seguit del primer toc de fabiol a càrrec del fabioler, que indica que les festes ja han començat. Anunciant el replec dels cavalls, sonen els morters i, acompanyats de la banda de música municipal, inicien una cercavila amb capgrossos i nens que els acompanyen amb plomalls. La comitiva de la cavalcada s'obre amb el fabioler, que marca el recorregut al so del tambor i el fabiol. El segueixen els altres membres de la cavalcada per ordre de menor a major edat. Tanquen la comitiva un representant de l'Església (caixer capellà) i un altre de l'Ajuntament (caixer batlle), que són els qui presideixen les festes. La cavalcada fa el recorregut pels carrers de la població convidant tots els veïns al trull que se celebra a la plaça de l'Ajuntament. En aquesta plaça, cavalls i genets demostren les seves qualitats, mentre la joventut balla i canta al so de la banda de música.

## Indumentària dels caixers

La indumentària dels genets o caixers és la característica del segle XIX: frac negre, pantaló blanc, camisa blanca, corbatí, capell o guindola, i botes de muntar negres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Festes de sant Bartomeu Ajuntament de Ferreries

## Enllaços externs

* Pàgina de les festes de Sant Bartomeu de Ferreries Fotos, videos, reculls de premsa, etc.
# Mas de Nicolau

El Mas de Nicolau és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida de Quart. És una gran hisenda i una gran masia, al costat del Mas del Cases i a l'oest del Mas de Bofarull. És al sud-oest de la carretera vella de Tarragona, davant del camp d'Aviació, entre la riera del Pi de Bofarull i el camí del Roure, o antic camí de la Selva a Salou. El límit sud-oest de la finca és el Camí de la Creu. L'autovia nova de Tarragona en travessa un extrem.
Marià de Nicolau i Querol i el seu net, Francesc de Nicolau i de Miró, van crear la hisenda, i el mas es va edificar el 1783. Ha portat també els noms de Mas de Badalí, Mas del Cases (una masia que forma un sol cos amb el Mas de Nicolau), Mas de Mier i Mas de don Pau Font de Rubinat, noms d'antics propietaris.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta rectangular amb planta baixa, pis i golfes. A la dreta hi ha adossat un element de planta baixa i pis amb galeria correguda d'arcades, columnes i barana d'obra. Les cobertes són de teula i s'articulen a tres vessants. A la banda esquerra hi ha adossat un edifici de dues plantes, també amb coberta de teules. Al centre de la façana i per rematar-la s'alça una torre quadrangular amb un pis. L'estat actual del mas, i el de les construccions annexes, és bo. Hi ha un caminal arbrat i una placeta, amb una font.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 388. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 369-370.
# Chasné-sur-Illet

Chasné-sur-Illet (en bretó Kadeneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.372 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 399 | 415 | 540 | 866 | 882 | 1.139 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Colette Roquet | |
| 2001- | Guy Vasnier | |
# Nereida

«Nereida» té aquests significats:
* Nereida (satèl·lit), satèl·lit de Neptú
* Nereides, nimfes del mar
# Tilia tomentosa

Tilia tomentosa és una espècie d'arbre de la família de les Malvàcies, originari dels boscos dels Balcans, Hongria i sud-oest de Rússia.

## Descripció

És un arbre caducifoli i vigorós, amb exemplars de fins a 30 m d'alçada. Amb un creixement més ràpid que el d'altres espècies de til·lers. Té un port piramidal i escorça llisa, blanquinosa. Posseeix branques erectes i petites branques pubescents. Les fulles són arrodonides, poc acuminades, cordiformes, les quals fan de 5 a 12,5 cm de longitud, amb una amplada semblant. Marge amb freqüència amb petits lòbuls a la vegada que dents dobles i afilades. El limbe és verd obscur i lleugerament pubescent a l'anvers i tomentós-platejat al revers. Fa unes flors blanques o groguenques que desprenen una peculiar fragància, disposades en cimes de 5-10 flors. Bràctees florals pubescents i llargues. La floració es produeix a finals de juny i principis de juliol. Els fruits són ovoides, pubescents i en forma de càpsula.

## Usos

Moltes són les virtuts del til·ler, algunes tan conegudes com la propietat sedant de la infusió de flors i bràctees.
Es cultiva com a planta ornamental. El cultiu és estès, donat el seu creixement més ràpid que altres til·lers. Sembrat per llavors, que requereixen d'estratificació o bé per empelts en un platyphyllos.

## Taxonomia

Tilia tomentosa va ser descrita per Conrad Moench i publicada a Verzeichniss auslädndischer Bäume und Stauden des Luftschlosses Weissenstein 137, l'any 1785.

### Etimologia

* Tilia: nom genèric que deriva de la paraula grega: ptilon (= ala), per la característica de les bràctees que facilita la propagació del fruit pel vent.
* tomentosa: epítet llatí que significa "peluda".

### Sinonímia

* Lindnera alba Fuss
* Tilia argentea DC.
* Tilia petiolaris DC.
* Tilia tomentosa subsp. petiolaris Soó

## Referències

* 1 2 «Tilia tomentosa Moench». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* ↑ «Tilia tomentosa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ tomentosa a Epítetos Botánicos
* ↑ «Tilia tomentosa a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2017].

## Enllaços externs

* Tilia tomentosa a Árboles Ibéricos
# Estimant Maradona

Estimant Maradona (títol original en castellà, Amando a Maradona) és una pel·lícula documental argentina del 2005 dirigida per Javier Vázquez, també coautor del guió. La pel·lícula es va estrenar a l'Argentina el 22 de desembre de 2005 i el 2006 (en dates diferents) a la resta del món.

## Trama

La pel·lícula narra la història del Pibe de oro, començant des dels primers anys de vida de l'argentí (a un suburbi de Buenos Aires) passant al seu debut al món. del futbol amb la samarreta de l'Argentinos Juniors, a la glòria del Mundial de 1986 i les victòries amb el Nàpols per arribar al descens provocat per les drogues.
La càmera passa als moments del futbolista Maradona, capaç de fer una màgia increïble al camp, a l'home Maradona (sobretot a l'última part) que ha de lluitar contra la seva debilitat i la seva addicció a la cocaïna: en tot això, resta l'amor dels argentins (segons el títol) pel seu màxim campió.

## Producció

Ha estat coproduït per Teva Films d'Argentina, Kelly Park Film Village de Nova Zelanda i l'INCAA i rodada durant tres anys a Buenos Aires, Bariloche, l'Havana, Barcelona, Nàpols, Ginebra i Río de Janeiro.

## Referències

* ↑ «Tot el Maradona que enyorem». TV3, 17-05-2023. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Sense ficció - Estimant Maradona». TV3, 30-05-2023. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ Amando a Maradona a Fotogramas.
* ↑ Amando a Maradona, a Latinspots.com

## Enllaços externs

* Estimant Maradona a YouTube
# Chiloglanis neumanni

Chiloglanis neumanni és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.
Els mascles poden assolir els 6,5 cm de llargària total.
Es troba a Àfrica: rius Limpopo, Cunene, Zambesi, Okavango, Congo (a Zàmbia); llac Malawi i rius costaners de Tanzània.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis neumanni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Skelton, P.H. 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
# La casa de tiza

La casa de tiza és una pel·lícula espanyola de terror dirigida per Ignacio Tatay i protagonitzada per Elena Anaya. La pel·lícula està produïda per la productora d'Àlex de l'Església i Carolina Bang Pokeepsie Films.

## Sinopsi

La trama de la pel·lícula segons l'Acadèmia del Cinema d'Espanya: «Paula i el seu marit tornen d'un sopar quan sobtadament es troben amb una noia passejant sola per la carretera. Dues setmanes més tard, després de conèixer que ningú la reclama, decideixen acollir-la a casa seva temporalment i així també fer un gir a la seva vida de parella. No serà fàcil, ja que la noia viu obsessionada amb la fantasia d'un monstre que la castigarà si surt d'un quadrat de guix pintat a terra. Després del fort vincle que creen totes dues, la Paula iniciarà un viatge per camins foscos per intentar descobrir l'enigma del passat de la nena».

## Repartiment

* Elena Anaya com a Paula
* Pablo Molinero com a Simón
* Eva Tennear com a Clara
* Eva Llorach com a Maite
* Carlos Santos com a Eduardo
* Esther Acebo com a Claudia
* Eloy Azorín com a Beltrán
* Mona Martínez com a Arana
* Sonia Almarcha com a Gloria

## Rodatge

El rodatge de la pel·lícula va ser posposat per la crisi sanitària a causa de la pandèmia per la COVID-19. Després de l'aturada, el juliol de 2020, va ser reprès, tenint lloc en diferents localitzacions de la Comunitat de Madrid i es va prolongar durant set setmanes.

## Referències

* ↑ «La casa de la tiza» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ REDACCION. «Pokeepsie Films retoma el rodaje de 'La casa de tiza'» (en castellà), 09-07-2020. [Consulta: 28 novembre 2022].
# Waverly (Iowa)

Waverly és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 8.968 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waverly tenia 8.968 habitants, 3.238 habitatges, i 2.143 famílies. La densitat de població era de 310,3 habitants/km².
Dels 3.238 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 20,4% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 0% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.587 $ i la renda mediana per família de 52.656 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.369 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 18.285 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Esport Club

«Esport Club» té aquests significats:
* Esport Club, espai informatiu del canal d'esports Esport3 pertanyent a Televisió de Catalunya.
* Esport Club Granollers, club de futbol de la ciutat de Granollers.
# Grup dels dimecres

El grup dels dimecres va ser un grup d'artistes de les comarques tarragonines que al febrer del 1952 va organitzar sota aquest nom una exposició al Sindicato de Iniciativa. Principalment els artistes integrants van ser Lluís Arola, Antoni Centellas, Sadurní Garcianguera, Antoni Gonzalo Lindín, Jordi Ramos i Lluís M. Saumells.

## Referències

* ↑ SALCEDO MILIANI, Antonio. L'art del segle XX a les comarques de Tarragona. Tarragona: Arola Editors, 2001, p. 134. ISBN 84-95134-75-6.
# Tomàs de Llupià (abat de Sant Quirze)

Tomàs de Llupià, eclesiàstic català, fou abat de Sant Quirze de Colera el 1488. D'aquest abat no se'n té cap altra notícia que la inclusió als abaciologis del monestir.
# Materials extraterrestres

Els materials extraterrestres és un terme que generalment es refereix als objectes actualment sobre la Terra que estaven en estat sòlid abans que hi arribessin. L'octubre de 2011 es va informar que una forma de material extraterrestre, la pols còsmica contenia matèria orgànica complexa ("sòlids orgànics amorfs amb una estructura mixta aromàtica-alifàtica") que podria haver estat creada de manera natural i ràpida pels estels.

## Categories

* Meteorits massa grossos per vaporitzar-se a l'entrada de l'atmosfera però massa petits per deixar fragments sobre el sòl
* roques lunars portades per les missions Apolllo
* micrometeorits sense fondre, típicament de menys de 100 micròmetres de diàmetre
* Pols interplanetària recollida sobre la Terra
* Espècimens per les missions de la NASA Long Duration Exposure Facility (LDEF) i la missió Stardust.

## Referències

* ↑ Chow, Denise. «Discovery: Cosmic Dust Contains Organic Matter from Stars». Space.com, 26-10-2011. [Consulta: 26 octubre 2011].
* ↑ ScienceDaily Staff. «Astronomers Discover Complex Organic Matter Exists Throughout the Universe». ScienceDaily, 26-10-2011. [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ Kwok, Sun; Zhang, Yong «Mixed aromatic–aliphatic organic nanoparticles as carriers of unidentified infrared emission features». Nature, 26-10-2011. DOI: 10.1038/nature10542 [Consulta: 26 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Planetary Science Research Discoveries Educational journal with articles about extraterrestrial materials.