OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mesa (Arizona)

Mesa és una ciutat ubicada al comtat de Comtat de Maricopa a l'estat d'Arizona, Estats Units d'Amèrica. Segons el cens de l'any 2023, Mesa tenia 511,648 habitants, això en fa la ciutat més poblada de l'àrea metropolitana de la vall oriental de Phoenix.
Mesa s'estén per 29 km des de Price Road a l'oest fins a Meridian Road a l'est i té una superfície terrestre de 359,2 km².
El servei aeri a la ciutat és proporcionat per dos aeroports: Falcon Field, situat a la part nord-est de la zona, es va establir com a camp d'entrenament dels pilots britànics de la RAF durant la Segona Guerra Mundial i va ser traslladat a la ciutat al final de la guerra. Falcon Field té 605 avions basats allà. El Phoenix–Mesa Gateway Airport es troba a l'extrem sud-est de la ciutat i ofereix un servei aeri alternatiu però limitat en comparació amb l'Aeroport Internacional Sky Harbor de Phoenix.
En estudis separats el 2014 i el 2017, els investigadors van determinar que Mesa era la ciutat més conservadora d'Amèrica.

## Ciutats agermanades

* Burnaby, Canadà
* Caraz, Perú
* Guaymas, Mèxic
* Upper Hutt, Nova Zelanda

## Referències

* 1 2 «Mesa city, Arizona QuickFacts». United States Census. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Montgomery, David «How to Tell If You Live in the Suburbs» (en anglès). Bloomberg.com, 07-07-2020.
* ↑ «AirNav: KFFZ - Falcon Field Airport». airnav.com. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Frontier Airlines to Open New Crew Base at Phoenix Sky Harbor International Airport» (en anglès americà). flyfrontier.com. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Epstein,, Ethan «Are Conservative Cities Better?». Politico Magazine, 2014.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Mesa Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine. (anglès)
Viccionari
# Cocarroi

El cocarroi és una espècie de panada típica de Mallorca.
Consisteix en una coqueta de pasta de farina, que de tot d'una es fa rodona i ben aprimada. Després, es posa verdura i altres ingredients damunt una banda de la coca i es doblega l'altra banda damunt aquella, de manera que la coca pren forma semicircular o de mitja lluna. Es confegeix bé les voreres fent-hi pessics, i després es cou al forn.
Bàsicament, n'hi ha de dos tipus:
* Cocarrois de verdura (que es farceixen de bledes amb panses i pinyons).
* Cocarrois de ceba (en què el farciment és de ceba tallada, un poc de tomàtiga i qualque tros de xulla).
Els cocarrois a vegades es fan de pasta dolça.

## Referències

* ↑ «Cocarroi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Pavoraja umbrosa

Pavoraja umbrosa és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 36,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 360-731 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic occidental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1939. Taxonomic notes on sharks and rays. Aust. Zool. v. 9 (pt 3). 227-262.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., Mallick, S. & Yearsley, G.K., 2008. A review of the Australian skate genus Pavoraja Whitley (Rajiformes: Arhynchobatidae). Zootaxa, 1812: 1–45.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P. i L.J.V. Compagno, 1999. Arhynchobatidae. Softnose skates. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Western Central Pacific.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Topiris

Topiris (grec antic: Τοπιρίς o Τοπηρίς, llatí: Topiris o Topirus) va ser una ciutat de Tràcia al nord-est de la boca del riu Nestos, i a l'oest d'Abdera.
En temps de Procopi era la principal ciutat marítima de Tràcia, i es trobava a dotze dies de navegació de Constantinoble. Se sap molt poc d'aquesta ciutat Més tard se li va canviar el nom i s'anomenava Rhusion (Ῥούσιον) i va ser la seu d'un bisbat. Justinià I va reconstruir les seves muralles que havien estat destruïdes, i les va enfortir.

## Referències

* ↑ «Location information - Topiris».
* ↑ Smith, William (ed.). «Topiris». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 gener 2023].
# Serra Mitjana (Unarre)

La Serra Mitjana és una serra del terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'àmbit de l'antic municipi d'Unarre.
Té una elevació màxima de 2.622,6 metres[, a la part nord del terme. En el seu vessant meridional hi ha l'ermita de Sant Beado, i a l'extrem nord, el Coll Curiós. L'Estany de la Gola és a llevant de la seva part septentrional. Separa la vall del Barranc de Nyiri (ponent), de la vall d'Unarre (llevant).

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Museu Guilleries

El Museu Guilleries és un museu ubicat a Sant Hilari Sacalm que explica i contextualitza les Guilleries. El seu objectiu és donar a conèixer l'entorn i ajudar a entendre i respectar els valors de les Guilleries per conservar, protegir i millorar el municipi. Està ubicat a la Plaça doctor Robert, al nucli antic del municipi, en l'antiga seu dels roders del municipi, un edifici que data de 1931 i que fou edificat per l'arquitecte Manuel Gausa. Presenta la realitat de les Guilleries amb l'ajuda de diorames, esquemes, fotografies o suport audiovisual, així com amb la flora i la fauna més representativa de la zona. També organitza rutes pel municipi i tallers relacionats amb la natura.

## Referències

* ↑ «Museu de les Guilleries - Sant Hilari Sacalm - Pobles de Catalunya». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Museu Guilleries - Sant Hilari Sacalm». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Museu de les Guilleries». [Consulta: 25 abril 2021].
# ISC Paris Business School

ISC Paris Business School és una escola de negocis europea amb seus a París. Fundada l'any 1962. Els programes de l'escola compten amb una triple acreditació, a càrrec dels organismes UGEI, CGE i AACSB. Per l'escola hi han passat més de 20.000 estudiants que després han ocupat llocs de responsabilitat en el món dels negocis i la política. L'escola té una associació amb ISIPCA per a un MBA especialitzat en perfums i cosmètics.

## Referències

* ↑ (anglès)Institut Supérieur du Commerce de Paris Arxivat 2017-03-19 a Wayback Machine.
* ↑ (francès)Avec l'AACSB, une première accréditation pour l'ISC Paris
* ↑ (francès)Les Parfums Et Les Cosmétiques MBA Arxivat 2017-03-19 a Wayback Machine.
# Zhou Yu (desambiguació)

Zhou Yu (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Zhou Yu (segle ii), conegut també com a Renming, militar xinès.
* Zhou Yu (175–210), militar xinès.
* Zhou Yu (1989), piragüista xinesa.
# Serra Mitjana (Nalec)

La Serra Mitjana és una serra situada al municipi de Nalec a la comarca de l'Urgell, amb una elevació màxima de 582,5 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gorki (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Gorki».
Gorki (en rus: Горки) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 491 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Personal Shopper

Personal Shopper és una pel·lícula de thriller fantàstic de 2016, dirigida i escrita per Olivier Assayas. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

Maureen és una jove americana a París que es guanya la vida com a «personal shopper» per a una celebritat. Com el seu germà bessó, avui desaparegut, posseeix també una capacitat aguda per a comunicar amb els esperits.

## Repartiment

* Kristen Stewart: Maureen
* Sigrid Bouaziz: Lara
* Lars Eidinger: Ingo
* Nora Wsldstätten: Kyra
* Ty Olwin: Gary
* Anders Danielsen Lie: Erwin
* Audrey Capell: Cassandre
* Pascal Rambert: Jérôme
* Hammou Graïa: policia
* Benoît Peverelli: fotògraf
* Benjamin Biolay: Victor Hugo

## Rebuda
### Crítica

* L'acollida crítica és regular: el lloc Allociné té una nota mitjana dels crítics de 3,1/5 i dels espectadors a 2,6/5.
* Per a Serge Kaganski dels Inrockuptibles, Personal Shopper és «mig equivocada, mig reeixida, però no mereixia les esbroncades de la premsa a aquest film i la pitjor acollida des del començament del festival. Semblaria que la majoria dels crítics volen grans temes, històries perfectament tancades, o obres mestres perfectes (però quina és exactament, la definició d'una obra mestra?) i no accepten més films fundats únicament en fantasmes, projecció i fetitxisme, que són, no obstant això, l'essència del cinema.».
* "Una fracturada, però mai avorrida, barreja d'esborronadora història de terror, trist drama laboral i recerca el·líptica de la identitat, probablement és la pel·lícula de la carrera de Stewart que provocarà més divisió d'opinions."
* "Una obra tan misteriosa, commovedora i evocadora com cap altra que s'ha materialitzat recentment en un cinema (…) Puntuació: ★★★★ (sobre 4)"
* "Evasiva, espinosa i atractiva (...) trenca un munt de convencions de bon gust d'una manera que està deliberadament dissenyada per a colpejar l'ànima. (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 5)"
* "Assayas barreja elements heterogenis (...). L'elegant execució desarticula la sospita que s'està passant de puntetes sobre el gènere (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 5)"

### Premis

* Festival de Canes 2016: Premi a la millor direcció

## Referències

* ↑ «Personal Shopper». FilminCAT. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «Personal Shopper». Goita què fan, ara!. [Consulta: 14 desembre 2023].
* ↑ «Personal Shopper». Ara.cat.
* ↑ «Personal Shopper» (en francès). Allociné, 12 2016.
* ↑ Serge Kaganski. «Personnal Shopper, le beau film malade d'Olivier Assayas». Les Inrockuptibles, 17 maig 2016.
* ↑ Debruge, Peter «Personal Shopper». Variety.
* ↑ Sobczynski, Peter «Personal Shopper». rogerebert.com.
* ↑ Collin, Robbie «Personal Shopper». Telegraph.
* ↑ Costa, Jordi «Personal Shopper». Fotogramas.
* ↑ Sylvain Zimmermann. «Festival de Cannes 2016: Kristen Stewart sera "l'une des reines" de la Croisette». RTL, 14-04-2016.
# Hua Mulan

Hua Mulan (xinès tradicional: 花木蘭, xinès simplificat: 花木兰, pinyin: Huā Mùlán) és la protagonista d'una molt coneguda llegenda xinesa: va ser una dona que, disfressada de guerrer, es va unir a un exèrcit exclusivament masculí en el famós poema narratiu xinès Balada de Mulan.
L'obra es va compondre al segle vi, durant la major part del qual va governar la Xina la Dinastia Tang. La col·lecció de cants a la qual pertanyia originalment s'ha perdut, però se'n conserva una versió posterior, inclosa en una antologia de poemes lírics i balades compilada per Guo Maoqian al segle xii. Durant segles s'ha discutit si Mulan és un personatge històric o un personatge de ficció. Encara avui, es desconeix si la balada té o no base històrica.

## Llegenda

En la història Mulan es disfressa d'home per ocupar el lloc del seu ancià pare en l'exèrcit. Després de complir el seu servei en l'exèrcit, l'Emperador li ofereix els més alts honors. No obstant això, Mulan no desitja seguir en l'exèrcit, i demana només un ruc per tornar a la llar paterna. Quan els seus antics companys de l'exèrcit acudeixen a visitar-la, queden impactats en veure-la vestida com una dona. El poema acaba amb la imatge d'una llebre femella (Mulan) i una llebre mascle (els seus companys) corrent junts, i el narrador preguntant si algú seria capaç de distingir-les.

## Referències

* ↑ «Named Venusian craters». In Lunar and Planetary Inst., Twenty-Fourth Lunar and Planetary Science Conference, 01-03-1993. Bibcode: 1993LPI....24.1219R.
* ↑ «Venus Crater Database». Lunar and Planetary Institute of the Universities Space Research Association. [Consulta: 6 maig 2011].
* ↑ Kwa & Idema 2010, p. 12n

## Bibliografia

* Dong, Lan. Mulan's Legend and Legacy in China and the United States (Temple University Press; 2010) 263 pages; Traces literary and other images of Mulan from premodern China to contemporary China and the United States.
# Ángel Gabilondo Pujol

Ángel Gabilondo Pujol (Sant Sebastià, País Basc, 1949) és un professor catedràtic universitari basc. Des del 7 d'abril de 2009 fins al 21 de desembre de 2011 fou ministre d'Educació en el segon govern de José Luis Rodríguez Zapatero.

## Biografia

Va néixer l'1 de març de 1949 a la ciutat de Sant Sebastià (País Basc) fill d'un carnisser de la ciutat i germà del periodista Iñaki Gabilondo. Va estudiar a la Congregació dels Germans del Sagrat Cor, de la qual va formar part durant un temps sent-ne professor.
Després d'abandonar la congregació va estudiar filosofia i lletres a la Universitat Autònoma de Madrid (UAM), on es va llicenciar el 1980 i doctorar el 1983 amb la tesi "El concepte com a experiència i sistema en Hegel", motiu pel qual va residir durant un temps a Bremen i Bochum.

## Trajectòria professional

Tota la seva carrera docent universitària s'ha desenvolupat en la UAM. L'1 d'octubre de 1980 va esdevenir professor col·laborador i l'1 de desembre de 1982 va passar a ser professor encarregat, càrrec que va ocupar fins al 31 de gener de 1983, moment en el qual va esdevenir professor adjunt interí de metafísica, ontologia i teodicea. Va romandre en el càrrec fins al 10 de març de 1986 quan va ser ascendit a professor titular de Filosofia (Metafísica). Des del 29 d'abril de 2001 és catedràtic de Filosofia en aquesta universitat, realitzant classes de metafísica, hermenèutica, Teories de la Retòrica i de Pensament Francès Contemporani.
El 27 d'abril de 2002 fou escollit rector de la UAM, sent escollit el 2006 per un segon mandat. Entre 2004 i 2006 fou elegit president de la Conferència de Rectors de les Universitats madrilenyes (CRUMA), i a l'octubre de 2007 va passar a presidir la Conferència de Rectors d'Universitats Espanyoles (CRUE).

### Llibres publicats

* 1969: Enséñanos a amar. Catecismo del Sagrado Corazón, Ediciones Mensajero (Colección A.C.I.), Bilbao, 80 pàgines., ISBN 978-84-271-0419-8
* 1988: Dilthey: Vida, expresión e historia. Editorial Cincel de Madrid, 218 pàgines.
* 1990: El discurso en acción (Foucault y una ontología del presente). Editorial Anthropos de Barcelona, 207 pàgines.
* 1997: Trazos del eros: del leer, hablar y escribir. Editorial Tecnos de Madrid, 461 pàgines.
* 1999: Menos que palabras. Alianza Editorial de Madrid, 179 pàgines.
* 2001: La vuelta del otro. Diferencia, identidad y alteridad. Trotta i Universitat Autònoma de Madrid, 232 pàgines.
* 2003: Mortal de necesidad. Abada de Madrid, 198 pàgines.

## Activitat política

Sense afiliació a cap partit polític, el 7 d'abril de 2009 fou nomenat ministre d'Educació en la reforma del segon govern de José Luis Rodríguez Zapatero en substitució de Mercedes Cabrera Calvo-Sotelo. En aquesta remodelació del govern es feu càrrec de les funcions atribuïdes al seu ministeri en educació, formació professional i universitats (en aquells moments situada aquesta última en el departament de Ministeri de Ciència i Innovació).

## Enllaços externs

* (castellà) Currículum complet a la UAM Arxivat 2009-04-24 a Wayback Machine.
# Torre Celestino Manent

La Torre Celestino Manent és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre d'una planta, amb soterrani i mirador. La finca, cantonera, va condicionar la planta del projecte, orientant la façana al vèrtex format per la carretera de Terrassa i el carrer Sant Sebastià. En aquesta façana s'hi ubica un porxo amb quatre columnes formades per arcs de mig punt. La coberta amb teula àrab és composta i mostra diferents nivells. La torre mirador coberta a quatre vessants, presenta triple finestral a cada façana.

## Història

Habitatge d'estiueig de la postguerra, que respon a un bon nivell de qualitat de construcció. El projecte original va estar modificat amb posterioritat amb la construcció del porxo de la façana principal. Més endavant, l'any 2000, la torre ha estat totalment rehabilitada, mantenint criteris respectuosos amb el projecte original a nivell de volums, coberta i façanes conservades per exemple les encavallades de fusta. Els interiors i distribució han estat modificats. La tanca també ha estat canviada i part del jardí s'ha segregat per construir un altre habitatge.

## Referències

* 1 2 «Torre Celestino Manent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Savoraim

Savoraïm (en arameu: סבוראים en singular: Savorà «aquell que pensa» o «aquell que pondera») és un terme usat en la història del poble jueu per designar als savis rabínics que van viure des del final del període dels Amoraïm, al voltant de l'any 500 EC, fins al principi dels Gueonim, al voltant de l'any 625 EC. Com a grup, també són anomenats Rabeinu Sevorai o Rabanan Saborai, i van poder haver jugat un rol important en donar al Talmud l'estructura actual. Estudiosos moderns també usen el terme Stamaim pels autors de comentaris no atribuïts a cap mestre de la Guemarà.

## Rol en la forma actual del Talmud

Molta de la literatura clàssica rabínica generalment manté que el Talmud de Babilònia (Talmud Babli) es va acabar de redactar al voltant de l'any 550. No obstant això, algunes afirmacions de la literatura clàssica, i anàlisi a posteriori, han portat molts erudits a concloure que el Talmud Babli va ser polit pels Savoraim, si bé no es van fer canvis significatius.
En algunes ocasions, diverses versions de la mateixa discussió legal són incloses amb variacions menors. El text també remarca que diverses opinions que emanen de diferents acadèmies talmúdiques.
Sherira Gaon assenyala que Rab Yose va ser el darrer dels Savoraïm. Ocasionalment, alguns Savoraïm en específic són esmentats al Talmud, com Rabí Aha, que d'acord amb Rashbam va ser un Savora.

## Llista d'alguns Savoraïm

* Rafram
* Rav Sama B'rei d'Rava
* Rav Yosi
* Rav Simonia
* Rav Ravoi Em-Rov
* Mar Chanan Em-Ashkaya
* Rav Mari

## Llocs externs

* Jewishencyclopedia.com: Sabora

## Referències

* ↑ La data difereix d'un quranta anys segons que es pren la referència històrica o la tradicional
* ↑ Modern Scholarship in the Study of Torah: Contributions and Limitations Shalom Carmy, Ed. The Orthodox Forum Series, Jason Aronson, Inc.
* ↑ Eliezer Berkovits, "Savora'im".
# Muebles Casas

Muebles Casas és una empresa de producció, interiorisme i venda de mobiliari, fundada l’any 1897 a Barcelona per Llorenç Casas Gallofré.
L'espai taller de l'empresa, ubicat al complex del Vapor Vell del Barri de Sants de Barcelona, comptava amb mestres artesans especialitzats en les diferents fases de construcció manual del mobiliari, com el tall de fusta, polit, envernissat i tapisseria. La fàbrica va arribar a comptar amb uns 100 treballadors i rebia encàrrecs de particulars, alhora que solia treballar conjuntament amb professionals de l’interiorisme, la decoració i l’arquitectura. L'any 1929 fou guardonada amb la Medalla d’Or de l'Exposició Internacional de Barcelona.
Al llarg dels anys vuitanta, el moblista Carles Riart va instal·lar el despatx i showroom en un espai del taller de l'empresa. Fruit de la col·laboració entre Casas i Riart es creà una col·lecció de mobles que gaudiren de gran prestigi.
A finals del segle XX l'empresa abandona la producció pròpia de mobiliari i se centra en l’activitat a la botiga i els projectes d’interiorisme, tot encarregant a tercers la producció d’elements de mobiliari especial.
Algunes de les seves produccions formen part de la Col·lecció de Disseny de Producte del Museu del Disseny de Barcelona, on es conserva també el seu arxiu històric.

## Referències

* 1 2 «Història de Mobles Casas». [Consulta: 12 juny 2021].
* 1 2 3 4 «Fons Muebles Casas». Museu del Disseny de Barcelona. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Carles Riart y Muebles Casas (1987). On Diseño, n.88, p.136-140.
* ↑ Zabalbeascoa, Anatxu. «Muebles para los amigos». El País, 22-01-2012. [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ «El fons documental de Mobles Casas s’incorpora al Museu del Disseny». Museu del Disseny de Barcelona, 30-06-2021. [Consulta: 9 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Muebles Casas
* Mobles de Carles Riart produïts per Muebles Casas
* Anunci de Mobles Casas l'any 1925 al diari "La Veu de Catalunya"
# Control d'enllaç de ràdio

Radio Link Control (RLC) és un protocol d'enllaç de ràdio de capa 2 utilitzat en UMTS, LTE i 5G a la interfície Air. Aquest protocol està especificat per 3GPP a TS 25.322 per a UMTS, TS 36.322 per a LTE i TS 38.322 per a 5G New Radio (NR). RLC es troba a la part superior de la capa MAC 3GPP i per sota de la capa PDCP. Les tasques principals del protocol RLC són:
* Transferència d'unitats de dades de protocol (PDU) de la capa superior en un dels tres modes: mode reconegut (AM), mode sense reconeixement (UM) i mode transparent (TM)
* Correcció d'errors mitjançant ARQ (només per a la transferència de dades AM)
* Concatenació, segmentació i muntatge de SDU RLC (UM i AM)
* Resegmentació de les PDU de dades RLC (AM)
* Reordenació de les PDU de dades RLC (UM i AM);
* Detecció de duplicats (UM i AM);
* Descartació RLC SDU (UM i AM)
* Restabliment de RLC
* Detecció i recuperació d'errors de protocol
Funcions RLC específiques només per a LTE - 1) Re-segmentació. 2) El descart de RLC SDU es notifica per la capa superior.

## Referències

* ↑ 3GPP TS 36.322 Evolved Universal Terrestrial Radio Access (E-UTRA); Radio Link Control (RLC) protocol specification
* ↑ «[https://www.etsi.org/deliver/etsi_ts/138300_138399/138322/15.03.00_60/ts_138322v150300p.pdf Radio Link Control (RLC) protocol specification (3GPP TS 38.322 version 15.3.0 Release 15)]» (en anglès). [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ «Radio Link Control - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ «Chapter 5: Radio Link Control (RLC) - Radio Protocols for LTE and LTE-Advanced [Book]» (en anglès). [Consulta: 5 novembre 2023].
# Bedde

«Bedde» té aquests significats:
* Emirat de Bedde, a Nigèria, estat de Yobe
* Sultanat de Bedde, al Txad
* Regne de Bade (Bedde), antic regne africà al Kanem