OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Soiuz 15

Soiuz 15 (rus: Союз 15, Unió 15) va ser un vol espacial tripulat en 1974 que havia d'haver estat la segona missió a l'estació espacial soviètic Saliut 3 amb objectius presumptuosament militars.
Llançat el 26 d'agost de 1974, la nau espacial Soiuz va arribar a l'estació, però els cosmonautes Lev Diomin i Guennadi Sarafànov no van poder acoblar la nau, ja que va aparèixer un problema amb el sistema d'acoblament automàtic. Sense suficient combustible per a intents llargs d'acoblament manual, la missió va ser abandonada. La tripulació va tornar a la Terra el 28 d'agost. Els observadors es van basar en una anàlisi de la finestra de llançament per concloure que s'havia planejat un vol d'entre 19 i 29 dies.
Més tard, les autoritats soviètiques van declarar que no hi havia previst cap acoblament i que el vol s'havia realitzat simplement per desenvolupar tècniques per maniobrar prop de l'estació espacial. També van dir que es va provar un nou sistema d'acoblament automàtic que s'utilitzaria en la futura nau de transport Progress.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Guennadi Sarafànov Primer vol espacial | Guennadi Sarafànov Primer vol espacial |
| Enginyer de vol | Lev Diomin Primer vol espacial | Lev Diomin Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Borís Volínov | Borís Volínov |
| Enginyer de vol | Vitali Jólobov | Vitali Jólobov |

### Tripulació en suport

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Viatxeslav Zúdov | Viatxeslav Zúdov |
| Enginyer de vol | Valeri Rojdéstvenski | Valeri Rojdéstvenski |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6760 kg
* Perigeu: 173 km
* Apogeu: 236 km
* Inclinació: 51.6°
* Període: 88.5 min

## Referències

* 1 2 Clark, Phillip. The Soviet Manned Space Program. New York: Orion Books, a division of Crown Publishers, Inc., 1988. ISBN 0-517-56954-X.
* 1 2 3 Newkirk, Dennis. Almanac of Soviet Manned Space Flight. Houston, Texas: Gulf Publishing Company, 1990. ISBN 0-87201-848-2.
# Siurgus Donigala

Siurgus Donigala (en sard, Sriugus Donigalla) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 2.189 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Goni, Mandas, Nurri, Orroli, San Basilio, Senorbì, Silius i Suelli.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Danilo Artizzu | Llista cívica |
# Kriangsak Chomanan

Kriangsak Chomanan (17 de desembre de 1917 - 23 de desembre de 2003), va ser un militar i polític tailandès, Primer Ministre entre 1977 i 1980.
Soldat professional format en l'Escola de Defensa Nacional, el General Kriangsak va lluitar en la guerra de Corea, així com en la de Vietnam. En 1977, sent el Comandant Suprem de l'exèrcit tailandès, va organitzar un cop d'estat, enderrocant al Primer Ministre Tanin Kriangsak Kraivixien.
Kriangsak és reconegut com un dels militars que més va combatre a la insurrecció comunista en el nord de Tailàndia i el 1978 va oferir una amnistia als comunistes tailandesos amb una oferta que incloïa habitatge, reunió familiar i seguretat. S'afirma que va permetre el proveïment d'armes per Xina des del mar als Khmers rojos de Cambodja a canvi que la Xina retirés el seu suport dels rebels, encara que això és negat pel govern tailandès, que atribueix la desmobilització de la insurrecció comunista a la seva oferta d'amnistia en un moment en què els països veïns es van convertir en comunistes després de la conquesta de Vietnam del Sud pel Viet Cong, Laos pel Pathet Lao i Cambodja pels Khmers rojos.
Kriangsak va abandonar voluntàriament el poder al febrer de 1980 i el va succeir el general Prem Tinsulanonda.

## Referències

* ↑ «Kriangsak Chomanan» (en anglès). The Economist.
* ↑ «Communists surrender en masse». Ottawa Citizen, 02-12-1982, pàg. 62.
* ↑ «La fugida de Saigon: "Els darrers dies del Vietnam"». CCMA, 18-05-2021. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ Courtois, Stephane. The black book of communism: crimes, terror, repression (en anglès). Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1999. ISBN 0-674-07608-7.
* ↑ García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados (en castellà). 1a ed. Madrid: Sepha, 2006, p. 47. ISBN 84-934837-4-5.
* ↑ «Un general sucede a otro en la cabeza del Gobierno tailandés» (en castellà), 04-03-1980. [Consulta: 18 agost 2024].
# Trietilamina

La trietilamina és el compost químic amb la fórmula N(CH₂CH₃)₃, sovint abreujada com Et₃N.

## Propietats

Es troba comunament en síntesi orgànica probablement perquè és l'amina més simple de les substituïdes simètricament, és a dir, una amina terciària, que és líquida a temperatura ambient. Fa una forta olor d'amoníac i d'arç.

## Química

La trietilamina es fa seveir comunament en síntesi orgànica com a base química sovint en la preparació d'èsters i amides de clorurs d'acil.

## Algunes aplicacions

La trietilamina es fa servir principalment en la producció de compostos d'amoni quaternaris per auxiliars del tèxtil i sals d'amoni quaternari de tints. També catalitza i neutralitza els àcids en reaccions de condensació i és útil com intermedi per fabricar medicines, plaguicides i altres productes químics.
La trietilamina és l'ingredient actiu del FlyNap, un producte comercial per anestesiar l'organisme model Drosophila melanogaster.

## Referències

* ↑ The Hawthorn, BBC
* ↑ Sorgi, K. L.. «Triethylamine». A: Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis. Nova York: John Wiley & Sons, 2001. DOI 10.1002/047084289X.rt217.

## Enllaços externs

* US EPA - Air Toxics Website
# Degen (Grisons)

Vals és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Surselva.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Molí de l'Esclop

El Molí de l'Esclop és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local. Del molí de l'Esclop només es conserven algunes parts dels murs amb finestres.

## Història

Les primeres dades que es tenen del molí són del 1677. al llarg del temps ha rebut diversos noms: molí d'en "Caldes", molí de Pere "Roig", molí de Pere "Llunes" (1410), el molí "al peu de la torre den Llunes" (1566), "lo moliner del molí d'en Palmes alias Escloper" (1730), "lo molí fariner cituat sota les muralles". L'any 1763 pertanyia a Bonaventura Vall-Llosera i al 1851 del Llobet. El nom actual de Molí dels Esclops va aparèixer a mitjans del segle xix. Possiblement al peu de la vila, pròxims a aquest molí, en el carrer dels calciners, se situaren d'altres molins al llarg de la història.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de l'Esclop». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Sidorenkita

La sidorenkita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor d'Alexander Vasilevitx Sidorenko (1917-1982), un fundador del Centre Científic de Kola.

## Característiques

La sidorenkita és un carbonat de fórmula química Na₃Mn(CO₃)(PO₄). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són allargats al llarg de [001], en forma de caixa, mostrant les cares {100}, {010}, i poques vegades {001}, i mesuren fins a 3 cm; també de forma granular. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sidorenkita pertany a «05.BF - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb (Cl), SO₄, PO₄, TeO₃» juntament amb els següents minerals: ferrotiquita, manganotiquita, northupita, tiquita, bonshtedtita, bradleyita, crawfordita, daqingshanita-(Ce), reederita-(Y), mineevita-(Y), brianyoungita, filolitita, leadhil·lita, macphersonita i susannita.

## Formació i jaciments

La sidorenkita va ser descoberta al mont Al·luaiv, al massís de Lovozero situat a la Península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia) en un context hidrotermal a baixa temperatura, com un mineral de formació molt tardana en la cristal·lització de pegmatites hiperagpaïtiques (roca ígnia peralcalinosa, normalment nefelina, sienita o fonolita) en un massís alcalí diferenciat. També ha estat trobada en múltiples indrets del massís de Khibini situat vora el massís de Lovorezo i a la pedrera Poudrette, al mont Saint-Hilaire, a Monterégie (Quebec, Canadà), en aquest darrer cas en xenòlits de sienita i sodalita associats amb un complex intrusiu alcalí de gabre-sienita.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: vil·liaumita, kogarkoït, termonatrit, aegirina (mont Al·luaiv); rasvumita, ussinguita i vil·liaumita (pedrera Poudrette).

## Referències

* 1 2 3 «Sidorenkite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 maig 2017].
* 1 2 3 «Sidorenkite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 maig 2017].
# Manuel Lozano Obispo

Manuel Lozano Obispo (Santiago de Compostel·la, 30 de març de 1990) és un actor espanyol de cinema i televisió.

## Biografia

Aquest jove actor, amb només nou anys va ser triat per a protagonitzar la pel·lícula La lengua de las mariposas, de José Luis Cuerda (adaptació al cinema d'un relat de Manuel Rivas). José Luis Cuerda va realitzar un càsting per una desena de col·legis de Galícia, i de milers d'entrevistats, es va decantar per triar-lo a ell com el protagonista del seu film.
Des de llavors ha participat en diversos llargmetratges, diversos d'ells sota la direcció de José Luis Garci, i col·laborat en diferents sèries de televisió.
Actualment és estudiant d'arquitectura a l'ETSAC.

## Cinema
### Llargmetratges

* Somos gente honrada (2013), d'Alejandro Marzoa. Produïda per VacaFilms i El Terrat
* Sinbad (2011), d'Antón Dobao
* Mia Sarah (2006), de Gustavo Ron - Com Samuel
* Tiovivo c. 1950 (2004), de José Luis Garci - Com Quique. Produïda per Nickel Odeon y Enrique Cerezo P.C.
* Eres mi héroe (2003), de Antonio Cuadri - Com Ramón
* Nos miran (2002), de Norberto López Amado - Com Álex García. Produïda per Bocaboca Producciones y Hera International Film
* Historia de un beso (2002), de José Luis Garci - Com Julipín. Produïda per Nickel Odeon i Enrique Cerezo P.C.
* Más pena que gloria (2001), de Víctor García León - Com Lucas
* Lázaro de Tormes (2001), de Fernando Fernán Gómez i José Luis García Sánchez - Com Lazarillo. Produïda per LolaFilms
* You're the one (2000), de José Luis Garci - Com Juanito. Produïda per Nickel Odeon i Enrique Cerezo P.C.
* La lengua de las mariposas (1999), de José Luis Cuerda - Com Moncho

### Curtmetratges

* Summertime (2013), de Diego Pazó
* El camino de la vida (2009), de Breogán Riveiro produït per Formato Producciones
* Caracolas (2008), de Miguel Caruncho

## Televisió

* Hotel Almirante (2014). TVG, FORTA
* Códice (2014). TVG
* Lo que ha llovido (2012). Canal Sur Televisión, FORTA
* La Atlántida (2007). Produïda per Televisó de Catalunya TV3 i TVG per FORTA
* Hospital Central (2005). Telecinco
* Avenida América (2002). TVG
* Paraíso (2002). La 1 de TVE - Com Héctor Aníbal
* Nada es para siempre (1999-2000). Antena 3 - Com Dani

## Premios i nominacions
### 2003

* Premi del Jurat al 'Millor Actor' al Fort Lauderdale International Film Festival per Eres mi héroe.

### 2001

* Nominat als Young Artist Awards (Los Angeles) com a 'Millor Actor en un Film Estranger' per La lengua de las mariposas.

### 2000

* Nominat als Premis Goya al 'Millor Actor Revelació' per La lengua de las mariposas.
* Premi al 'Millor Actor' al Festival d'Estepona per La lengua de las mariposas.
* Premi al 'Millor Actor' al Festival de Cartagena per La lengua de las mariposas.

## Enllaços externs

* Manuel Lozano al Consello da Cultura Galega
* Fan-site Manuel Lozano
# Silo d'Osma

Silo va ser, segons alguns autors, un monjo benedictí que va ser bisbe d'Osma, nomenat amb motiu de la primera conquesta de la ciutat el 938.
Hom el considera el darrer bisbe de la diòcesi documentat abans de la seva restauració definitiva. La notícia la dona fra Prudencio de Sandoval, segons el qual era un monjo benedictí del monestir de San Pedro de Arlanza, a la qual dona autoritat Enrique Flórez. Va ser nomenat bisbe en ocupar els cristians Osma, després de la batalla del 938 del rei Ramir II de Lleó i del comte Ferran González contra els musulans, tot i que es desconeix exactament quina va ser la data. Aquest nomenament, tanmateix, no va tenir gaire efectivitat, perquè la ciutat va ser reconquerida pels musulmans posteriorment. No és fins a 1102 quan es documenta un nou bisbe amb el restabliment de la diòcesi en mans de Pere de Bourges, tot i que se sap que els límits del bisbat van ser confirmats al concili d'Husillos de 1088.

## Referències

* 1 2 Santiago-Otero, Horacio. «La escuela catedral de Burgo de Osma en tiempos de santo Domingo de Guzmán». A: Fe y cultura en la Edad Media (en castellà). Madrid: CSIC, 1988, p. 218.
* ↑ Sandoval, Prudencio de. Historias de Idacio obispo, que escrivio poco antes... (en castellà). Pamplona: Nicolás de Asiayn, 1615, p. 315.
* ↑ Flórez, Enrique. España Sagrada (en castellà). vol. 7. Madrid: Fontanet, 1900, p. 296-297.
* ↑ Loperráez Corvalán, Juan. Descripción histórica del obispado de Osma con el catálogo de sus prelados (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1788, p. 56-57.
# Campionat del món d'escacs de 2006

El Campionat del món d'escacs de 2006 fou un matx celebrat entre el Campió del món de la FIDE Vesselín Topàlov i el Campió del món de la PCA Vladímir Kràmnik per la reunificació del títol mundial. L'encontre, que fou guanyat per en Kràmnik, es jugà entre el 23 de setembre i el 13 d'octubre de 2006 a Elistà, (Calmúquia), Rússia.
    Campionat del món d'escacs de 2006 12345678910111213141516Total Vladímir Kràmnik 11½½0½½001½½½1018½ Vesselín Topàlov 00½½1½½11 0½½½0107½

## Referències

* 1 2 «Top 100 de jugadors d'escacs, juliol 2006». FIDE, 31-01-2012. [Consulta: 31 gener 2012].
* ↑ Lloc web del matx Kràmnik / Topàlov pel Campionat del món de 2006. (rus)
# Khenda

Khenda (en rus: Хенда) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 39 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Trifachito

Trifachito és una denominació despectiva amb la qual es coneix a Espanya els pactes entre les formacions polítiques del Partit Popular, Ciutadans i Vox, personalitzat en els líders d'aquestes organitzacions, Pablo Casado, Albert Rivera (posteriorment, Inés Arrimadas) i Santiago Abascal. És un neologisme en forma d'acrònim creat a partir de la fusió dels termes «tripartit» i el nom escurçat de feixista en castellà (facha): «fatxa».
Ha aparegut acompanyada d'un altre terme relacionat, el de «dreta trifàl·lica», derivat de «tricefàl·lica» i de «fal·lus», encunyat per la ministra de Justícia del Govern Espanyol el 2019, Dolores Delgado, en al·lusió a l'acord entre aquestes tres formacions. S'ha vinculat a l'assistència conjunta d'aquests tres polítics a una manifestació a la plaça de Colón a Madrid l'11 de febrer de 2019. La paraula té el seu origen a les xarxes socials. Ha estat usada per fer referència a la formació del nou executiu andalús després de les eleccions autonòmiques de 2018.
La televisió catalana TV3 va utilitzar el terme derivat trifacho per a referir-se a aquests tres partits en un gag del programa satíric Polònia, qualificant als tres partits com a extrema dreta. El propi líder del PP, Pablo Casado, ha utilitzat alguna vegada el terme per intentar dir que no cal tenir por a l'associació dels tres partits.

## Vegeu també

* Eleccions generals espanyoles d'abril de 2019
* Tripartit català
* Triumvir

## Referències

* ↑ «Encuestas a raudales para justificar el eufemismo de moda: 'Centro derecha'». ElNacional.cat. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «El Jueves aprieta donde más duele a los líderes del "trifachito"» (en castellà). El Plural. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «trifachito» (en castellà). sinfaltas.com. Arxivat de l'original el 2019-04-30. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ Nuevatribuna. «Trifálico, trifachito, y gatillazo» (en anglès). Nuevatribuna. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ Aparicio, Santiago. «El trifachito de Colón oculta las imágenes de su nueva reunión» (en espanyol europeu). Mediterraneo Diario16, 07-04-2019. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «El CIS pone en peligro la campaña movilizadora del PSOE al alejar el “trifachito”» (en espanyol europeu). El Español, 10-04-2019. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «El PSC no ha digerido la pérdida de Andalucía» (en castellà). e-noticies.es. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «Polònia presenta 'Trifacho', el buscador de tu ultraderecha ideal» (en castellà). El Plural. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ «Casado pide no tener "miedo" al "trifachito"» (en castellà). El Periódico de Aragón. [Consulta: 30 abril 2019].
# Defiance (Iowa)

Defiance és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 346 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Defiance tenia 346 habitants, 125 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 334 habitants per km².
Dels 125 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,6% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 40.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.673 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 12.492 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Defiance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Defiance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Silo (Oklahoma)

Silo és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 282 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Silo tenia 282 habitants, 103 habitatges, i 81 famílies. La densitat de població era de 209,4 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,9% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.375 $ i la renda mediana per família de 42.159 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.500 $ mentre que les dones 26.818 $. La renda per capita de la població era de 15.681 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Silo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Silo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Defensora Sollerense

La Defensora Sollerense (en català, Defensora Sollerica) és una societat esportiva de Sóller (Mallorca, Illes Balears, Espanya) fundada l'any 1887. L'entitat va ser fundada l'any 1887 amb el nom de Sociedad Defensora Sollerense. Sociedad de artesanos y labradores, recreativa y de socorros mutuos. Com el seu nom indica, era una societat assistencial per als seus afiliats, bàsicament d'extracció social modesta.
L'any 1959 va suprimir totes les seves activitats de previsió social i socors mutus, limitant les seves accions a fins culturals i posteriorment exclusivament esportives.
Actualment La Defensora manté la seva activitat a través del ciclisme i el cicloturisme sota la denominació de Club Ciclista Defensora Sollerense (CCDS), obtenint bons resultats a nivell nacional. Tot i el seu nom, l'associació esportiva fomenta tot tipus d'activitats sense estar necessàriament relacionades amb el ciclisme, com el tir de fona.
L'entitat té la seu al carrer Reial n. 15 des de la fundació de la societat. Amb els canvis a la Societat quant a les seves finalitats ha perdut tota la utilitat que va tenir en temps passats i roman tancat o llogat parcialment amb usos provisionals. Destaca per les seves dimensions el seu teatre, el qual fou protagonista de tota classe d'actes i esdeveniments socials a Sóller en èpoques passades. Va ser cedit a l'Ajuntament l'any 1999, amb el propòsit de restaurar-lo i convertir-lo en un auditori municipal. Paralitzat durant anys, el projecte s'ha reimpulsat recentment.

## Referències

* 1 2 Quetglas Cifré, Antoni; Bernat Joy, Catalina: L'Associacionisme a Sóller de 1868 a 1936. II Jornades d'Estudis Locals de Sóller (2007)
* ↑ Veu de Sóller, 1 d'agost de 2010
* ↑ Veu de Sóller, 19 de setembre de 2011
* ↑ Veu de Sóller, 17 d'octubre de 2007
* ↑ Veu de Sóller, 24 de setembre de 2011
* ↑ «Els esports tradicionals». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].
* ↑ Defensora Sollerense, Donació de l'edifici i Conveni amb l'Ajuntament de Sóller (1999)
* ↑ Veu de Sóller, 6 de març de 2008
* ↑ Veu de Sóller, 28 de març de 2011

## Bibliografia

* Quetglas Cifré, Antoni. L'Associacionisme a Sóller de 1868 a 1936. II Jornades d'Estudis Locals de Sóller (2007). Ajuntament de Sóller, ed., 2008. ISBN 978-84-96608-84-9.

## Enllaços externs

* Plana web del Club Ciclista Defensora Sollerense Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine.
# Giannakis Giangoudakis

Giannakis Giangoudakis (Limassol, 17 de gener de 1959) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 1980.
Fou 68 cops internacional amb la selecció xipriota.
Pel que fa a clubs, fou jugador d'Apollon Limassol, on també fou entrenador.

## Referències

* ↑ Giannakis Giangoudakis a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a transfermarkt.it
* ↑ Perfil a eu-football.info