OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proteals

Les proteals (Proteales) són un ordre d'angiospermes del clade Eudicotyledoneae. Inclou entre d'altres, els arbres del gènere Platanus, molt comuns als carrers i avingudes dels Països Catalans.

## Història taxonòmica

El sistema Cronquist (1981), accepta aquest ordre i l'ubica dins la subclasse Rosidae en la classe Magnoliopsida (= dicotiledònies) i li assigna dues famílies:
* ordre Proteales
   * família Elaeagnaceae
   * família Proteaceae
El sistema APG II (2003), ubica l'ordre de les proteals dins el clade Eudicotyledoneae i li reconeix 2 (3) famílies:
* Ordre Proteales
   * Família Nelumbonaceae
   * Família Proteaceae [incloent-hi la família Platanaceae]*
*és opcional la segregació de la família citada.
El sistema APG III (2009), ubica l'ordre de les proteals dins el clade Eudicotyledoneae i li assigna 3 famílies:
* Ordre Proteales
   * Família Nelumbonaceae
   * Família Platanaceae
   * Família Proteaceae
El sistema APG IV (2016), actualment en ús, ubica l'ordre de les proteals dins el clade Eudicotyledoneae i lo assigna 4 famílies:
* Ordre Proteales
   * Família Sabiaceae
   * Família Nelumbonaceae
   * Família Platanaceae
   * Família Proteaceae

## Exemples

Membres molt coneguts de l'ordre de les proteals són:
* Les plantes del gènere Protea, plantes emblemàtiques de l'Àfrica del Sud.
* El gènere Banksia d'Austràlia, un dels exemples més clars de radiació adaptativa entre les plantes.
* Els arbres del gènere Platanus, molt comuns als carrers i avingudes de les nostres contrades.

## Referències

* ↑ Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group (2003). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II. Botanical Journal of the Linnean Society, 2003, 141, 399–436.
* ↑ Angiosperm Phylogeny Group (2009). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III. Botanical Journal of the Linnean Society 161(2): 105-121.
* ↑ Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* ↑ Mast, A. R. and Givnish, T. J. «Historical Biogeography and the Origin of Stomatal Distributions in Banksia & Dryandra (Proteaceae) Based on Their cpDNA Phylogeny». American Journal of Botany, 89, 8, 2002, pàg. 1311–1323. DOI: 10.3732/ajb.89.8.1311. ISSN 0002-9122.
# Pas de vianants

Un pas de vianants és una zona marcada en l'asfalt amb pintura blanca on el vianant té preferència de pas sobre els vehicles, que s'han d'aturar abans de trepitjar-la.
Durant dècades, les marques blanques han consistit en ratlles d'uns 40 o 60 cm d'ample perpendiculars a la direcció de pas del vianant sobre l'asfalt fosc, fet que li ha donat el sobrenom de pas de zebra, per la seva similitud amb l'animal.
Darrerament, però, molts ajuntaments estan substituint totes o algunes ratlles per uns quadrats blancs a cada extrem per a evitar relliscades als vehicles de dues rodes.
Per a accedir al pas de vianants des d'una vorera, normalment es fa a través d'un rebaix de la vorada per a facilitar la transició entre un nivell i l'altre.

## El pas zebra a Europa

El pas zebra va ser emprat primerament (després d'alguns experiments aïllats) a mil llocs del Regne Unit el 1949 (essent la forma original una alternança de ratlles blaves i grogues), i una mesura de 1951 el va introduir per llei. El 1971, el Codi de la Creu Verda va ser introduït per a ensenyar hàbits més segurs als nens en el pas zebra. Al Regne Unit, el pas està marcat amb fars a ambdós costats del camí. Aquests són pals negres i blancs rematats per globus ataronjats que llampeguen.
Un pas zebra famós apareix en la coberta de l'àlbum d'Abbey Road dels Beatles. Aquest és probablement el pas zebra més famós del món. La foto dels Beatles creuant-lo es va fer durant un descans de gravació, a dos quarts de dotze del dijous 8 d'agost de 1969. No s'hi veuen les línies en ziga-zaga a cada costat del pas, que s'hi van pintar a partir de la regulació establerta el setembre de 1971.
En el Regne Unit, i en altres països, se'n distingeixen certes variants denominades pas de pelicà i pas de fraret, amb semàfor, i també el denominat pas de tucà que poden utilitzar els ciclistes sense baixar de la bici.
En els Països Baixos i Escandinàvia, els vianants tenen dret de passatge només si estan parats prop del pas zebra a la vorera. A Finlàndia i Austràlia, el pas zebra també és utilitzat pels ciclistes.

## Referències

* ↑ «pas (vegeu accepció 36: pas de zebra)». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «50 anys de la foto d'Abbey Road: la beatlemania continua ben viva». 3/24, 08-08-2019 [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «The "Zebra" Pedestrian Crossin Regulation 1971» (pdf) (en anglès), 1991. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «The Zebra, Pelican and Puffin Pedestrian Crossing Regulations and General Directions 1997» (pdf) (en anglès), 1997. Arxivat de l'original el 2019-08-14. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «What's the difference between Zebra, Puffin and Pelican crossings?» (en anglès). Safe Driving for Life, 17-09-2014. [Consulta: 14 agost 2019].

## Vegeu també

* Te comería a versos
* Pas de vianants diagonal
# Marta of the Lowlands

Marta of the Lowlands és una pel·lícula estatunidenca dirigida per J. Searle Dawley, estrenada el 5 d'octubre de 1914, per Paramount Pictures. Es tracta de l'adaptació cinematogràfica de Terra baixa d'Àngel Guimerà.

## Repartiment

* Bertha Kalich com a Marta
* Wellington An. Playter com a Manelic
* Hal Clarendon com a Sebastià
* Frank Holanda com a criat de Sebastià
* Lillian Kalich com a Nuri

## Estat de preservació

* La pel·lícula es considera perduda.

## Referències

* ↑ Hal Erickson. «Marta-of-the-Lowlands - Trailer - Cast - Showtimes - NYTimes.com». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2014. Arxivat de l'original el 19 desembre 2014. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ «Marta of the Lowlands (1914) - Overview - TCM.com». Turner Classic Movies. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ The Library of Congress American Silent Feature Film Survival Catalog:..Marta of the Lowlands

## Enllaços externs

* Els AFI Cataloguen de Pel·lícules de Característica:..Marta del Lowlands(Wayback)
# Leza de Río Leza

Leza de Rio Leza és una població de La Rioja (Espanya) situada a la conca del Riu Leza. Segons l'INE l'any 2005 tenia 45 habitants. Limita al nord i est amb Ribafrecha, al sud amb Soto en Cameros (llogaret de Trevijano) i amb Lagunilla del Jubera (llogarets de Villanueva de San Prudencio i Zenzano), i a l'oest amb Clavijo.
# Pérxino

«Pérxino» té aquests significats:
* Pérxino (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
* Pérxino (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Plaça de Manuel Torrente

Plaça de Manuel Torrente, popularment coneguda com a placeta Alzina, és una plaça del barri de Gràcia de Barcelona formada pels jardins de nom homònim i un petit espai en la confluència del carrer de l'Alzina i el carrer del Robí. Atès que la placa amb el nom de la plaça és a prop de l'entrada dels jardins, encara que fora d'ella, indueix a considerar erròniament que aquests no formen part de la plaça. El fet que la zona enjardinada estigui enreixada i sigui clausurada a la nit a petició dels veïns no ajuda tampoc a dissipar-ne la confusió.
El nom de la plaça és en honor a Manuel Torrente Flores, un dels tres antics propietaris dels terrenys i un dels encarregats d'urbanitzar tota la zona d'influència de la Plaça de Rovira i Trias. Inicialment, es va batejar el carrer del Torrent de les Flors com a Torrente Flores en honor a l'urbanitzador, però ràpidament l'ús popular va anar degenerant el nom i desposseint-lo del significat original. Amb els anys, l'Ajuntament es doblegà al nom d'ús comú i l'oficialitzà. Per compensar aquesta decisió, designà aquesta plaça com a Manuel Torrente el 18 d'abril de 1994.
A l'espai on s'ubica la plaça hi havia hagut anteriorment la fàbrica d'estampació Imperio que donava feina a bona part del veïnat de l'entorn. Un cop clausurada l'any 1972, la nau va quedar descuidada i es va anar enrunant progressivament. L'any 1991, després de les queixes reiterades dels veïns per l'estat de l'edifici, l'Ajuntament va comprar el solar amb la intenció de construir un Casal de Joves per al barri. Llavors, s'enderrocà l'edifici i es va convertir temporalment en un solar apte per a l'aparcament lliure. El 1993 es van construir quatre plantes d'aparcament subterrànies, tanmateix, es decidí habilitar l'espai a peu de carrer com a parc a l'espera d'aconseguir el pressupost necessari per a assolir l'objectiu final. Aquest projecte fallit encara és patent per les diverses columnes de formigó per a una potencial primera planta presents a la plaça. L'espai compta amb una zona d'esbarjo infantil i durant uns anys disposà també d'una taula de tennis taula.
Els jardins de Manuel Torrente no han esdevingut una àrea de gaire activitat social, a excepció d'alguns actes populars promoguts per l'Associació de Veïns i Comerciants del carrer Providència i actes de la Festa Major de Gràcia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Segura i Capellades, 2003, p. 126-128.
* ↑ La vila de Gràcia invita a disfrutar d'una pau urbana [Consulta: 21 agost 2024].

## Bibliografia

* Segura i Capellades, Carme; Farré i Olivé, Eduard; Camps i Sala, Esteve. Les Places de Gràcia. Impressions de Josep Buch. Taller d'Història de Gràcia, 2003, p. 126-128. DL B 48984-2001.
# Felix Weil

Lucio Félix José Weil, conegut com a Félix Weil (Buenos Aires, Argentina, 8 de febrer de 1898 – Dover, Delaware, EUA, 18 de setembre de 1975) va ser un mecenes i intel·lectual germano-argentí d'origen jueu i principal impulsor financer de l'Escola de Frankfurt a través de creació el 1923 de l'Institut de Recerca Social (Institut für Sozialforschung) de la Universitat de Frankfurt.

## Biografia

Felix Weil va néixer a Buenos Aires, Argentina. Els seus pares, Hermann Weil i Rosa Weil, d'origen judeo-alemany, eren rics comerciants. Hermann Weil és considerat un dels majors distribuïdors de cereals del món en la primera i segona dècada del segle xx. A l'edat de 9 anys, va assistir a l'escola alemanya Goethe-Gymnasium, a Frankfurt. Més tard, va assistir a les universitats de Tubinga i Frankfurt, on es va doctorar en ciències polítiques. Durant la seva estada en aquestes universitats, es va interessar notablement pel socialisme i el marxisme. D'acord amb l'historiador intel·lectual Martin Jay, la clau del seu discurs residia en «els problemes funcionals sobre la implementació del socialisme» (Martin Jay, 1973: 5).

## Fundació de l'Escola de Frankfurt

El 1922 va finançar la Primera Setmana de Treball Marxista (Erste Marxistische Arbeitswoche) a la ciutat alemanya de Ilmenau. A l'esdeveniment van assistir teòrics com Georg Lukács, Karl Korsch, Richard Sorge, Friedrich Pollock i Karl August Wittfogel. Encoratjat per l'èxit de l'esdeveniment, va decidir, al costat del seu amic Friedrich Pollock, fundar el 1924 l'Institut per a la Recerca Social (Institut für Sozialforschung) a Frankfurt, més conegut posteriorment com a Escola de Frankfurt. La seva preocupació per la necessitat d'un centre d'estudis avançats que analitzés la societat del moment des d'una perspectiva marxista, li va impulsar definitivament, al finançament econòmic d'aquest centre.
Malgrat ser el seu fundador i principal inversor, primer a Alemanya i després en el seu exili a Amèrica —a causa de l'arribada al poder del nazisme—, Weil es va negar en tot moment a dirigir el centre i fins i tot al fet que aquest portés el seu nom. En la dècada dels 70, fruit de la crisi econòmica i de la devaluació del pes argentí, Weil es va veure obligat a deixar de finançar l'escola. Amb el pas del temps va canviar el seu interès teòric de corrent filosòfic, per interessos de naturalesa econòmica.

## Publicacions

* The Argentine Riddle, Nova York, 1944.
* L'enigma argentí, Buenos Aires, 2010.

## Vegeu també

* Escola de Frankfurt
* Institut de Recerca Social

## Referències

* ↑ Méndez Rubio, Antonio. Perspectives sobre comunicació i societat. Publicacions de la Universitat de València, 2004. ISBN 84-370-5854-6
# Paulus Germí

Paulus Germí (llatí: Paulus Germīnus, grec antic: Παῦλος Γερμῖνος) o Paulus de Mísia (Παῦλος ὁ ἐκ Μυσίας), fou un escriptor grec que va escriure alguns comentaris sobre els discursos de Lísies. Foci li atribueix la destrucció de les millors oracions de Lísies amb el pretext que eren espúries. Paulus va atribuir a Lísies Περὶ τῆς Ἰφικράτους δωρεᾶς (llatí: De Dono Iphicratis).

## Referències

* ↑ «Germinus, Paulus». Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. [Consulta: 8 setembre 2020].
# Marta y alrededores

Marta y alrededores és una pel·lícula espanyola de comèdia àcida del 2000 dirigida per Nacho Pérez de la Paz i Jesús Ruiz, amb un repartiment juvenil ben escollit, dos decorats i un pressupost de menys de 100 milions de pessetes.

## Argument

Marta forma part d'un grup d'amics que tenen al voltant dels trenta anys, noies que volen tenir parella i fills, nois que volen escapolir-se dels seus compromisos i una parella de gais que li donen voltes a tot. Comencen a veure els temes de manera diferent, senten que se'ls acaba la joventut i apareixen les crisis de nostàlgia i les expectatives no complertes. Un dia es reuneixen tots a casa de Julio per ajudar-lo a pintar-la. Durant les hores que estan junts surten a relluir els seus problemes, les seves enveges, els seus fracassos, les seves picabaralles. Enmig de tots ells, Marta arribarà a conèixer-los realment.

## Repartiment

* Marta Belaustegui... Marta
* Sergi Calleja ... Marc
* Rocío Calvo... Carmen
* Nieve de Medina... Jimena
* Lola Dueñas... Elisa
* Roberto Enríquez... Néstor
* Pablo Menasanch
* Nuria Mencía
* María José Millán... Alicia
* Julieta Serrano
* Álvaro Tobaruela ... Fer
* Tristán Ulloa... Julio
* Alberto Ávila

## Nominacions

Marta Belaustegui fou nominada al Fotogramas de Plata 2000 a la millor actriu de cinema. La pel·lícula també fou nominada per l'Espiga d'Or de la SEMINCI de 1999.

## Referències

* ↑ Marta y alrededores, decine21.com
* ↑ "Marta y alrededores" lleva al cine obsesiones de unos treintañeros, El País, 4 de gener de 2000
* ↑ Marta y alrededores a Fotogramas
* ↑ La última película de David Lynch abre hoy la Seminci de Valladolid, El País, 22 d'octubre de 1999
# Lezaeta

Lezaeta és una localitat navarra, part del concejo d'Azpirotz-Lezaeta, al municipi de Larraun, a la comarca de Leitzaldea de la Merindad de Pamplona. Es troba a 42,2 km de Pamplona.
El 2014 tenia 12 habitants.

## Referències

* ↑ «Azpirotz-Lezaeta – Larraungo Udala | Ayuntamiento de Larraun» (en castellà). [Consulta: 14 desembre 2020].
# Pérvoie Tsepliàievo

Pérvoie Tsepliàievo - Первое Цепляево (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 521 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Supercopa d'Espanya de futbol 2004

La Supercopa d'Espanya del 2004 fou un matx disputat a dos partits els dies 21 i el 24 d'agost de 2004. Es va disputar entre el Real Zaragoza, que havien vençut en la Copa del Rei 2003–04, i el València CF, guanyadors de la lliga 2003–04. El Real Zaragoza va guanyar 3–2 en el global de l'eliminatòria.

## Detalls del matx
### Anada

| Real Zaragoza | 0–1 | València CF |
| | Informe | Vicente 61' |
| Zaragoza | València |
Luís García :
| RB | 4 | Luis Cuartero | 60' |
| CB | 5 | Álvaro | 76' |
| CB | 6 | Gabriel Milito | 4' |
| LB | 12 | Delio Toledo |
| RM | 7 | Luciano Galletti | | 79' |
| CM | 17 | José María Movilla | | 80' |
| CM | 26 | Alberto Zapater |
| LM | 10 | Sávio |
| CF | 9 | David Villa |
| CF | 19 | Javi Moreno | 20' | 67' |
| Substituts: |||
| FW | 18 | Goran Drulić | 85' | 67' |
| MF | 8 | Cani | | 79' |
| MF | 20 | David Generelo | | 80' |
| Entrenador: |||
| Víctor Muñoz ||||
Santiago Cañizares :
| RB | 23 | Curro Torres | 31' |
| CB | 17 | David Navarro |
| CB | 2 | Mauricio Pellegrino |
| LB | 15 | Amedeo Carboni |
| RM | 19 | Francisco Rufete | | 88' |
| CM | 6 | David Albelda |
| CM | 8 | Rubén Baraja |
| LM | 14 | Vicente | 62' | 85' |
| CF | 10 | Miguel Ángel Angulo |
| CF | 11 | Marco Di Vaio | | 69' |
| Substituts: |||
| FW | 20 | Mista | | 69' |
| FW | 9 | Bernardo Corradi | | 85' |
| MF | 7 | Stefano Fiore | | 88' |
| Entrenador: |||
| Claudio Ranieri ||||

### Tornada

| València CF | 1–3 | Real Zaragoza |
| Bernardo Corradi 53' | Informe | Álvaro 11' Luciano Galletti 33' Javi Moreno 82' |
| València | Zaragoza |
Santiago Cañizares :
| RB | 12 | Marco Caneira |
| CB | 17 | David Navarro | 45' |
| CB | 2 | Mauricio Pellegrino | 80' |
| LB | 15 | Amedeo Carboni |
| RM | 19 | Francisco Rufete | | 46' |
| CM | 6 | David Albelda |
| CM | 8 | Rubén Baraja | | 46' |
| LM | 7 | Stefano Fiore |
| CF | 20 | Mista |
| CF | 9 | Bernardo Corradi | | 65' |
| Substituts: |||
| MF | 10 | Miguel Ángel Angulo | 70' | 46' |
| MF | 21 | Pablo Aimar | | 46' |
| FW | 18 | Xisco | | 65' |
| Entrenador: |||
| Claudio Ranieri ||||
Luís García :
| RB | 4 | Luis Cuartero |
| CB | 5 | Álvaro |
| CB | 6 | Gabriel Milito |
| LB | 12 | Delio Toledo | 19' |
| RM | 7 | Luciano Galletti | | 71' |
| CM | 17 | José María Movilla |
| CM | 26 | Alberto Zapater | 57' | 59' |
| LM | 10 | Sávio |
| CF | 9 | David Villa | | 56' |
| CF | 19 | Javi Moreno |
| Substituts: |||
| MF | 8 | Cani | | 56' |
| MF | 20 | David Generelo | | 59' |
| MF | 23 | Fernando Soriano | | 71' |
| Entrenador: |||
| Víctor Muñoz ||||

## Campió

* Campió de la Supercopa d'Espanya 2004
* Real Zaragoza 1r títol

## Referències

* Llista de finals de la Supercopa RSSSF.com
# Publi Sili

Publi Sili és el nom dels següents personatges:
* Publi Sili (governador), governador romà
* Publi Sili Nerva, diversos personatges
# Forest Glen

Forest Glen és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 7.344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forest Glen tenia 7.344 habitants, 3.003 habitatges, i 1.792 famílies. La densitat de població era de 2.198,1 habitants/km².
Dels 3.003 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 40,3% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.844 $ i la renda mediana per família de 74.607 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.613 $ mentre que les dones 38.975 $. La renda per capita de la població era de 28.536 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forest Glen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forest Glen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pep Masó i Nogueras

Pep Masó i Nogueras (Argentona, 10 d'abril de 1952 – 24 de novembre de 2020) fou alcalde d'Argentona des del 2007 fins al 2011 en aconseguir formar coalició de govern de Tots per Argentona (TxA) amb CiU.

## Biografia

Emprenedor des de ben jove, després de la seva experiència periodística a "El Crit" i la seva experiència social i lúdica a Els Cabirols del Llaç d'Amistat, obrí el seu primer negoci amb en Joan Pannon, consistent en l'editorial "La Juliana" molt popular a la vila i al Maresme, en part gràcies a la seva important activitat cultural.
Des del 1979 ja està implicat políticament, en aquestes primeres eleccions municipals formarà part de la Candidatura d'Unitat Popular d'Argentona (CUPA), si bé sense sortir escollit regidor. Fou un dels impulsors de l'adquisició del Casal Argentoní per al Llaç d'Amistat, el Cine-Club i l'Associació de Veïns. A partir de l'any 1985 passa a ser empresari de la restauració, destacant la seva gestió del restaurant del Casal.
El 2005 reviu l'Associació de Veïns juntament amb altres veïns del municipi, sent-ne president, i editant la seva revista "El Banc de la Plaça". Mentre que al cap de poc temps crea amb altres veïns una agrupació d'electors de caràcter transversal i independent anomenada Tots per Argentona. Es presenta d'alcaldable amb TxA als comicis de 2007, sortint elegits 6 regidors de la seva llista i sent elegit alcalde d'Argentona després del pacte amb CiU (3 regidors). Amb els comicis de 2011, TxA obté 5 regidors, mentre que CiU obté 4 regidors, i això li permet a Ferran Armengol formar un equip de govern format per CiU, PSC, Argentcat i l'Entesa. Pep Masó passa, doncs, a ser el cap de l'oposició.

## Referències

* ↑ http://argentona.cat, Ajuntament d'Argentona-. «Mor Pep Masó». [Consulta: 25 novembre 2020].

## Bibliografia

* Revista Cap de Creus, número 108-109 (pàgina 11)
* Recull Enciclopèdic d'Argentona, de Josep Lladó i Pasqual
# Marta de Vilallonga

Marta de Vilallonga (Barcelona: 1960) és una estilista i dissenyadora industrial catalana.
Cursa estudis d'estilisme a l'escola Berçot i de disseny industrial a ESDI, a París. Treballa en el muntatge, decorats i vestuari de diverses pel·lícules franceses. Entre el 1988 i el 1989, col·labora a Nova York, amb l'estudi de l'arquitecte Richard Meier, en la realització de mobiliari (cadires, llums, moquetes, llenceria: jocs de coberts i accessoris per a la taula). L'any 1990, inicia la col·laboració amb Ricardo Bofill Taller d'Arquitectura, en l'interiorisme i disseny de mobiliari per als següents projectes: Aeroport de Barcelona, INEFC, Teatre Nacional de Catalunya, Palacio Nacional de Congresos de Madrid, Pavelló d'Espanya en l'Exposició Internacional de Gènova: edifici d'oficines al carrer Ausias March de Barcelona, i la realització de l'estudi d'interiorisme per a la cadena de botigues prêt-à-porter Stefanel. Forma part de les seves creacions el disseny de la cadira Marta (1994), produïda per Amat, Muebles para Colectividades.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona