OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu d'Art Contemporani d'Elx

El Museu d'Art Contemporani d'Elx (MACE) és el museu d'art modern i contemporani més important de Elx (Baix Vinalopó, País Valencià).
El seu objectiu és investigar i difondre l'art del segle XX i està especialment dedicat als artistes de les avantguardes valencianes que van desenvolupar la renovació plàstica de postguerra. Té la seu a l'edifici que era l'antic ajuntament del Raval, a la plaça Major del Raval. S'hi exposen obres dels col·lectius d'artistes com El Paso i Dau al Set.

## Edifici

El museu està situat al barri del Raval de Sant Joan, on en època medieval es trobava la població d'origen andalusí. Més tard, un vegada expulsats els moriscos en el segle xvii, es va constituir amb els nous pobladors un ajuntament nou, diferenciat de la vila d'Elx, el 1611.
L'edifici del museu, és l'antiga seu de l'ajuntament del raval, construït el 1655. Es tracta d'un edifici civil, originàriament d'una alçària, primer pis i façana porticada. Posteriorment l'edifici va deixar de ser ajuntament el 1827 i es va convertir en escola. El 1974, l'Ajuntament va aprovar el projecte de reforma i ampliació de l'edifici per a museu municipal. El 1978, després de realitzar-se la remodelació de l'edifici, es va destinar a albergar el museu d'art contemporani, que s'inaugurà un any més tard.

## Història

El museu fou iniciativa dels membres del Grup d'Elx, els artistes Joan Castejón, Albert Agulló, Toni Coll i Sixto Marco. També van contribuir a la seua fundació alguns crítics d'art, com Vicente Aguilera Cerni i Ernest Contreras i altres col·lectius. El 1979 l'ajuntament d'Elx aprovà en el ple donar suport al projecte de la creació del museu, el 1980 es va fer realitat.

## Col·lecció permanent

La col·lecció del museu s'exposa de forma permanent a les seues sales. Els seus fons il·lustren les manifestacions artístiques bàsiques de l'art del segle XX al País Valencià. Per tant, la col·lecció pertany a un context històric i artístic de gran pes d'aquest país. El museu s'organitza en quatre sales en què es pot veure una col·lecció variada, en el qual hi ha dos corrents pictòriques avantguardistes dels anys 1950 i 1980: l'art abstracte, i l'art figuratiu o realista. Alguns dels artistes que formen part de la col·lecció són Juana Francés, Manuel Rivera, Eusebi Sempere, Arcadi Blasco, José Hernández, Albert Ràfols Casamada, Antoni Miró, i Salvador Victoria.

## Vegeu també

* Grup d'Elx
* Sixto Marco
* Joan Castejón

## Referències

* ↑ «Museu d'Art Contemporani d'Elx». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Guía de Museos de la Comunidad Valenciana (1991), p. 67
* ↑ «Museu Art Contemporani». Ajuntament d'Elx. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 «Web del museu». Ajuntament d'Elx. [Consulta: 1r juny 2016].

## Bibliografia

* Guía de Museos de la Comunidad Valenciana. València: Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, 1991. ISBN 84-7890-433-6.
# Museu d'Art Contemporani d'Oaxaca

El Museu d'Art Contemporani d'Oaxaca (MACO) va ser fundat el 28 de febrer de 1992, amb el suport del govern de l'estat i de l'Institut Nacional de Belles Arts, gràcies a la iniciativa d'un grup de ciutadans encapçalats per Francisco Toledo.
El MACO es troba a l'anomenada Casa de Cortés, la qual es va construir entre finals del segle xvii i principis del xviii, posseeix una bella façana, corredors en els seus dos pisos i tres patis.
El museu compta amb catorze sales d'exposició permanent i obres de Rufino Tamayo, Francisco Gutiérrez, Rodolfo Nieto, Rodolfo Morales i Francisco Toledo.
Les sales restants alberguen exposicions temporals d'arts plàstiques, arts gràfiques, instal·lació i fotografia. Des de la seva fundació, el MACO ha presentat exposicions d'artistes com Günther Gerzso, Jorge Du Bon, Francisco Toledo, Francis Alÿs, Mona Hatoum, James Brown i Graciela Iturbide. Realitza diferents activitats culturals com conferències, taules rodones, concerts, recitals i presentacions de llibres. El MACO és també seu de la Biennal de Pintura Rufino Tamayo.

## Referències

* 1 2 3 «Museo de arte contemporaneo de Oaxaca» (en castellà). Arxivat de l'original el 10/08/2016. [Consulta: 9 juny 2021].
* ↑ Varios, "La guía Artes de México de museos, galerías y otros espaios de arte", Ed. INAH, México D.F., 2005, p. 249-
* ↑ Varios, "La guía Artes de México de museos, galerías y otros espaios de arte", Ed. INAH, México D.F., 2005, p. 249
# Múcia

Múcia és el nom dels següents personatges:
* Múcia (dona de Cras l'orador), dona de Cras l'orador.
* Múcia Tèrcia, dona de Gneu Pompeu
* Gens Múcia, gens romana
# Múhsin (nom)

Múhsin és un nom masculí àrab (àrab: المحسن, Muḥsin) que literalment significa ‘benefactor’. Si bé Múhsin és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Muhsin, Mohsen. Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «حسن». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Tour de Valònia 2018

El Tour de Valònia 2018, 45a edició del Tour de Valònia, es disputà entre el 28 de juliol i l'1 d'agost de 2018 sobre un recorregut de 916,1 km distribuïts en cinc etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.HC.
El vencedor de la classificació general fou el belga Tim Wellens (Lotto Soudal). L'acompanyaren al podi els també belgues Quinten Hermans (Telenet-Fidea Lions) i Pieter Serry (Quick-Step Floors).

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a sis equips UCI WorldTeam, onze equips continentals professionals i tres equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 28 de jul | Stavelot – Marchin | etapa plana | 192,7 | Romain Cardis | Romain Cardis |
| 2a etapa | 29 de jul | Chaudfontaine – Seraing | etapa accidentada | 192,8 | Tim Wellens | Tim Wellens |
| 3a etapa | 30 de jul | Arlon – Houffalize | etapa accidentada | 181,4 | Odd Christian Eiking | Tim Wellens |
| 4a etapa | 31 de jul | Brussel·les – Profondeville | etapa accidentada | 164,1 | Quinten Hermans | Quinten Hermans |
| 5a etapa | 1 de ago | Chièvres – Thuin | etapa accidentada | 185,1 | Jens Debusschere | Tim Wellens |

### 1a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 2a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 3a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 4a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 5a etapa

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels esprints | Classificació dels joves | Classificació per equips |
| 1 | Romain Cardis | Romain Cardis | Romain Cardis | Quinten Hermans | Lionel Taminiaux | Quinten Hermans | Cofidis |
| 2 | Tim Wellens | Tim Wellens | Tim Wellens | Nicolas Cleppe | Kasper Asgreen | Jhonatan Narváez | Quick-Step Floors |
| 3 | Odd Christian Eiking | Tim Wellens | Odd Christian Eiking | Nicolas Cleppe | Edward Planckaert | Odd Christian Eiking | Quick-Step Floors |
| 4 | Quinten Hermans | Quinten Hermans | Quinten Hermans | Nicolas Cleppe | Edward Planckaert | Quinten Hermans | Quick-Step Floors |
| 5 | Jens Debusschere | Tim Wellens | Quinten Hermans | Nicolas Cleppe | Edward Planckaert | Quinten Hermans | Quick-Step Floors |
| Classificacions finals | Classificacions finals | Tim Wellens | Quinten Hermans | Nicolas Cleppe | Edward Planckaert | Quinten Hermans | Quick-Step Floors |

## Referències

* ↑ ProCyclingStats. «Tour de Wallonie 2018 - General Classification». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Nasr (nom)

Nasr és un nom masculí àrab (àrab: نصر, Naṣr) que significa ‘victòria’, ‘triomf’, però també ‘ajuda’, ‘suport’. Si bé Nasr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit d'altres maneres.
Combinat amb la paraula «Déu», Nasr-Al·lah (àrab: نصر الله, Naṣr Allāh, ‘Defensor de Déu’), és un nom teòfor especialment comú entre els àrabs cristians i entre els musulmans xiïtes. També se'l pot trobar transcrit Nasrallah, Nasral·là, Nasrullah...
Combinat amb l'article, al-, i el mot «pare», Abu, forma una kunya honorífica, Abu-n-Nasr (àrab: أبو النصر, Abū n-Naṣr, literalment ‘Pare de la Victòria’), relativament habitual entre diversos dirigents islàmics.
Combinat amb les paraules «religió» i «dinastia», Nasr-ad-Din (àrab: نصر الدين, Naṣr ad-Dīn, ‘Victòria de la Religió’) i Nasr-ad-Dawla (àrab: نصر الدولة, Naṣr ad-Dawla, ‘Victòria de la Dinastia’), forma dos làqabs o títols emprats per diversos governants musulmans. També se'ls pot trobar transcrits Nasruddin, Nasreddin, Nasrudin... El làqab Nasr-ad-Din o, segons una forma més catalanitzada, Nasreddín, és un dels noms que rep, en àrab, un cèlebre personatge mític de la cultura araboislàmica.
Nasr ha donat nom a la dinastia nassarita de Gharnata, també coneguda com a nàsrida, ja que el seu epònim fou Muhàmmad ibn Yússuf ibn Nasr.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen el nom Nasr (incloent Abu-Nasr).
Vegeu aquí personatges i llocs que duen el nom Nasr-Al·lah.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen el làqab Nasr-ad-Dawla.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen la kunya honorífica Abu-n-Nasr.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "نصر". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
* ↑ Cal no confondre aquesta kunya honorífica, amb la kunya «real» Abu-Nasr, «fill de Nasr», en àrab أبو نصر, Abū Naṣr.
# Nasonia

Nasonia és un gènere d'himenòpters apòcrits de la família Pteromalidae. Són parasitoides que piquen i ponen els ous en les pupes de diverses mosques. Les espècies de mosca que Nasonia sol parasitar són principalment les mosques vironeres i les mosques de la carn, fet que converteix les Nasonia en una eina útil en el control biològic de plagues. Les vespes Nasonia són petites; mesuren la quarta part d'una Drosophila melanogaster.
Les espècies d'aquest gènere han adquirit gens del virus de la verola i de Wolbachia en menys de 100.000 anys.
Actualment hi ha quatre espècies descrites del gènere Nasonia, N. vitripennis, N. longicornis, N. giraulti, i N. oneida. N. vitripennis es troba per tot el món; N. giraulti es troba a l'est de l'Amèrica del Nord i N. longicornis es troba a l'oest de l'Amèrica del Nord.

## Genòmica

El 2010 el genoma de Nasonia va ser anunciat després de més de quatre anys de feina per un consorci internacional de grups de recerca finançats pel National Human Genome Research Institute. S'espera que aquest descobriment condueixi a aplicacions en el control de plagues.

## Referències

* 1 2 Tiny wasp with potential for big impact, SFGate, David Perlman, Chronicle Science Editor.(anglès)
* ↑ The Nasonia Genome Working Group. «Functional and Evolutionary Insights from the Genomes of Three Parasitoid Nasonia Species» p. , 15 January. DOI: 10.1126/science.1178028. [Consulta: 15 gener 2010].(anglès)
* Nasonia resources hosted at the University of Rochester
# Trinorfolkia incisa

Trinorfolkia incisa és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 3-25 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-oest d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Myotis lavali

Myotis lavali és una espècie de ratpenat del gènere Myotis. Viu a altituds de fins a 900 msnm al Brasil i el Paraguai. És un ratpenat de petites dimensions, amb la llargada de l'avantbraç de 31,5–37 mm, la llargada de les orelles d'11–14 mm i un pes de fins a 8 g. S'alimenta d'insectes. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Moratelli et al., 2011

## Bibliografia

* Moratelli, R.; Peracchi, A. L.; Dias, D.; De Oliveira, J. A. 2011. «Geographic variation in South American populations of Myotis nigricans (Schinz, 1821) (Chiroptera, Vespertilionidae), with the description of two new species». Mammalian Biology, 76:592-607
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Tractat Bryan-Chamorro

El Tractat Bryan-Chamorro va ser un acord internacional, subscrit el 5 d'agost de 1914 entre els governs dels Estats Units i Nicaragua. Segons aquest, el govern nicaragüenc concedia a perpetuïtat als Estats Units els drets de propietat exclusiva dels terrenys i instal·lacions necessàries per a la construcció d'un canal interoceànic, per la ruta del riu San Juan i el Llac de Nicaragua. També donava en arrendament per 99 anys les illes Gran i Petita de la Dacsa (Corn Island), a l'oceà Atlàntic i concedia permís als nord-americans per construir una base naval al golf de Fonseca, a les costes del Pacífic. Rep el seu nom per les persones que el van signar: William Jennings Bryan, Secretari d'Estat dels Estats Units i el general Emiliano Chamorro.
El 1916, els governs del Salvador i Costa Rica van recórrer a la Cort de Justícia Centreamericana o Cort de Cartago, per protestar per les clàusules del Tractat que consideraven que vulneraven els seus drets. Costa Rica no havia estat consultada per Nicaragua per subscriure el conveni, tot i que així ho disposaven el tractat Cañas-Jerez de 1858 i el Laude Cleveland de 1888, i El Salvador reclamava el condomini de les aigües del Golf de Fonseca, del qual és riberenc. La Cort de Cartago va fallar el 1916 a favor de Costa Rica i el 1917 a favor del Salvador, però Nicaragua va anunciar que no acceptaria aquestes sentències i va retirar el seu magistrat del tribunal.
El tractat es va mantenir vigent fins a 1972, però mai no es va executar. Els Estats Units, amb l'obertura del Canal del Panamà, van tenir prou amb bloquejar l'opció nicaragüenca per evitar que altres potències obrissin una segona via amb la que competir.

## Referències

* ↑ Munro, Dana Gardner. Intervention and dollar diplomacy in the Caribbean, 1900-1921.. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1964. ISBN 0-691-04518-6.
* ↑ Healy, David J. U.S. expansionism : the imperialist urge in the 1890s. Madison: University of Wisconsin Press, 1970. ISBN 978-0-299-05853-1.
* ↑ «El Salvador v. Nicaragua, CACJ, Judgment of 9 March 1917, 11 Am. J. Int'l L. 674 (1917)» (en 09/03/1917). Arxivat de l'original el 2017-07-20. [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ Jones, Howard. Crucible of power. A history of U.S. foreign relations since 1897. Wilmington, Del.: SR Books, 2001. ISBN 0-8420-2918-4.

## Enllaços externs

* (castellà) El Tractat Chamorro-Bryan Arxivat 2007-03-21 a Wayback Machine.
* (castellà) La Resolució de la Cort Centreamericana de Justícia Arxivat 2006-11-23 a Wayback Machine.
# Tsuneyasu Miyamoto

Tsuneyasu Miyamoto (Prefectura d'Osaka, 7 de febrer de 1977) és un futbolista japonès que disputà 71 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Tsurayuki (cràter)

Tsurayuki és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 83 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor japonès Ki no Tsurayuki (872-945), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Tsurayuki». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Nhat Chi Mai

Nhất Chi Mai (20 de febrer de 1934 - 16 de maig de 1967), nascuda amb el nom de Phan Thị Mai i anomenada legalment Thích nữ Diệu Huỳnh, va ser una monja budista que es va matar en un acte d'autoimmolació a Saigon el 1967 de maig de 1967 en protesta per la guerra del Vietnam.

## Joventut

Nhat va néixer el 20 de febrer de 1934 a la comuna tailandesa de Hiep Thanh a la província de Tay Ninh. El 1956 es va graduar a l'Escola Nacional de Mestres. El 1964 es va graduar a la Facultat de Lletres de la Universitat de Saigon i el 1966 es va graduar a la Universitat Budista Van Hanh.

## Trajectòria

Després de graduar-se, es va convertir en mestra d'escola primària a Tan Dinh a Saigon. Mentre estava a Saigon, va participar activament en el grup "Youth Serving Society" i va ensenyar en diversos orfenats. Durant aquest temps va ser estudiant de Thich Nhat Hanh i va estar profundament influenciada per la seva visió del budisme compromès.
Juntament amb la germana Chan Khong, va ser una de les sis primeres persones laiques ordenades a l'orde budista de Nhat Hanh, l'Ordre de l'Interésser el febrer de 1966.

## Autoimmolació

El 16 de maig de 1967, quan passaven 20 minuts de les 7 del matí, al districte 10 de Saigon/Ho Chi Minh City davant de la pagoda de Tu Nghiem, Nhat Chi Mai es va encendre foc amb un accelerant de gasolina. Tenia 33 anys quan va morir per les seves cremades. Abans de la seva autoimmolació, va escriure deu missatges en què es descriuen les seves creences contra la guerra i demanava la fi de la guerra del Vietnam.

## Referències

* ↑ Buddhist Biography Nhat Chi Mai, in Vietnamese
* ↑ Phan Thi Mai (1934–1967), in Vietnamese
* ↑ «Engaged Buddhism». A: Oxford Research Encyclopedia of Religion. Oxford: Oxford University Press, June 28, 2021. DOI 10.1093/acrefore/9780199340378.013.755. ISBN 9780199340378.
* ↑ Chan Khong, Sister. (2007). Learning True Love. Berkeley: Parallax Press, p. 133.
* ↑ Topmiller, RJ. Struggling for Peace: South Vietnamese Buddhist Women and Resistance to the Vietnam War. Journal of Women's History. Vol 17, No. 3, pp. 133-157. Fall 2005.
# Nombre 256

El nombre 256 (CCLVI) és el nombre natural que segueix el nombre 255 i precedeix el nombre 257. La seva representació binària és 100000000, la representació octal 400 i l'hexadecimal 100. La seva factorització en nombres primers és 2$^8$ = 256.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 256» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2021].
# Nombre 280

El nombre 280 (CCLXXX) és el nombre natural que segueix el nombre 279 i precedeix el nombre 281. La seva representació binària és 100011000, la representació octal 430 i l'hexadecimal 118. La seva factorització en nombres primers és 2³ × 5 × 7 = 280. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Matemàtiques

El denominador del vuitè nombre harmònic, 280 és un nombre octogonal. 280 és el nombre octogonal més petit que és la meitat d'un altre nombre octogonal. 280 és un número Harshad de base 10.

## Astronomia

* 280P/Larsen és un cometa periòdic del sistema solar.
* (280) Filia és un asteroide del cinturó principal del sistema solar.

## Nombres del 281 al 289

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 281 | CCLXXXI | 100011001 | 119 | La suma dels primers catorze nombres primers (fins al 43) La suma de set nombres primers consecutius (29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47 + 53) |
| 282 | CCLXXXII | 100011010 | 11A | |
| 283 | CCLXXXIII | 100011011 | 11B | |
| 284 | CCLXXXIV | 100011100 | 11C | |
| 285 | CCLXXXV | 100011101 | 11D | |
| 286 | CCLXXXVI | 100011110 | 11E | |
| 287 | CCLXXXVII | 100011111 | 11F | La suma de tres nombres primers consecutius (89 + 97 + 101) La suma de cinc nombres primers consecutius (47 + 53 + 59 + 61 + 67) La suma de nou nombres primers consecutius (17 + 19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47) |
| 288 | CCLXXXVIII | 100100000 | 120 | 2⁵ × 3² = 288 1¹ × 2² × 3³ × 4⁴= 288 |
| 289 | CCLXXXIX | 100100001 | 121 | 17² |

## Referències

* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
* ↑ «Sloane's A002805 : Denominators of harmonic numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A000567 : Octagonal numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «280P/Larsen» (en anglès). [Consulta: 22 març 2016].
* ↑ Lewis, James R. The Encyclopedia of Heavenly Influences, 2003, p. 521. ISBN 9781578591442.