OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Filló

Can Filló és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (6 x 15 m), coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i un pis. Els ràfecs sobresurten i són de materials moderns. La façana presenta un portal arrodonit al centre i tres finestres laterals a la planta baixa i al primer pis una finestra rectangular apaïsada i dues laterals. A uns tres metres del portal hi ha un mur de contenció fet de pedra i ciment. La façana est presenta una porta i una finestra a la planta baixa, amb un cobert d'uralita adossat a la planta i dues finestres al primer pis. La façana oest només presenta una finestra a la planta baixa i hi ha un mur que aguanta el desnivell que continua en direcció de la façana nord. Aquesta es troba gairebé encastada al desnivell i no hi ha cap obertura. Ha estat restaurada recentment.

## Història

Masia situada al veïnat de França. No es té cap dada documental ni constructiva que ens permeti datar-la amb concreció, però per les característiques constructives i d'ubicació podem suposar que va ser construïda entre els segles XVII i XVIII, moment d'expansió el municipi.

## Referències

* 1 2 3 «Can Filló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Eduard Artells i Bover

Eduard Artells i Bover (Barcelona, 22 de març, 1903 - 28 de gener de 1971) fou un gramàtic, traductor i pedagog català.
L'any 1938 va traduir La importància d'ésser fidel d'Oscar Wilde. Ingressà al departament d'Extensió d'Ensenyament Tècnic de la Generalitat de Catalunya el 1931. L'any següent entrà a formar part de l'oficina de revisió d'originals de l'Institut d'Estudis Catalans. És autor del Vocabulari castellà-català abreujat (1958) i del Vocabulari català-castellà abreujat (1961).
Després de la guerra civil va impartir nombrosos cursets de gramàtica catalana. La seva vocació pedagògica és evident en els tres volums titulats Lectures escollides (1962, 1965 i 1969), preparats en col·laboració amb Joan Triadú, i en la seva condició de mentor d'una bona part de les noves promocions d'instructors de català.
Deixeble de Pompeu Fabra, fou traductor i col·laborador de la revista Serra d'Or en una secció lingüística titulada Llenguatge i gramàtica, que foren aplegats en un volum (1969). Fou un dels fundadors del Quartet Vocal Orpheus.

## Referències

* ↑ Isern, Joan Josep. «La història d’Eduard Artells: el corrector dur». Vilaweb, 28-01-2021.
* ↑ http://publicacions.iec.cat/repository/pdf/00000037%5C00000068.pdf
* ↑ «Eduard Artells i Bover». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pailly (Vaud)

Pailly és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, situat al districte del Gros-de-Vaud.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Dr. Popaul

Docteur Popaul és una pel·lícula franco-italiana estrenada el 1972 i dirigida per Claude Chabrol.

## Argument

Paul Simay, estudiant de medicina, es casa amb Christine, una jove dona no molt maca i maldestra. El seu pare és director d'una clínica.
Christine és feliç malgrat les nombroses aventures de Paul amb les seves amants. Però un accident de cotxe el deixa paraplègic i impotent. Rememora el seu passat de corredor d'enagos, de la seva predilecció per a les dones lletges que li va fer molt de temps preferir Christine a la seva bonica germana Martine...

## Repartiment

* Jean-Paul Belmondo: Doctor Paul Simay
* Mia Farrow: Christine Dupont
* Laura Antonelli: Martine Dupont
* Marlène Appelt: La infermera Carole
* Dominique Zardi: el Bisbe
* Daniel Lecourtois: Professor Dupont
* Carlo Bartolotta
* Michel Peyrelon: el pretendent
* Patrick Préjean: un pretendent
* Henri Attal: La sorda
* Louis Duranton
* Monique Fardoulis
* Christophe Merle
* Madame Steeg
* Catherine Ohotnikoff
* Maya Wodecka
* Daniel Ivernel: Doctor Berthier
* Daniel Villattes
* André Penvern

## Al voltant de la pel·lícula

* Recaptació: 2.062.335 entrades, és la pel·lícula de Claude Chabrol que ha tingut l'èxit més gran a França.
* Aquesta pel·lícula que mai no ha estat distribuïda en DVD, no ha conegut més que una sola edició, i aquesta edició és en cassette distribuït per Fil-à-film.
# Oberpallen

Oberpallen (en luxemburguès: Uewerpallen; en alemany: Noerdingen) és una vila de la comuna de Beckerich, situada al districte de Diekirch del cantó de Redange. Està a uns 27 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Geografia

La vila està situada a l'oest de Gutland, sobre la ribera del Pall.

## Història

Anteriorment, la ciutat de Oberpallen va ser un municipi independent. Va ser incorporat a la comuna de Beckerich per una llei comunal de 25 juliol 1846.
Durant la Segona Guerra Mundial, el 10 maig de 1940, el dia de l'inici de la invasió de Luxemburg, Oberpallen fou presa pels alemanys del Regiment d'Infanteria-Grossdeutschland, l'objectiu era creuar el Mosa a Sedan.

## Referències

* ↑ «Oberpallen». [Consulta: 26 setembre 2015].
* ↑ Jean-Yves Mary, Le corridor des Panzers, tome I, p.71, Éditions Heimdal
# Villa El Tato

Villa El Tato és un nucli de població (fraccionamiento) de l'Uruguai ubicat al sud del departament de Canelones. Es troba sobre el carrer Camino de los Horneros, paral·lel de la ruta 101. Forma part de la zona metropolitana de Montevideo.

## Població

Segons les dades del cens de l'any 2004, Villa El Tato tenia 508 habitants.
| Any | Població |
| 1985 | 198 |
| 1996 | 406 |
| 2004 | 508 |
| 2011 | 615 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens del 2004 del Departament de Canelones» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 3 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / V» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. [Consulta: 3 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Villa El Tato (castellà)
# Pal·ladi (metge)

Pal·ladi (en llatí Palladius, en grec Παλλάδιος) fou un escriptor grec sobre temes mèdics del que alguns escrits encara es conserven. De la seva vida no es coneix res excepte que se suposa que fou nadiu d'Alexandria on hauria exercit la medicina. Se l'acostumava a anomenar Ἰατροσοφιστής (iatrosofista), i se suposa que havia obtingut aquest títol per haver estat professor de medicina a Alexandria.
De la seva època no es pot dir més que ha estat situat als segles IV, V, VII i VIII. Donat que esmenta Galè ha de ser posterior a aquest (per tant no pot ser anterior al segle iii) i com que és mencionat per Razes, que va viure al segle x, ha de ser anterior.
Es conserven tres llibres que li són atribuïts generalment:
* 1. Σχόλια εἰς τὸ περὶ ̓Αγμω̂ν ̔Ιπποκράτους, Scholia in Librum Hippocratis De Fracturis
* 2. ́Εις ̔̀Εκτον τω̂ν ̓Επιδημιω̂ν Υπόμνημα, In Sextum (Pseudo-Hippocratis) Epidemiorum Librum Commentarius
* 3. Περὶ Πυρετω̂ν σύντομος Σύνοψις, De Febribus concisa Synopsis. Aquesta obra s'ha atribuït també a Esteve i a Teòfil el Protoespatari, però sens dubte és de Pal·ladi.
Els comentaris de Pal·ladi sobre Hipòcrates són, en gran manera, imitacions dels comentaris que va fer Galè, sense cap interès ni valor particular. Aquests escrits eren coneguts i utilitzats pels escriptors àrabs de temes mèdics.

## Referències

* ↑ Palladius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 95
Viccionari
# Málaga

«Màlaga o Málaga» té aquests significats:
* Toponímia:
** Màlaga, ciutat d'Andalusia a la riba nord del mar d'Alborán, al sud de la península Ibèrica
** Málaga del Fresno, municipi de la província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Málaga Club de Fútbol, club de futbol a la ciutat de Màlaga, Andalusia
** Màlaga-Costa del Sol, comarca definida per la Diputació de Málaga, que comprèn, únicament el terme municipal de Màlaga
** Província de Màlaga, a la costa mediterrània de l'Andalusia Occidental (Espanya)
** Comarca Nororiental de Málaga, comarca de la Província de Màlaga
** Emirat de Màlaga, estat independent que es va formar a l'Àndalus arran del procés de desintegració del califat de Còrdova
** Estació de Málaga - María Zambrano, estació central de ferrocarril de Màlaga
** Vélez-Màlaga, municipi i ciutat de la província de Màlaga, Espanya, capital de la comarca de l'Axarquia
* Organitzacions:
** Club Baloncesto Málaga, club de bàsquet de la ciutat de Màlaga conegut com a Unicaja de Màlaga
** Metro de Málaga, xarxa en construcció de ferrocarril lleuger metropolità a la ciutat andalusa de Màlaga.
** Rodalia de Màlaga, servei de trens interurbans entre Màlaga i part dels municipis de la província de Màlaga
** Universitat de Màlaga
* Miscel·lània:
** Batalla de Màlaga, diversos esdeveniments
** SEAT Málaga, turisme del segment C construït pel fabricant espanyol SEAT entre els anys 1985 i 1991
# Partit Internacional Democràtic

Partit Internacional Democràtic (en anglès International Democratic Party) és un partit polític de Jammu i Caixmir que reclama l'establiment del condomini entre Índia i Pakistan sobre la totalitat de Caixmir. Fou fundat per R.P. Saraf.
# Dr. Robert Chase

El Dr. Robert Chase és un personatge de la sèrie televisiva House, MD interpretat per Jesse Spencer. Sota la responsabilitat del Dr.Gregory House, Chase és especialista en cures intensives i medicina interna.

## Biografia

Tot i desconèixer moltes dades del personatge, del Dr.Chase es pot dir que és ambiciós i amoral. Aquestes qualitats sembla que són amplificades per la influència de House.
Chase neix en el marc d'una família amb important patrimoni tot i tenir una mala relació amb el seu pare, mort durant la segona temporada, i que havia abandonat la família quan en Chase era jove. En un capítol, en el que Chase està tractant una monja que pateix una estranya al·lèrgia, Chase reconeix haver estat en un seminari catòlic. Finalment, Chase manté relacions sexuals amb la doctora Cameron tot i saber que en el moment es troba sota els efectes de narcòtics.
Alguns fans i crítics han comparat el personatge de House amb el de Sherlock Holmes, i aquests mateixos comparen el personatge de Chase amb el d'un dels membres de la colla de Baker Street que ajudaven el famós detectiu londinenc.

## Origen

D'origen australià (igual que l'actor Jesse Spencer), Chase ha de suportar les bromes de House sobre el seu origen anglès, ja que segons ell totes dues són illes i són el mateix. El sarcasme d'aquestes bromes és que l'actor que interpreta House, Hugh Laurie, és nascut a Anglaterra.
# Pal·ladi d'Ambrun

Pal·ladi d'Ambrun o d'Embrun, sant Patllari o Batllori(en francès, Pallade o Pélade) (mort c. 541) va ser un bisbe d'Embrun. Venerat com a sant per diverses confessions cristianes, avui es venera com a sant patró de la vila de Camprodon.

## Biografia

Va néixer en una família cristiana i va estudiar amb Catulí, bisbe d'Embrun (Alts Alps, França). Aquest va assistir al Concili d'Épaone de 517 i quan els arrians i Segimon de Borgonya van oposar-se el concili, va haver d'exiliar-se a Viena del Delfinat. Pal·ladi l'hi acompanyà i va estudiar l'Escriptura amb ell. Va ser ordenat prevere i, segons la llegenda, va guanyar el do de la profecia, amb el qual va predir la caiguda i mort de Segimon.
Catulí va morir al voltant de 518 i Pal·ladi va ser elegit bisbe d'Embrun. Edificà nombrosos temples a Chorges, Sauze i Rama, entre d'altres. Se li atribuïen molts miracles i, a més de la profecia, gaudí d'una "mística familiaritat amb els àngels... i combatia amb èxit les maquinacions del dimoni només fent el senyal de la creu".
* Monestir de Sant Pere de Camprodon, primitiu lloc d'enterrament del sant
* Església de Santa Maria de Camprodon
* Arqueta de Sant Patllari, a Camprodon

## Veneració

Segons la llegenda de Camprodon, uns monjos benedictins van decidir d'anar a Embrun per a prendre'n relíquies de Sant Patllari i dur-les al seu monestir. Un cop preses (les robaren), les col·locaren en una caixa que va transportar un ase. Quan arribaren a la rodalia de Camprodon, l'animal no va voler continuar el camí, per molt que els monjos insistiren. L'ase va fer tres guitzes sobre el terra i van sorgir-ne tres deus d'aigua (que encara avui poden veure's a la Font de Sant Patllari): els monjos, en veure-ho, van deixar lliure l'ase, que va començar a voltar pel poble i va passar pel davant de les esglésies del Carme i Santa Maria, fins que arribà al monestir de Sant Pere de Camprodon, on entrà i s'hi quedà. Els monjos, llavors, van deixar-hi les relíquies del sant.
Avui, les relíquies es troben a l'església de Santa Maria de Camprodon, en l'Arqueta de Sant Patllari, obra d'orfebreria que data del segle xiv i procedeix de l'esmentat monestir.
La festivitat del sant se celebra a Camprodon el 21 de juny, amb balls i la cercavila de gegantera

## Notes

* ↑ Joan Amades. Costumari català. "Sant Pal·ladi, Patllari o Batllori". Vol. 3, p. 903.
* ↑ Llegenda de Sant Patllari
* ↑ Núria de Dalmases, Antoni José i Pitarch. Història de l'art català. Vol. III. Edicions 62. Barcelona, 1984. ISBN 84-297-2104-5
* ↑ Joan Amades. Costumari català, vol. III. Salvat Editores, Ed. 62. Barcelona. 1983. ISBN 84-345-3676-5
* ↑ festacatalunya - Festes - Festes majors de municipis - Festa Major de Sant Patllari de Camprodon
* ↑ ElRipolles.info : Sant Patllari a l'equador

## Enllaços externs

* FESTA MAJOR DE SANT PATLLARI DE CAMPRODON
* St. Palladius
* Sant Patllari a l'equador
# Palau de la Diputació de Perpinyà

El Palau de la Diputació de Perpinyà, o Palau de la Diputació del General de Perpinyà, és una construcció gòtica situada a la ciutat de Perpinyà, cap de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És un edifici del gòtic civil català, construït en el segle xv. D'ençà de l'Edat Mitjana que la Plaça de la Llotja forma el centre vital de Perpinyà, amb la presència dels diferents poders locals: la Borsa dels Mercaders o Llotja de Mar, la Casa de la Vila i el Palau de la Diputació. La façana posterior s'obre al carrer de la Barra.
Va ser construït a la segona meitat del segle xv a l'antiga plaça del Pa, ara de la Llotja, amb façana posterior al carrer de la Barra, per ser la seu al Rosselló de la representació permanent de la Diputació del General o Generalitat. L'arquitecte, Marc Safont, havia participat en la construcció del Palau de la Generalitat de Barcelona.
Després del 1659 fou ocupat pel Consell Sobirà del Rosselló, i més tard fou Palau de Justícia. Es va integrar a la Casa de la Vila el 1866. Les finestres trilobulades de columnetes amb capitells amb motius de fullatge i les façanes sòbries i simètriques, perforades amb majestuoses portes semicirculars, són d'una gran puresa, dins de l'estil gòtic.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ El Palau de la Diputació de Perpinyà en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Apartat del Palau de la Diputació a la pàgina web de la Casa de la Vila de Perpinyà Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine.
# Outerbanks Entertainment

Outerbanks Entertainment és una companyia de producció de sèries de cinema i televisió nord-americana fundada el 29 de juny de 1995 pel guionista Kevin Williamson amb seu a Los Angeles a l'estat de Califòrnia. El nom fa referència als orígens de Williamson a Oriental, Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ «Outerbanks Entertainment - The TV IV». [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Kevin Williamson - Variety». Arxivat de l'original el 2018-11-22. [Consulta: 27 abril 2021].

## Enllaços externs

* Outerbanks Entertainment a la base de dades IMDb
# Outernet

Outernet és una tecnologia que permet l'accés lliure a Internet a través d'una constel·lació de baix cost de diferents microsatèl·lits CubeSat que orbiten la Terra. El projecte el va llançar Syed Karim, director d'innovació de l'empresa MDIF (Media Development Investment Fund: Fons d'inversions pel desenvolupament de mitjans de comunicació).
El debut d'Outernet va ser el 2015. Encara que, oferir la web via satèl·lit a llocs que no hi arriben línies de comunicació habituals no és una idea nova, però fins ara és una solució amb un cost elevat i que en molts casos tampoc assegura una gran velocitat. Mantenir outernet funcionant tindria uns costos que hauríem de mantenir any per any.
Persones d'arreu del món, per mitjà de smartphones van participar en la selecció i priorització dels continguts que seran transmesos. El MDIF ha sol·licitat a la NASA utilitzar l'Estació Espacial Internacional però provar la seva tecnologia, però ha estat rebutjada al juliol del 2014. Avui, un 60% de la població mundial no té accés a internet. L'economia i la política són els principals problemes que sofreixen el seu avanç, per això, encara s'aposta per donar forma definitiva a l'Outernet.

## Referències

* ↑ Outernet: ¿Quimera o un internet libre, sin censuras y gratuito?
* ↑ Lantern, el gadget de Outernet que te da acceso a Internet libre desde el espacio usando wifi/
# Pamphorichthys

Pamphorichthys és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Pamphorichthys araguaiensis (Costa, 1991)
* Pamphorichthys hasemani (Henn, 1916)
* Pamphorichthys hollandi (Henn, 1916)
* Pamphorichthys minor (Garman, 1895)
* Pamphorichthys scalpridens (Garman, 1895)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Papir de Torí

El Papir de Torí o Cànon reial de Torí és un papir fragmentat amb una llista de faraons que es conserva al Museu Egipci de Torí (Itàlia) i que fou propietat del rei de Sardenya. Encara que té algun error que s'ha pogut comprovar, en general és una bona font que malauradament resta incompleta, ja que durant un trasllat (quan fou enviat a Torí) es va malmetre i no s'ha pogut reconstruir del tot.
Fa 1,70 m de llarg i 0,40 m d'ample i dona, a més del nom dels faraons, el període exacte de molts regnats. Hi ha esmentats més de 300 reis, des dels déus i semidéus fins a la dinastia XVII, i fou escrit en temps de Ramsés II vers el 1200 aC, però no se'n saben les fonts ni la finalitat. Els reis estan agrupats pel lloc on tenien la capital i així es formen 16 grups, diferents de la tradicional divisió de Manethó.
Bernardino Drovetti, un diplomàtic i col·leccionista italià, rival de Henry Salt en les adquisicions d'antiguitats egípcies, va aconseguir el papir, que s'havia trobat a la zona de Luxor el 1820, i el va dur a Europa. El museu de Torí l'adquirí, entre altres peces de l'antic Egipte, el 1824, i en obrir el cofret on havia estat transportat el van trobar fet bocins, la majoria de no més d'un centímetre quadrat. Champollion l'examinà i descobrí que hi havia inscrit el nom d'alguns reis. Poc després, el saxó Gustav Seyffarth el reconstruí i l'estudià. Des d'aleshores, s'han realitzat diversos estudis sobre el cànon reial.

## Notes

* Cal no confondre'l amb altres papirs que es coneixen pel mateix nom o un de semblant, com el papir de les mines (o "papir de Torí 1").
* Les dades que apareixen al papir són parcials, per la destrucció que patí en el trasllat; se n'ha perdut sobretot la introducció (si va arribar a existir) i la part final.

## Referències

* ↑ Jürgen von Beckerath, Chronologie des pharaonischen Ägypten. Die Zeitbestimmung der ägyptischen Geschichte von der Vorzeit bis 332 v. Chr. (= Münchner ägyptologische Studien. (MÄS) Vol. 46). von Zabern, Mainz 1997, ISBN 3-8053-2310-7, pàgs. 19–23. (alemany)
* ↑ Alan Gardiner Royal Canon of Turin, Griffith Institute, 1988 ISBN 0900416483 (anglès)

## Enllaços externs

* The Turin Kinglist (anglès).
* The Sequential King Lists of the Turin Papyrus and the Sothis Kinglist - Die Reihenfolge der Könige im Turin Papyrus and der Sothis Liste . (anglès)(alemany)
# Vicente Cano Manuel Ramírez de Arellano

Vicente Cano Manuel Ramírez de Arellano (Chinchilla de Monte-Aragón, 6 de setembre de 1774 - Madrid, 9 de gener de 1838) va ser un jurista i polític espanyol, ministre durant el trienni liberal i president del Tribunal Suprem d'Espanya.

## Biografia

Milità en el liberalisme, va estudiar filosofia i dret al Seminari de San Fulgencio de Múrcia. Era germà d'Antonio Cano Manuel Ramírez de Arellano que havia estat secretari del Despatx de Gracia i Justícia en la Guerra del francès. Va ser alcalde del crim i oïdor de la Reial Audiència i Cancelleria de Granada de 1794 a 1801. Durant la guerra del francès fou elegit diputat per Múrcia a les Corts de Cadis i va ser president del Congrés del 24 d'abril al 23 de maig de 1811.
Durant el Trienni Liberal va ser ministre de Gracia i Justícia entre 1821 i 1822. En la regència de Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies va ser diputat per Albacete de 1834 a 1836 i president del Tribunal Suprem d'Espanya entre 1834 i 1838, any de la seva defunció.

## Referències

* ↑ Carmen García Monerris. La Corona contra la historia: José Canga Argüelles y la reforma del Real Patrimonio Valenciano, p. 165.
* ↑ Presidència del Congrés dels Diputats
* ↑ Índex històric del Congrés dels Diputats

## Bibliografia

* Diccionario biográfico español. Real Academia de la Historia
* Díaz Sampedro, Braulio. La politización de la justicia: El Tribunal Supremo (1836-1881), memoria para optar al grado de doctor. Madrid: Universidad Complutense, 2004. P.309. ISBN 84-669-2484-1.
# Venerable Congregació de la Mare de Déu dels Dolors de Besalú

La Venerable Congregació de la Mare de Déu dels Dolors de Besalú és una entitat fundada el 1699, que va celebrar la primera processó el mateix any. Des d'aleshores, tots els divendres abans del Diumenge de Rams, la vila de Besalú (La Garrotxa) surt al carrer per participar en aquesta processó, només interrompuda en alguns períodes revolucionaris i bèl·lics. La congregació també ha col·laborat en la recuperació d'algunes obres d'art, que van ser restaurades pel Departament de Cultura de la Generalitat i que es poden visitar a l'església parroquial de Sant Vicenç de Besalú. El 2005 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Creus de Sant Jordi 2005». Gencat, 2005 [Consulta: 8 abril 2015].