OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gema Igual

Gema Igual Ortiz (Santander, 10 de setembre de 1973) és una política espanyola, alcaldessa de Santander des del 17 de novembre de 2016. Pertany al Partit Popular.

## Biografia

Encara que va néixer a Santander, es va criar a Illa, localitat pertanyent al municipi de Arnuero. És la petita de tres germans, un d'ells, José Manuel, és alcalde d'aquest municipi i diputat autonòmic del PP.
Després de realitzar els estudis de secundària a l'institut de La Albericia de la capital càntabra va cursar estudis de Magisteri a Espanya|Magisteri] a la Universitat de Cantàbria, que no va arribar a concloure perquè va trobar feina a Madrid. A la capital d'Espanya va treballar en una agència de turisme durant prop de vuit anys.
De tornada a Santander, va treballar com a gerent de l'Associació de Joves Empresaris de Cantàbria.
En 2003 va arribar a l'Ajuntament de Santander, de la mà de Gonzalo Piñeiro. Allí sent regidora, va passar per diverses àrees: Turisme i Festejos (2003-2007); de Turisme i Protocol (2007-2011); i Turisme i Relacions Institucionals (2011-2015, i des de juny de 2015 a novembre de 2016).
Va ocupar el número dos a la candidatura del PP santanderí a les convocatòries electorals del 2007, 2011 i 2015.
El 17 de novembre de 2016 va ser nomenada alcaldessa de Santander, en substitució de Íñigo de la Serna, nou ministre de Foment.convertint-se així en la primera dona que accedeix al càrrec de la història de la ciutat.
Afiliada al PP de Cantàbria des de 2000, actualment forma part del Comitè Executiu del partit a la regió i exerceix la presidència del Consell d'Alcaldes del PP càntabre.
Des de desembre de 2016 és vocal de la Junta de Govern de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.
A més és presidenta de la Fundació Santander Creativa i com a alcaldessa de Santander està al capdavant de la vicepresidència de la Conferència de les Ciutats de l'Arc Atlàntic.
Es va presentar com a candidata del PP de Cantàbria a les eleccions municipals de 2019 a Santander. Va guanyar amb 11 dels 25 regidors de l?ajuntament. Després de pactar amb Ciutadans i Vox va revalidar l'alcaldia el 15 de juny de 2019.

## Referències

* ↑ «.foroindustriasculturales.org/foro/participantes/85 Gema Igual Ortiz, alcaldessa de Santander». Fundació Alternatives - Fundació Santillana, 2019. [Consulta: 4 juliol 2019].
* 1 2 3 4 Santiago, Violeta «Gema Igual apel·la al consens per construir el futur de Santander». , 15-06-2019 [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ «santander-20150307152344.html Número 2 llista PP Ajuntament de Santander».
* ↑ «[http:// www.cantabria24horas.com/noticias/santander-tendr-por-primera-vez-en-su-historia-una-alcaldessa-gema-igual-candidata-del-pp/64221 Primera alcaldessa de Santander]». [Consulta: 14 abril 2017].
* ↑ «-executiu Membre del Comitè Executiu del PP de Cantàbria».
* ↑ «gema-igual-sera-vocal-20161113130505.html Vocal de la FEMP».
* ↑ «de-santander-creativa-que-aprova-el seu-pressupost-i-pla-d'actuacion-per-2017 Nnova presidenta de la Fundació Santander Creativa».
# Línia 60 CFL

La Línia 60 CFL és una línia ferroviària luxemburguesa que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges, del sud de Luxemburg y després a França. La terminal a l'extrem nord és l'estació de trens de Luxemburg, mentre que els terminals al sud són a Rumelange, Pétange, i les ciutats franceses de Volmerange-les-Mines i Audun-le-Tiche. La línia està operada principalment per Chemins de Fer Luxembourgeois. Es va inaugurar l'11 d'agost de 1859.

## Estacions

* Estació de trens de Luxemburg
* Estació de trens de Berchem
* Estació de trens de Bettembourg
** Estació de trens de Dudelange-Burange
** Estació de trens de Dudelange-Ville
** Estació de trens de Dudelange-Centre
** Estació de trens de Dudelange-Usines
** Volmerange-les-Mines (França)
** Estació de trens de Noertzange
** Estació de trens de Kayl
** Estació de trens de Tétange
** Estació de trens de Rumelange
* Estació de trens de Schifflange
* Estació de trens d'Esch-sur-Alzette
** Audun-le-Tiche (França)
* Estació de trens de Belval-Universitat
* Estació de trens de Belval-Liceu
* Estació de trens de Belval-Rédange
* Estació de trens de Belvaux-Soleuvre
* Estació de trens d'Oberkorn
* Estació de trens de Differdange
* Estació de trens de Niederkorn
* Estació de trens de Pétange
* Estació de trens de Lamadelaine
* Estació de trens de Rodange

## Referències

* ↑ «Ligne Luxembourg - Bettembourg - frontière française». [Consulta: 11 novembre 2015].
# Monumento a Plácido Álvarez-Buylla

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento a Plácido Álvarez Buylla, ubicada a la plaça Carbayón, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Gerardo Zaragoza, i està datada 1972.
Amb el monument es va tractar d'homenatjar el doctor Plácido Álvarez Buylla Godino, fill predilecte d'Oviedo.

## Referències

* 1 2 3 «Escultura «Plácido Álvarez Buylla»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 2 gener 2019].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ «Escultura de Plácido Álvarez Buylla - Enciclopedia de Oviedo». [Consulta: 2 gener 2019].
# Cotanes del Monte

Cotanes del Monte és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2023 tenia 84 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Stanley Tong

Stanley Tong Kwai Lai (en xinès: 唐季禮; cantonès: Tong Gwai Lai; Pinyin: Tán Jì Lǐ) (Hong Kong, 7 d'abril de 1960) és un director, productor i coreògraf d'arts marcials de Hong Kong.

## Biografia

Educat al Canadà, Tong va tornar a Hong Kong per treballar com a especialista cinematogràfic. A principis de la dècada dels 80 ja havia intervingut com a assistent de direcció i coreografia en diverses pel·lícules abans de destacar com a director d'acció en Guerrers invencibles de David Chung el 1987. El seu treball va atreure l'atenció de la productora Teresa Woo, que ho va contractar al costat de Tang Tak Wing per dirigir les dues últimes pel·lícules de la sèrie cinematogràfica Grup especial antidroga (1988-89) amb Moon Lee i Alex Fong. L'èxit internacional d'aquestes pel·lícules va animar a Tong a fundar la seva pròpia productora cinematogràfica, Golden Gate Film Production Ltd., amb la qual va debutar com a productor i realitzador en cap el 1991 amb Stone Age Warriors. La pel·lícula va tenir un bon acolliment i va servir a Tong com a carta de presentació davant de Jackie Chan, que buscava un nou director per a la seva pel·lícula d'acció Supercop (1992). L'èxit de taquilla del film va provocar que Tong dirigís més papers per a Chan (per dos d'ells, Duel al Bronx i Impacte imminent, tots dos van aconseguir el premi Hong Kong Film a la millor coreografia d'acció) i a més marxés a Hollywood a dirigir la pel·lícula Mr. Magoo amb Leslie Nielsen i diversos episodis de la sèrie Martial Law amb Sammo Hung.

## Referències

* ↑ «Duel al Bronx (1995) - Trivia» (en anglès). imdb.com. [Consulta: 1r maig 2017].

## Enllaços externs

* Stanley Tong en la HKMDB (anglès)
# Rasclet elegant

El rasclet elegant (Sarothrura elegans) és una espècie d'ocell de la família dels sarotrúrids (Sarothruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació de ribera d'Àfrica Subsahariana, des de Guinea i Sierra Leone, cap a l'est per Bioko i Camerun, fins a Uganda, Kenya i Tanzània, i cap al sud, per Angola, Moçambic i Zimbàbue, fins a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Rasclet elegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Lluís Pou i Bonet

Lluís Pou i Bonet (Palma, s. XIX-1893). Agrònom.
Entre 1836 i 1840 va ser alumne de l'Institut Balear. Va ser nomenat el 1854 sotssecretari de la Junta Provincial per al Govern de les Balears. El 1854 era catedràtic d'agricultura i història natural de l'Institut Balear. Va fer part (1868) de la Junta Provisional de Govern de les Balears.
Va escriure els tractats sobre la fil·loxera "Conferencias filoxérica" (1879) i Noticia sobre la filoxera vastátrix. Vademecum del viticultor balear" (1880). També és autor de "La sal y sus relaciones con la agricultura y la ganadería" (1873) i "La agricultura y las aves. Ornitología agrícola de las Baleares" (1876).

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 408. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ | JURADO, Jesús R. Lluís Pou i Francesc Barceló, dues figures senyeres. "Es Busqueret" 12 (2006)15-26
# Lluís Planes Mestre

Lluís Planes Mestre (Massamagrell, 1963) és un empresari i promotor cultural valencià. És un dels responsables de l'empresa alimentària Pollos Planes, i és conegut per la seua tasca de mecenatge artístic i cultural. Dona suport a projectes relacionat amb la cultura valenciana, especialment pel que fa a la música en valencià i la pilota valenciana.

## Biografia

La seua trajectòria professional comença als disset anys, quan comença a treballar a l'empresa avícola que va fundar son pare. Amant de la nova cançó, la trajectòria de Planes com a mecenes cultural comença a final de la dècada dels 2000, quan davant de les traves que l'ajuntament de Massamagrell, en mans del Partit Popular, li va posar per a celebrar un concert de Pep el Botifarra a la localitat, va decidir anar a la parròquia per a obtenir suport per al concert, sufragat per Planes, que va ser en benefici de Caritas. D'ençà, ha estat el promotor de diferents concerts solidaris, tant de Pep Gimeno com d'altres músics en valencià, ja que en no haver una escena amb suport públic, amb poca inversió s'obtenien actuacions molt dignes. També ha realitzat tasques de mecenatge al món del teatre, tant donant suport a la programació del Teatre Talia com del Teatre Micalet, i ajudant també a sostindre econòmicament la companyia Albena Teatre.
També ha donat suport a la pilota valenciana. En total ha realitzat més de dos cents actuacions solidàries amb més de cent músics diferents. És militant de Compromís des del 2012, i es va presentar a les primàries de la formació per participar en la llista de les eleccions a les Corts Valencianes de 2015, sent el 13è candidat més votat.
El novembre de 2014 va rebre el premi Joan Baptista Basset de l'Associació Cívica Valenciana Tirant lo Blanc, que premia l'acció valencianista de base.

## Referències

* ↑ Maroto, Voro «El dueño de Pollos Planes se presenta a las primarias de Compromís». Eldiario.es, 13-12-2014 [Consulta: 4 octubre 2017].
* 1 2 Almenar, Salvador «Lluís Planes: “Promocione els músics valencians per un acte tant d'estima com de ràbia”». Ara, 05-10-2017 [Consulta: 4 octubre 2017].
* 1 2 3 4 Lluis Planes: "Algo falla cuando para defender las señas de identidad hay que crear leyes" entrevista a Valencia Plaza del 22 de setembre de 2014 (castellà)
* 1 2 3 4 Lluís Planes: así es el nuevo mecenas de la cultura valenciana notícia a Valencia Plaza del 28 d'agost de 2014 (castellà)
* 1 2 Lluís Planes es presenta a les primàries de Compromís Propietari d'una empresa amb 140 establiments i 40 milions d'euros de facturació, aspira a ser diputat de la coalició en les Corts Valencianes - notícia a La Veu del País Valencià del 13 de desembre de 2014
* ↑ Resultats #PrimàriesCompromís 2015
* ↑ Lluís Planes rep el premi Joan Basset per la seua contribució a la música L'empresari afirma que el guardó “mai m'hauria d'haver aplegat, si les nostres institucions públiques hagueren complit amb la seua obligació de promocionar la nostra música” - notícia a La Veu del País Valencià del 5 de novembre de 2014
# Vista Pirineu

La Urbanització Vista Pirineu és una entitat de població del municipi d'Artés, situada entre els punts quilòmetrics 40 i 41 de la carretera B-431.
A finals dels anys 60 i principis dels 70 es debatia i s'aprovava el primer projecte d'urbanització. Després de problemes a causa del terreny final edificat, major que l'aprovat en el projecte inicial, es reforma el pla parcial, aprovant-se aquest definitivament l'any 1985.
L'any 2005 tenia una població estable de 74 habitants, tot i que aquesta augmenta significativament en períodes de vacances a causa de les segones residències, predominantment de gent procedent de Manresa i Barcelona.
El seu nom ve donat per la seva situació al capdamunt de la Serra de Calders, a uns 470 m d'altitud, des d'on es veu la Serralada dels Pirineus.

## Referències

* ↑ «Vista Pirineu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Leopold I de Lippe

Leopold I de Lippe (Detmold, Alemanya, 2 de desembre de 1767 – 5 de novembre de 1802) va ser príncep de Lippe.
Va nàixer a Detmold, sent fill del comte Simó August de Lippe-Detmold (1727–1782) i la seua segona esposa la princesa Leopoldina d'Anhalt-Dessau (1746–1769).
Va rebre la seua educació a Dessau, i quan va arribar als 18 va anar a estudiar a la Universitat de Leipzig. Va succeir el seu pare com a comte de Lippe-Detmold a la seua mort l'1 de maig de 1782, i va romandre amb el títol de comte fins que Lippe va ser elevat a principat en 1789.
Es va casar amb la princesa Paulina Cristina d'Anhalt-Bernburg (23 de febrer de 1769 – 29 de desembre de 1820), filla de Frederic Albert, príncep d'Anhalt-Bernburg, i Lluïsa Albertina de Schleswig-Holstein, el 2 de gener de 1796 en Ballenstedt. Del matrimoni van nàixer dos fills:
* Príncep Leopold II (1796–1851)
* Príncep Frederic (1797–1854)
Leopold va morir en Detmold i va ser succeït com a príncep pel seu fill major, qui es va convertir en Leopold II.
| Precedit per: Simó August | Comte de Lippe-Detmold 1782 - 1789 | Succeït per: - |
# Gemini 10

Gemini 10 (oficialment Gemini X) va ser un vol espacial tripulat en 1966 sota el programa Gemini de la NASA. Va ser el 8è vol tripulat del Gemini, el 16è vol tripulat americà i el 24è de la història (s'inclouen els vols del X-15 sobre els 100 km).

## Tripulació

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Pilot Comandant | John W. Young Segon vol espacial | John W. Young Segon vol espacial |
| Pilot | Michael Collins Primer vol espacial | Michael Collins Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Pilot Comandant | Alan L. Bean | Alan L. Bean |
| Pilot | Clifton C. Williams, Jr. | Clifton C. Williams, Jr. |

### Tripulació en suport

* L. Gordon Cooper, Jr. (Cape i Houston CAPCOM)
* Edwin E. Aldrin (Houston CAPCOM)

## Paràmetres de la missió

* Massa: 3.762,6 kg
* Perigeu: 159,9 km
* Apogeu: 268,9 km
* Inclinació: 28,87°
* Període: 88,79 min

### Acoblament

* Acoblat: 19 de juliol de 1966 - 04:15:00 UTC
* Desacoblat: 20 de juliol de 1966 - 19:00:00 UTC

### Passeig espacial

* Collins - EVA 1 (es va aixecar)
** Inici: 19 de juliol de 1966, 21:44:00 UTC
** Fi: 19 de juliol de 1966, 22:33:00 UTC
** Duració: 0 hores, 49 minuts
* Collins - EVA 2
** Inici: 20 de juliol de 1966, 23:01:00 UTC
** Fi: 20 de juliol de 1966, 23:40:00 UTC
** Duració: 0 hores, 39 minuts

## Vegeu també

* Activitat extravehicular
* Amaratge de naus espacials
* Exploració espacial
* Vestit espacial
* Càpsula espacial

## Referències

* ↑ Hacker, Barton C.; Grimwood, James M. «Chapter 11 Pillars of Confidence». A: On the Shoulders of Titans: A History of Project Gemini. SP-4203. NASA, setembre 1974, p. 239. Arxivat 2010-01-13 a Wayback Machine. Amb Gemini IV, la NASA va canviar als nombres romans de denominacions missió Gemini.
# Moviment per la Pau i la Justícia

El Moviment per la Pau i la Justícia (Movement for Peace and Justice MPJ) és un moviment polític musulmà de l'Índia, a l'estat de Telangana La seva bandera és vertical vermella, blanca i blau cel, amb les sigles en negre al centre (en vertical). El moviment fou fundat per Abu-u-Nasr Abir said l'abril del 2008. Fou el primer moviment revolucionari telugu musulmà. Va participar activament a la 'Marxa de Millions', una protesta organitzada a Hyderabad per demanar un estat separat de Telangana.

## Referències

* ↑ Telangana Voice
# Silvestre Revueltas

Silvestre Revueltas (Santiago Papasquiaro, Victoria de Durango, 21 de desembre de 1899 - Ciutat de Mèxic, 5 d'octubre de 1940), compositor, violinista i director mexicà.
Revueltas estudia en el Conservatorio Nacional de Música de la Ciutat de Mèxic, en el St. Edward College a Austin, Texas i al Chicago College of Music. Va donar recitals de violí i el 1929 va ser invitat per Carlos Chávez per a convertir-se en director de l'Orquestra Simfònica de Mèxic, càrrec que va ocupar fins al 1935, i on va tenir entre altres alumnes a Salvador Contreras. Ambdós, Revueltas i Chávez, van fer molt per promoure la música contemporània mexicana. Va ser en esta època quan Revueltas es va iniciar en la composició.
Viatja a Espanya i treballa amb els republicans en la Guerra Civil espanyola, però després de la victòria de Franco, torna a Mèxic per a dedicar-se a la docència. No guanya prou diners per a mantenir-se i cau en la pobresa i l'alcoholisme. Mor el mateix dia de l'estrena del ballet El renacuajo paseador, compost set anys abans.
Va compondre música per a pel·lícules, de cambra, cançons i alguns altres treballs. La seua música orquestral inclou poemes simfònics; el més conegut és Sensemayá (1938), basat en el poema de Nicolás Guillén. El seu llenguatge musical és tonal però de vegades dissonant, amb vitalitat rítmica, i ben sovint amb un sabor distintivament mexicà.
Revueltas apareix breument com a pianista en la pel·lícula Vámonos con Pancho Villa! (Mèxic, 1935), col·locant un cartell sobre el piano que diu: "Se suplica no tirar-li al pianista". Revueltas també va compondre la banda sonora de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Edita SARPE Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. I, pàg. 271 (ISBN 84-7291-226-4)

## Enllaços externs

* Lloc web de Silvestre Revueltas Arxivat 2005-04-06 a Wayback Machine. en la Universidadt Nacional Autónoma de México, UNAM.
# Rasclet fosc

El rasclet fosc (Laterallus jamaicensis) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita aiguamolls i pantans de les dues Amèriques, des de Nova York cap al sud per la costa Atlàntica dels Estats Units, Cuba, Jamaica, la Hispaniola i altres Antilles, i localment a Califòrnia, Baixa Califòrnia, Belize i la costa del Pacífic del Perú i de Xile.
# Vista Alegre (Barcelona)

Vista Alegre és una obra de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de grans dimensions, de planta quadrada i façanes laterals asimètriques. Consta de planta baixa i dos pisos.
Ha estat molt modificada i ampliada a partir dels seus orígens per tal d'adaptar-la a les seves funcions actuals. A la façana principal conserva algun element original, com dos balcons amb baranes de ferro.
Està envoltat per una zona enjardinada i arbrada, amb el terra cimentat. Tot el conjunt és clos per una tanca que envolta la finca.

## Història

Coneguda també com a Can Bacardí, cognom del primer propietari, aquesta finca abastava una gran extensió de terres, que foren cedides per fer l'eixample del nucli urbà d'Horta. Per això alguns dels nous carrers que s'obriren porten el nom del propietari de la finca i el dels seus fills: plaça Bacardí, carrer Santa Amàlia i carrer Sant Alexandre.
Fou originalment concebuda com un habitatge de segona residència en el que avui és el barri d'Horta a Barcelona. Els Bacardí eren una família de comerciants de robes a l'últim terç del segle xviii, que després es va ennoblir pels seus mèrits i van adquirir el d'abans del cognom. Tota la finca ocupava els terrenys que anaven des del Turó del Carmel a la riera d'Horta. A dins del seu terme hi quedaven els masos de Mas Grau, ca n'Andalet, can Don Joan i can Mans. Can Bacardí era de l'estil de les finques d'estiueig del segle xviii, amb grans jardins i una gran bassa que servia per regar; no era una finca agrícola, però se n'aprofitava una part per a horta i fruiters per al consum de la família.
A primeries del segle xx can Bacardí va ser venuda i va adquirir el nom de Vista Alegre. La casa passà mans de Benigno de la Riva, de la banca Riva i Garcia. Durant la Segona República fou escola de la Generalitat. El 1950 una part de la finca va ser adquirida per les religioses de la Immaculada Concepció. Posteriorment la resta de la finca va ser parcel·lada i convertida en pisos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Vista Alegre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó

## Bibliografia

* Bou i Roura, Lluís. Ajuntament de Barcelona. Itineraris Horta-Guinardó. Ajuntament de Barcelona, 2002. Dipòsit legal B.22.877-2002. ISBN 84-7609-991-6.
# Amargasaure

Amargasaure ("Rèptil d'Amarga") és un gènere de dinosaure sauròpode de la família dels dicraeosàurids. Podia arribar a fer 10 metres de longitud, 4 metres d'alçada i pesava unes 8 tones. Presentava unes altes espines que s'originaven a algunes vèrtebres i que es bifurcaven. Fou descobert l'any 1984 a la formació de "La Amarga", a l'Argentina i data de principis del Cretaci, fa uns 130 milions d'anys.
El crani d'Amargasaurus no superava els 60 centímetres de longitud, amb una mandíbula relativament més curta que el maxilar superior i una bateria de dents adaptades per tal d'arrancar la vegetació. Les fosses nasals estaven situades a la part superior del crani, juntament a les conques orbitals. Com en la majoria de sauròpodes, les extremitats posteriors estaven més desenvolupades que les anteriors.

## Referències

* 1 2 Mazzetta, G.V.; P. Christiansen; R.A. Farina «Giants and bizarres: body size of some southern South American Cretaceous dinosaurs». Historical Biology, 16, 2–4, 2004, pàg. 71–83. DOI: 10.1080/08912960410001715132.
* ↑ Novas, F.E.. The age of dinosaurs in South America. Bloomington: Indiana University Press, 2009, p. 172–174. ISBN 978-0-253-35289-7.
* ↑ Upchurch, P.; Barrett, P. M.; Dodson, P. «Sauropoda». A: The Dinosauria. 2a edició. Berkeley: University of California Press, 2004, p. 259–322.
* ↑ Salgado, L.; Bonaparte, J. F. «Un nuevo sauropodo Dicraeosauridae, Amargasaurus cazaui gen. et sp. nov., de la Formacion La Amarga, Neocomiano de la Provincia del Neuquén, Argentina» (en castellà). Ameghiniana, 28, 3–4, 1991, pàg. 333–346.
* ↑ Bonaparte, J.F. «Jurassic and Cretaceous terrestrial vertebrates of South America». National Geographic Society Research Reports, 1975 Projects, 1981, pàg. 115–125.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :