OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La pachanga

La pachanga és una pel·lícula de comèdia mexicana de l'any 1981 produïda per Rogelio Agrasánchez. Va ser dirigida per José Estrada i escrita per Rogelio Agrasánchez i Ramón Obón.

## Sinopsi

Un cap de setmana a la Ciutat de Mèxic. Els habitants d'un vell edifici d'apartaments celebren dues cerimònies diferents: una festa de quinze anys i una vetlla. Els veïns es barregen entre els dos pachangas mentre que l'amor, el sexe, la comèdia i la tragèdia es combinen en un còctel divertit i explosiu.

## Repartiment

* Julissa - Adela.
* Claudia Islas - Carmen.
* Alejandro Ciangherotti es Vicente.
* Gregorio Casal - Alejo.
* Sergio Jiménez - Don Moshe.
* Elsa Cárdenas - Laura.
* Óscar Bonfiglio - Chacho.
* José Chávez es Don Sebas.
* Lolita Cortés - Celestina.
* Noé Murayama - Rey.
* Gerardo del Castillo - Don Regino.
* Mario del Mar - Don Nacho.
* Anaís de Melo - Concha.
* Patricia Rivera - Elodia.
* Carmelita González - Doña Eugenia.
* Roberto Huicochea - Moisés.
* Pedro Weber "Chatanuga" - El Vecino.
* Martha Meneses - Toñita.
* Francisco Ledezma
* José Antonio Marros - Don Joselo.
* Jorge Patiño - Don Ramón.
* Ana María de Panamá - Cruz.
* Mario Zebadúa - Don Chucho.
* Ligia Escalante - La hermana de Concha.
* Jorge Fegán - Portero.
* Alberto Gavira - Funerario.
* Ricardo Contreras
* Francisco Ledezma
* Arturo Martín del Campo
* Agustín Silva
* Braulio Zertuche

## Premis

En la XXV edició dels Premis Ariel va rebre tres premis de vuit nominacions
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1983 | José Estrada | Millor direcció | Guanyador |
| 1983 | Noé Murayama | Millor actor | Nominat |
| 1983 | Sergio Jiménez | Millor actor | Nominat |
| 1983 | María Rojo | Millor actriu | Nominat |
| 1983 | Alejandro Ciangherotti | millor coactuació masculina | Nominat |
| 1983 | José Morales Montáñez | millor escenografia | Guanyador |
| 1983 | Rosalío Solano | millor fotografia | Nominat |
| 1983 | Rafael Ceballos | millor edició | Guanyador |

## Referències

* ↑ La pachanga sensacine.com.mx
* ↑ José Estrada. Sus películas Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine. a cineforever.com
* ↑ «XXV 1983 — Ganadores y nominados» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 14 octubre 2016]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 25 març 2021].
# La palanca de Sant Andreu de la Barca

La palanca de Sant Andreu de la Barca és una obra del municipi de Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Palanca estava construïda amb un sistema popular, la passera són tot un seguit de lleixes de fusta amb la barana feta d'una corda gruixuda que s'aguanta amb uns suports de ferro posats de forma periòdica.

## Història

Aquesta palanca era considerada una de les més llargues que es coneixen a Catalunya, mesurava aproximadament uns 100 m. En el seu origen unia Sant Andreu de la Barca amb els termes de Papiol i Castellbisbal.
A començaments de segle xx, Sant Andreu de la Barca va comptar amb dues infraestructures per creuar el riu Llobregat. Per un costat un sistema aeri, però durà pocs anys, d'altra banda la Palanca, que durà quasi un segle, però la van haver d'enderrocar per la construcció d'una autopista cap a l'any 1997.

## Referències

* 1 2 «LA PALANCA (Enderrocat)». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2013].

## Enllaços externs

* «Imatges del riu Llobregat». Ajuntament de Sant andreu de la Barca. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
# Curial Edicions Catalanes

Curial Edicions Catalanes és una editorial catalana fundada el 1972 a Barcelona per Max Cahner i Garcia. Ha publicat diverses col·leccions de cultura i història de Catalunya (com Biblioteca de Cultura Catalana, Textos i estudis de cultura catalana o Documents de Cultura), ha traduït clàssics al català, però es distingí entre altres per editar el Petit Curial enciclopèdic (1979) i el Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana (sis volums, 1980-1986) de Joan Coromines i Vigneaux. Alhora, ha editat diverses revistes com Els Marges o Randa. Des d'allà es generà durant molts anys l'elaboració dels continguts d'història i geografia catalanes de la Gran Enciclopèdia Catalana. El seu editor i director és Josep Ferrer i Costa.
El seu fons es troba conservat entre la Biblioteca de Catalunya (documentació sobre la producció editorial) i la Fundació Pere Coromines (correspondència).

## Referències

* ↑ «Curial Edicions Catalanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Ferrer: “La figura de Coromines és irrepetible”». [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ http://www.bnc.cat/Fons-i-col-leccions/Cerca-Fons-i-col-leccions/Curial-edicions-catalanes
* ↑ http://cataleg.bnc.cat/record=b2208002~S13*cat%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Web de Curial Edicions Catalanes
* El fons de Curial Edicions Catalanes es conserva a la Biblioteca de Catalunya
# Cosmògraf Major del Virregnat del Perú

El càrrec de Cosmògraf Major del Virregnat del Perú va ser el més important càrrec en l'àmbit científic en el Virregnat del Perú.
En els seus inicis, el Cosmògraf Major era l'encarregat de confeccionar mapes i plànols. Després, es van ampliar la feina de casa per fer classes de matemàtiques i navegació als marins que passaven un temps a Lima, assignant posteriorment la Càtedra de prima de la Universitat de San Marcos. Es considera que des de 1680 s'encarregava de confeccionar un anuari amb dades astronòmiques, i es coneixen exemplars d'aquest anuari des 1708, anomenat Coneixement dels Temps . El lloc va seguir existint després de la Independència del Perú fins a 1878 així com l'anuari, que va ser canviant de nom al llarg del temps; van començar el 1654 com a lunarios o reportorios i es van publicar fins al 1874 com a Guía política, eclesiástica y militar del Perú.
El precedent d'aquest càrrec va ser el de Pilot major de la Casa de Contractació d'Índies a Espanya i el primer titular del qual va ser Amerigo Vespucci. En 1524 es va crear, com a complement a la tasca del pilot major, el càrrec de cosmògraf major i mestre de fer cartes sent el primer titular el portuguès Diego Ribeyro.
Al Virregnat del Perú, el primer cosmògraf major va ser Lucas de Quirós qui va ser nomenat així el 1618 pel 12è Virrei del Perú Francisco de Borja i Aragón davant l'amenaça holandesa que el 1615 havia bloquejat el port del Callao. El càrrec va ser exercit durant 158 anys per 14 persones diferents. Així mateix, des de finals del segle xviii es va establir un tinent de cosmògraf a Arequipa.

## Cosmògrafs Majors

* Diego Méndez de Segura
* Lucas de Quiroz
* Francisco de Quiroz
* Diego de León
* Juan Ramón Koenig
* Francisco Ruiz Lozano
* Pedro Peralta y Barnuevo
* Luis Godin
* Juan Rehr
* Cosme Bueno
* Gabriel Moreno
* Hipólito Unanue
* José Gregorio Paredes
* Eduardo Carrasco
* Pedro Mariano Cabello
* Francisco Carrasco

## Referències

* 1 2 3 Ortiz Sotelo, 1999, p. 135-147.
* ↑ Ortiz Sotelo, 1997, p. 369-389.

## Bibliografia

* Ortiz Sotelo, Jorge «Los Cosmógrafos Mayores del Perú en el Siglo XVII». Boletín del Instituto Riva-Agüero, 24, Jorge, pàg. 369-389.
* Ortiz Sotelo, Jorge «Los cosmógrafos mayores del Perú». Derroteros de la Mar del Sur, 7, 1999, pàg. 135-147.
# Lamba

Lamba és una localitat situada al sud de l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Runavík. L'1 de gener del 2021 tenia 166 habitants.

## Geografia

Les cases de Lamba s'estenen d'est a oest pel corredor que connecta la costa est del fiord Skálafjørður i la badia de Lamba (Lambavík). Pel cantó del fiord Lamba forma part d'una gran aglomeració urbana de 10 km d'extensió al llarg de la costa amb els pobles següents: Runavík, Rituvík, Skipanes, Søldarfjørður, Glyvrar, Saltangará i Lambareiði.
Hi ha una ruta de senderisme marcada pintoresca que va de Lamba fins a Rituvík. El recorregut es pot fer en aproximadament 2 hores.

## Història

El seu nom prové del nòrdic antic Lamb-hagi, que significa "prat dels xais".
Lamba és un antic poble camperol esmentat per primera vegada al document del segle xiv anomenat Hundabrævið, la Carta dels Gossos, un codi legal que pretenia regular la tinença de gossos a l'arxipèlag. Tanmateix es considera un assentament que ja existia en èpoques més antigues.
El cap d'any de 1707, el vaixell mercant danès Norske Løve es va enfonsar a la badia de Lamba. La campana de la nau es troba avui a la catedral de Tórshavn. Des de fa anys, molts submarinistes han estat buscant el vaixell sense trobar res d'interessant; es diu que el vaixell portava un tresor a bord.
El nom oficial del poble va ser Lambi fins al 2011, quan el Comitè de toponímia (el Staðarnavnanevndin) va decidir de canviar-lo pel de Lamba. El motiu del canvi va ser una petició popular, ja que Lamba era la manera habitual d'anomenar-lo des de feia molts anys. Aquell mateix any, també es van rebatejar cinc localitats feroeses més. El gener de 2011, Landsverk (la Direcció de Carreteres de les Illes Fèroe) va començar el canvi de rètols amb les noves nomenclatures.
Al port hi ha una roca enorme que ningú no gosa treure perquè es diu que hi viu un "huldufólk", una raça d'elfs o fades de la tradició feroesa. La creença diu que és ferotge si se'l pertorba.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en feroès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 19 agost 2021]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Mapa de les Fèroe». Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Mapa de les Fèroe». kortal.fo. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Lamba-Rituvík» (en anglès). Faroe Islands - Tourist Guide. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Bygdir, sum síggjast at hava verið um leið ár 1350-1400, men sum kunnu vera eldri» (en feroès). Heimabeiti. Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Lamba - Rituvík» (en anglès). Make Travel. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Abandon Ship! The 1707 New Year's Eve Drama of Lambavík» (en anglès). My Faroe Islands. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Bygdanøvn broytt» (en feroès). Umhvørvis Stovan, 10-12-2010. Arxivat de l'original el 2017-06-26. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Lamba» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 21 novembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Runavík.
# La Glòria del meu pare

La Glòria del meu pare (títol original, en francès: La Gloire de mon père) és el primer volum de la saga de novel·les autobiogràfiques Souvenirs d'Enfance, del director de cinema i escriptor occità d'expressió francesa Marcel Pagnol.
Es publicà l'any 1957 a França i fou traduïda al català l'any 1994 per Ramon Lladó.

## Argument

La novel·la comença amb el naixement de l'autor a Aubanha l'any 1895, i narra la seva infància a Marsella, els seus primers anys a l'escola i les vacances d'estiu en família l'any 1904, entre d'altres.

## Souvenirs d'enfance

La Glòria del meu pare és el primer d'una sèrie de quatre novel·les, Souvenirs d'enfance, formada per:
* La Gloire de mon père - La Glòria del meu pare (1957)
* Le Château de ma mère - El Castell de la meva mare (1958)
* Le Temps des secrets - El Temps dels secrets (1960)
* Le Temps des amours - El Temps dels amors (1977)

## Referències

* ↑ Plantilla:BNF
* ↑ «Traduccions de la literatura catalana - Ramon Lladó». [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Marcel Pagnol : tous ses livres» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-04-01. [Consulta: 26 gener 2020].
# Coward

* Per a altres significats, vegeu «Henry Coward».
Coward és una població del Comtat de Florence a l'estat de Carolina del Sud (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coward tenia 650 habitants , 246 habitatges i 178 famílies. La densitat de població era de 73,4 habitants/km².
Dels 246 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.182$ i la renda mediana per família de 30.208$. Els homes tenien una renda mediana de 28.977$ mentre que les dones 17.039$. La renda per capita de la població era de 12.711$. Entorn del 16,1% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coward». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coward». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La bobocracia

La bobocracia és un curtmetratge d'animació cubà del 1992. Fou dirigit per Elisa Rivas, i el guió es basa en un acudit de l'humorista Arístides Hernández.

## Referències

* ↑ «Biblioteca Digital fnCl». [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ Martí, Biblioteca Nacional José. Bibliografía cubana 1992-93 (en castellà). Biblioteca Nacional José Martí, Ministerio de Cultura, 1996.
# La Fàbrica

«La Fàbrica» té aquests significats:
* la Fàbrica, entitat de població al municipi de Castellgalí
* La Fàbrica (Benissanet), edifici al municipi de Benissanet (Ribera d'Ebre)
* la Fàbrica o la Fàbrega (Lladurs), masia al poble de Lladurs, al Solsonès
* La Fàbrica (Sant Martí Sesgueioles), nau industrial al nucli de Sant Martí Sesgueioles (Anoia)
* Fàbrica, lloc on es produeix algun objecte, material o servei
* Colònia la Fàbrica, entitat de població i antiga colònia industrial al municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera
* La Colònia de la Fàbrica, urbanització a la població de Flix l'any 1914, al costat de l'Empresa Electroquímica
* la Fàbrica o edifici de l'antiga fàbrica de vidre
# Labotas

* Per a altres significats, vegeu «Labotes (general)».
Labotas o Labotes (es tracta de la forma original dòrica; en grec antic: Λαβώτας, Lābṓtās), segons Heròdot Leobotes (es tracta de la forma jònica; en grec antic: Λεωβώτης, Leōbṓtēs) va ser un rei d'Esparta que regnà entre el 995 aC i el 958 aC.
Va ser el quart rei del país de la línia agíada. El seu regnat va veure el començament del conflicte entre Esparta i Argos, segons Pausànias. Heròdot diu en el seu temps es van portar a Esparta les lleis de Licurg, que era el seu oncle i tutor.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Hi ha manuscrits que l'anomenen Leobites i Leòbates.
* ↑ «Labotas 1». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Labotas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 699
# Dabri

Dabri fou un estat tributari protegit, del tipus thakurat garantit, a l'agència de Malwa a l'Índia central.
Rebia un subsidi de 18 lliures l'any dels Sindhia de Gwalior per Haveli Ujain i Pan Bahar. Els seus ingressos eren el 1901 de 180 rúpies. El sobirà tenia el títol de thakur i era un rajput chauhan.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# La dama alegre

La dama alegre és una comèdia dramàtica en tres actes, original de Joan Puig i Ferreter, estrenada la vetlla del 17 de desembre de 1904, al Teatre de les Arts de Barcelona.
L'acció té lloc en un poble rural de Catalunya, a casa dels senyors Margalí, propietaris acomodats.

## Repartiment de l'estrena

* Senyora Margalí: Adelina Sala
* Senyor Margalí: Josep Guàrdia
* August: Ferran Vázquez.
* Fariner: Enric Casals.
* Filó: Enric Guitart.
* Senyor Daniel: Guillem Roura.
* Senyor Rull: Pere Cabré.
* Marxant: Nicolau Lluelles.
Director artístic: Enric Guitart.

## Referències

* ↑ Article publicat a La Vanguardia amb el títol Con motivo del triunfo del autor de "La dama alegre", signat per Josep Aladern (28 de desembre de 1904).
# Cèbids

Els cèbids (Cebidae) són una de les cinc famílies de micos del Nou Món.

## Descripció

Són primats platirrins de cos allargat, cua llarga -generalment prènsil- i amb les extremitats posteriors més llargues que les anteriors.

## Classificació

* Família Cebidae
** Subfamília Cebinae
*** Gènere Cebus
**** C. aequatorialis
**** C. albifrons
**** C. brunneus
**** C. capucinus
**** C. castaneus
**** C. cesarae
**** C. cuscinus
**** C. flavius
**** C. imitator
**** C. kaapori
**** C. leucocephalus
**** C. malitiosus
**** C. nigritus
**** C. olivaceus
**** C. trinitatis
**** C. unicolor
**** C. versicolor
**** C. xanthosternos
**** C. yuracus
*** Gènere Sapajus
**** S. apella
**** S. cay
**** S. flavius
**** S. libidinosus
**** S. nigritus
**** S. robustus
**** S. xanthosternos
** Subfamília Saimiriinae
*** Gènere Saimiri
**** Saimiri ustus
**** Saimiri vanzolinii
**** Saimiri boliviensis
**** Saimiri oerstedi
**** Saimiri sciureus

## Tàxons extints

* Gènere Acrecebus
** Acrecebus fraileyi
* Gènere Chilecebus
** Chilecebus carrascoensis
* Gènere Dolichocebus
** Dolichocebus gaimanensis
* Gènere Laventiana
** Laventiana annectens
* Gènere Neosaimiri
** Neosaimiri fieldsi
* Gènere Panamacebus
** Panamacebus transitus

## Referències

* Janson, C.H. i Rylands, A.B.. Macdonald, D.. The Encyclopedia of Mammals. Nova York: Facts on File, 1984, p. 342-361. ISBN 0-87196-871-1.
# Lascia ch'io pianga

Lascia ch’io pianga és una ària per a soprano en italià composta per Georg Friedrich Händel que ha esdevingut una obra de concert popular.

## Música

La melodia de l'ària va ser concebuda inicialment com una sarabanda i apareix al tercer acte de l'òpera Almira (1705); la partitura es pot veure a la pàgina 81 del volum 55 de Friedrich Chrysander. Dos anys després Händel va aprofitar la música a l'ària "Lascia la spina, cogli la rosa", que canta el personatge de Piacere de l'oratori "Il trionfo del tempo e del disinganno" (el qual, molt més tard, el 1737, fou revisat com "Il trionfo del tempo e della verità"). Händel encara reutilitzaria la música al segon acte de la seva òpera londinenca Rinaldo (1711), amb un nou text, el "Lascia ch'io pianga", que el personatge d'Almirena adreça al seu carceller Argante. Rinaldo va representar un gran èxit per a Händel, raó per la qual l'ària se sol associar amb aquesta òpera i es coneix principalment en la forma que hi té. A Rinaldo l'ària està escrita en clau de fa major amb un compàs musical de 3x2 i una indicació de tempo Largo.

## Text

La primera versió de l'ària, la del Trionfo, és al libretto de Benedetto Pamphilj. El text en italià i català és:
| Lascia la spina, cogli la rosa; tu vai cercando il tuo dolor. Canuta brina per mano ascosa, giungerà quando nol crede il cor. | Deixa l'espina, pren la rosa; tu vas buscant el teu dolor. Blanca rosada de mà amagada arribarà quan no ho esperi el cor. |
La segona i més cèlebre versió, la de Rinaldo, és al libretto de Giacomo Rossi basat en un guió proporcionat per Aaron Hill: Almirena s'adreça al rei sarraí de Jerusalem, Argante, que la manté presonera i acaba de declarar-li la seva passió a primera vista per ella.
| Lascia ch'io pianga mia cruda sorte, e che sospiri la libertà. Il duolo infranga queste ritorte, de' miei martiri sol per pietà. | Deixa'm que planyi la meva cruel sort i que sospiri per la llibertat. Que el dolor trenqui aquestes cadenes, dels meus martiris només per pietat. |

## Notes

* ↑ A continuació hi ha el text original d'Aaron Hill (del llibret annex a la primera gravació completa de Rinaldo per Jean-Claude Malgoire, publicat per la CBS el 1977): Permit the wretched to complain  Of their unhappy fate; The loss of liberty's a pain  That should our sights create. When you wou'd comfort an afflicted mind,  Pity, not love, shou'd make you kind.

## Referències

* ↑ Dean i Knapp, 1995, p. 176-78.

## Bibliografia

* Dean, Winton; Knapp, J. Merrill. Handel's Operas: 1704-1726. Oxford: Oxford University Press, 1995. ISBN 978-0-198-16441-8.

## Enllaços externs

* "Lascia ch'io pianga" (Rinaldo, act 2) a International Music Score Library Project (IMSLP).
* "Lascia ch'io pianga" with paged score a YouTube
# Laser (vela)

El Laser és una classe internacional d'embarcació de vela dissenyada per Bruce Kirby el 1969.

## Història

Una conversa entre el canadenc Bruce Kirby i el dissenyador industrial Ian Bruce sobre la conveniència de dissenyar una embarcació de Vela lleugera que es pogués transportar al sostre del cotxe, a diferència d'altres classes com la classe Snipe, que requereixen un remolc, es va dur a terme el 1969, i va ser el naixement de la classe Laser. L'embarcació, per a un únic tripulant, de pes lleuger, simple i competitiva, es va presentar al públic en el Saló Nàutic de Nova York a 1971. la IYRU (actual ISAF) va reconèixer la classe com a classe internacional el 1974. En l'actualitat, és l'embarcació d'un sol tripulant més estesa pel món.

## Versions

El Laser té 3 versions de l'aparell, encara que manté el mateix buc per a les tres. El Laser estàndard és el de major superfície vèlica, amb 7,06 metres quadrats, mentre que el Laser Radial, que serà embarcació olímpica en categoria femenina el 2008, té 5,76 metres quadrats, i el Laser 4.7 té 4,70 metres quadrats, cosa que el converteix en una versió molt adequada per als més joves, o de menys pes corporal. El pes ideal del patró varia segons la versió de l'aparell: làser estàndard a partir de 70 kg, làser radial a partir de 60 kg i làser 4.7 a partir dels 50 kg. La simplicitat del buc i l'aparell fan que pugui navegar amb vents de fins a 35 nusos d'intensitat. El làser té la característica de planejar les onades satisfactòriament a causa de la lleugeresa i poc volum del buc.
Recentment Rooster sailing ha introduït una versió no oficial de 08/01 Arxivat 2008-10-07 a Wayback Machine., que ha evidenciat el molt absurd que resulten els preus dels articles oficials Laser, ja que, tot i que són de fabricació més complexa, la vela costa prop de la meitat.

## Enllaços externs

* Laser a Espanya Arxivat 2020-08-11 a Wayback Machine.
* Laser Class Association
* Campionat d'Espanya Laser 2008 Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine.
Viccionari