OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meng Da

    En aquest nom xinès, el cognom és Meng (孟).
Meng Da (mort el 227) va ser un general militar que va servir sota el comandament de Liu Zhang, Liu Bei, Cao Pi, i Cao Rui durant els últims anys de la Dinastia Han Oriental i el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Igual que els conspiradors Zhang Song i Fa Zheng, també va tractar de lliurar Shu a un governant més capaç, Meng Da va jurar lleialtat a Liu Bei a la seva entrada a Shu.
Quan Liu Bei fou convidat a Shu per Liu Zhang, Meng Da i Fa Zheng foren enviats amb 2000 soldats cadascun a actuar com escortes. Liu Bei ordenà a Meng Da per dirigir eixes forces a Jiangling. Després de la pacificació de Shu, se li va donar un lloc com a governador d'una ciutat capital.
En 219 EC, Meng Da va ser enviat al nord per capturar la ciutat de Fangling. Kuai Qi, Governador de Fangling, va ser derrotat i assassinat. Meng Da avança per prendre la ciutat de Shangyong, amb Liu Feng encapçalà reforços de Mianshui per unir-se a ell. Shen Dan, governador de Shangyong, es va retre.
Més tard durant el mateix any, Guan Yu estava compromès en la batalla contra forces de les ambdues Wu i Wei. La sol·licitud d'ajuda militar va ser enviada a Liu Feng i Meng Da al comtat de Yishan. Es va rebutjar la sol·licitud sobre la base que Yishan estava començant a ser envoltat i per tant, les tropes no podien ser enviades.
Quan Guan Yu va ser finalment derrotat i Liu Bei va assabentar de la seva mort, va començar a odiar a Liu Feng i Meng Da. En aquest punt en el temps, els dos també havien tingut una disputa. Meng Da, tement el càstig i l'odi de Liu Feng, desertà a Wei juntament amb els seus subordinats (entre ells els ex oficials de Wei Shen Dan i Shen Yi). Després, va escriure una carta a Liu Feng reprenent-lo i instant-lo a lliurar-se també a Wei. Això no va ser escoltat, i Liu Feng va ser posteriorment executat per no assistir a Guan Yu i deixar que Meng Da desertaran.
En 227, Zhuge Liang llança una campanya en Wei. Meng Da, que havia sigut tractat amablement pel difunt emperador Cao Pi, va ser pitjor rebut per Cao Rui, i el convenceren per tornar a servir a Shu, i a més va ajudar en la campanya atacant Luoyang. Tanmateix, el fracàs de Meng Da a l'hora de prendre les precaucions necessàries i la traïció de Shen Dan, Shen Yi i altres el va conduir a la seva derrota i mort a mans de Sima Yi.

## Referències

* Registres dels Tres Regnes, vols. 1, 3, 14, 31, 32 i 40.
* Llibre de Jin, vol. 1.
* Zizhi Tongjian, vols. 68-71.

## Notes

* ↑ Alguns llibres històrics es refereixen al seu nom estilitzat com Zidu, no com Ziqing. Potser a causa de la semblança de tots dos Hanzi 慶 i 度. Només tenen una mínima diferència.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Minino

Minino (en rus: Минино) és un poble del krai de Perm, al districte de Vereshchagin. Forma part de l’assentament rural de Putin, Rússia. L'any 2010 tenia 19 habitants.
El poble es troba a la riba esquerra del riu Lysva, a uns 2,5 km a l'oest del centre administratiu de l'assentament, el poble de Putin.

## Referències

* ↑ Карта Верещагинского района Пермского края
# Moles d'Alpont

Les Moles d'Alpont (o Muelas de Alpuente, en castellà) és una unitat del relleu formada per una sèries de muntanyes de forma tabular o mola intercalades amb valls i foies situada a la comarca de la Serrania, al País Valencià. Comprèn els municipis d'Alpont (d'on pren el nom), Ares dels Oms, la Iessa i Titaigües.
L'altiplà que dóna suport al conjunt es troba a una altitud mitjana no inferior als 700 msnm, mentre que en el sector septentrional trobem altituds pròximes als 1.500 msnm, relleus de l'entorn de Javalambre, com la Serra del Sabinar. L'àrea de les Moles d'Alpont està delimitada per la ja esmentada serra de Javalambre pel nord, el Sabinar per l'est, la Serra d'Alcotas pel sud-est, la serra del Remei pel sud-oest i el profund canó o gorga format pel riu Túria a l'oest.
El conjunt geomorfològic té el seu origen en l'erosió diferenciada generada pels nombrosos barrancs que el recorren i han construït aquest característic relleu tabular. Les principals altures són Muela del Buitre (1.548 msnm) entre els llogarets de Losilla i el Collado, el Cerro del Poyo (1.469 msnm) entre el Collado i el Hontonar, i la Muela de Santa Catalina (1.318 msnm) a Ares dels Oms. Entre les moles existeixen diverses foies com la de la Almeza al nord-oest, la de Losilla al nord, el Campo de Aras a l'oest, la Hoya de Canales, Hoya de Maz i la de Titaigües al sud o la de la Iessa a l'est.
Pel que fa a la xarxa hidrològica, els barrancs i rambles que drenen aquesta unitat formen part de la conca del Túria i travessen de nord a sud. Destaquen el barranc del Reguer que naix als peus de la mola de la Moratilla i transcorre la foia d'Alpont fins desembocar a la rambla d'Arquela. O la rambla de Baldovar, també tributària de l'Arquela. Per l'oest està la rambla de Canales que drena la foia del mateix nom.

## Referències

* ↑ Pla, José Luis Jiménez Salvador /Jorge Hermosilla. «Alpuente: Territorio de Muelas en el Alto Turia» (en castellà), 28-04-2023. [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ García Gil, Víctor Plan general estructural de Alpuente, 01-12-2019.
# Moles de Raudorar

Les Moles de Raudorar és una serra situada als municipis de Roquetes a la comarca del Baix Ebre i de Mas de Barberans a la del Montsià, amb una elevació màxima de 787 metres.
Aquesta serra és part del massís dels Ports de Tortosa-Beseit.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Moselle Open 2012

El Torneig de Metz 2012, oficialment conegut com a Moselle Open 2012, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 10a edició del torneig es va celebrar entre el 15 i el 23 de setembre del 2012 a l'Arènes de Metz, França.
El tennista local Jo-Wilfried Tsonga va reeditar el títol aconseguit en l'edició anterior.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J-W. Tsonga | 6 | 6 | |
| Q | C. Reix | 3 | 3 | | 1 | J-W. Tsonga | 6 | 6 | |
| | J. Levine | 6 | 3 | 6 | | J. Levine | 3 | 4 | |
| LL | M. Berrer | 4 | 6 | 0 | | | | | | 1 | J-W. Tsonga | 6 | 3 | 6 |
| 3 | M. Granollers | 6$^3$ | 2 | r | | | | | | 8/WC | N. Davidenko | 0 | 6 | 4 |
| | I. Karlović | 7 | 2 | | | I. Karlović | 7 | 6⁶ | 0 | | | | | |
| | G. Müller | 5 | 4 | | 8/WC | N. Davidenko | 6⁵ | 7 | 6 | | | | | |
| 8/WC | N. Davidenko | 7 | 6 | | | | | | | | | | | | 1 | J-W. Tsonga | 6 | 6 |
| 5 | A. Seppi | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 5 | A. Seppi | 1 | 2 |
| Q | V. Millot | 2 | 1 | | 5 | A. Seppi | 7 | 6 | | | | | | |
| | J. Blake | 7 | 3 | 4 | 4 | F. Mayer | 5 | 2 | | | | | | |
| 4 | F. Mayer | 6$^4$ | 6 | 6 | | | | | | 5 | A. Seppi | 3 | 6 | 6 |
| 7 | G. Monfils | 7 | 7 | | | | | | | 7 | G. Monfils | 6 | 1 | 4 |
| | N. Mahut | 6$^4$ | 5 | | 7 | G. Monfils | 6$^3$ | 6 | 6 | | | | | |
| | B. Paire | 2 | 6 | 1 | 2 | P. Kohlschreiber | 7 | 4 | 4 |
| 2 | P. Kohlschreiber | 6 | 1 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | Nicholas Monroe Simon Stadler | 0 | 3 | |
| | Xavier Malisse Alexander Waske | 6 | 6 | | | Xavier Malisse Alexander Waske | 6⁵ | 6⁵ |
| 4 | Johan Brunström Frederik Nielsen | w/o | | | 4 | Johan Brunström Frederik Nielsen | 7 | 7 |
| WC | Vincent Millot Gaël Monfils | | | | | | | | 4 | Johan Brunström Frederik Nielsen | 6$^3$ | 4 |
| | Eric Butorac John Piers | 6⁵ | 4 | | | | | | 2 | Nicolas Mahut Édouard Roger-Vasselin | 7 | 6 |
| 3 | Dustin Brown Christopher Kas | 7 | 6 | | 3 | Dustin Brown Christopher Kas | 4 | 2 |
| | Daniel Brands Jesse Levine | 6 | 3 | [7] | 2 | Nicolas Mahut Édouard Roger-Vasselin | 6 | 6 |
| 2 | Nicolas Mahut Édouard Roger-Vasselin | 3 | 6 | [10] | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Metz :
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Molés e Baucèls

Molés e Baucèls (en francès Moulès-et-Baucels) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Molí d'Arànser

Molí d'Arànser és un antic molí de Lles de Cerdanya (Baixa Cerdanya), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Quant a la construcció és un molí de tres pisos i carcau. És de planta rectangular amb els murs de paredat o maçoneria amb algunes obertures repartides per les façanes, unes amb llinda i d'altres amb arc rebaixat. La pedra no va ser treballada a excepció dels angles.
En l'actualitat l'estat de conservació és ruïnós, encara que queda dempeus el 70% de l'estructura i la teulada, però el cobreix un 40% de vegetació. Cal destacar que a l'interior del Molí, s'hi poden veure elements metàl·lics, de pedra i de fusta, originals del molí i que estaven destinats al seu funcionament. (el rodet, la roda giratòria que devia regular el cabal d'aigua, l'arbre de transmissió, l'estructura del canal per on baixava l'aigua, etc.). L'edifici aprofita la força del riu Arànser.

## Història

Es tracta d'un edifici que molia el blat de Lles, Travesseres, Aransa i Viliella que va recollir el testimoni del Molí del Salt. El molí va caure en desús al envellir els seus propietaris i fou abandonat quan aquests van morir, fa més de quadre dècades. En l'actualitat és propietat de Ca l'hereu Mateu, la casa que és vora el molí.

## Referències

* 1 2 3 «Molí d'Arànser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Molí d'Escrigues

El molí d'Escrigues és un edifici de Santa Maria de Merlès (Berguedà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí fariner de la masia d'Escrigues és una construcció de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana de ponent. El molí s'amplià considerablement pel sector de tramuntana al segle xix. Conserva ben diferenciades la planta superior, on hi havia el casal moliner, i les instal·lacions pròpies del molí (moles, escairador, cacau, rodet, etc.), a la planta baixa.

## Història

El molí d'Escrigues, al peu de la riera de Merlès i prop de l'església parroquial de Santa Maria està documentat des del segle xvi, però al segle xvii i XVIII es reconstruí de nou. Propietat emfitèutica del mas d'Escrigues, pagava censos al baró de la Portella, senyor jurisdiccional del lloc. El molí es mantingué actiu fins abans de la Guerra Civil.

## Referències

* 1 2 «Molí d'Escrigues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Molí de Fonolleres

El Molí de Fonolleres és un molí fariner del poble de Fonolleres, al municipi de Granyanella (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un antic molí fariner, que rebia l'aigua del riu d'Ondara. Actualment s'ha adaptat com a habitatge sense conservar l'estructura o peces de l'antic molí, però sí que es conserva l'estructura de l'antiga bassa, tot i que actualment, la bassa que s'utilitza per regadiu i consum propi, està situada al costat contrari de l'original.

## Referències

* ↑ «Molí de Fonolleres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Montenars

Montenars (friülà Montenârs) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 572 habitants. Limita amb els municipis d'Artegna, Gemona del Friuli, Lusevera, Magnano in Riviera i Tarcento. Comprèn les fraccions de Capovilla, Cologna, Cretto, Flaipano, Frattins, Iòuf, Isola i Plazzariis. Fou un dels municipis més afectats pel terratrèmol del Friül de 1976, que hi provocà 35 morts.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Antonio Mansutti | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Checo Placerean, sacerdot i activista cultural friülès.
# Montemitro

Montemitro (croat molisià Mundimitar) és un municipi italià, situat a la regió de Molise. L'any 2007 tenia 470 habitants. Limita amb els municipis de Celenza sul Trigno (CH), Montefalcone nel Sannio, San Felice del Molise i Tufillo (CH). A aquest municipi i als de San Felice del Molise i Acquaviva Collecroce hi viu una minoria de croats establerts en el segle XV

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Sergio Sammartino | Llista cívica |
# Monumento a la Concordia

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento a la Concordia, situada a la plaça Carbayón, en la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta a bronze, és obra d'Esperanza d'Ors, i està datada en 1997. Tot i no constar la data de la seva inauguració el que sí que se sap és que el monument té com a promotor el mateix Ajuntament d'Oviedo.
El conjunt representa tres homes i tres dones, nus, unes figures humanes mostrades sense elements distintius entre ells, formant així cossos andrògins, però col·locats per parelles.

## Referències

* 1 2 «Escultura «Monumento a la Concordia»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 1r gener 2019].
* 1 2 3 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ «Portada - Enciclopedia de Oviedo». [Consulta: 1r gener 2019].
# Monumento al cabo Luis Noval

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento al cabo Luis Noval, ubicada al cementeri d'El Salvador, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de pedra, és obra de Víctor Hevia, i està datada l'any 1911.
Es tracta d'una escultura d'una figura femenina que subjecta una creu a l'altura del ventre, col·locada sobre un pesdetal de pedra, en el qual estan esculpides les armes del batalló al qual pertanyia.
El caporal Luis Noval Ferrao, va ser un soldat espanyol, nascut a Oviedo que va morir al Marroc en un acte que va ser considerat heroic. És per això que un cop acabat els actes del seu funeral, que van tenir lloc a la Catedral d'Oviedo el 19 d'abril de 1910, es va descobrir a la façana de casa natal, situada al carrer Susana número 12, una làpida de marbre, en la que es pot veure relleu el rostre del militar emmarcat en una bandera onejant, i sota ella, una fulla de llorer símbol de l'honor que mereixia el soldat. A més es pot llegir la següent inscripció: «En esta casa nació el 15 de noviembre de 1887 – Luis Noval Ferrao – Cabo del Regimiento del Príncipe – Ofreció su vida en aras de la patria y murió gloriosamente – en el zoco el-Had de Melilla el 28 de septiembre de 1909. – El Excmo. Ayuntamiento de Oviedo». Que, traduïda diu: «En aquesta casa va néixer el 15 novembre 1887 - Luis Noval Ferrao - Cap del Regiment del Príncep - Va oferir la seva vida en nom de la pàtria i va morir gloriosament - al soc el-Had de Melilla el 28 de setembre de 1909. - l'Excm. Ajuntament d'Oviedo».

## Referències

* 1 2 3 «Estatua del cabo Luis Noval Ferrao». [Consulta: 2 gener 2019].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ Un museo en la calle. Escultura pública. Ayuntamiento de Oviedo
# Monumento al General Sabino Fernández Campo

L'escultura urbana coneguda pel nom Monumento al General Sabino Fernández Campo, ubicada al passeig de "los Álamos" del Campo San Francisco, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Víctor Ochoa, i està datada 1997.
El general Sabino Fernández Campo, comte de Latores, secretari de la Casa del Rei entre 1977-1990, cap de la Casa del Rei de 1990-1993 i des del 8 de gener de 1993 conseller privat vitalici, per nomenament del rei Joan Carles I. Aquest últim càrrec li va proporcionar una profunda relació amb el llavors Príncep d'Astúries, Felip de Borbó, i la comunitat autònoma el títol ostenta, sent un dels principals impulsors de la creació de la Fundació Príncep d'Astúries.
El bust de bronze, realitzat a la Fundición Yunta, va ser costejat per donacions privades i particulars, i és característic de l'obra de Víctor Ochoa, qui va poder comptar amb el mateix Fernández Campo com a model.
Presenta signatura: "Ochoa 1997" sobre la pròpia escultura.

## Referències

* 1 2 3 «Escultura «General Sabino Fernández Campo»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 2 gener 2019].
* 1 2 3 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ Adolfo Casaprima, Escultura pública d'Oviedo, Ajuntament d'Oviedo, 2001
# Mondego

El riu Mondego és el riu més llarg que es troba totalment dins territori portuguès. Neix a la Serra da Estrela, la muntanya més elevada del Portugal continental. Té una longitud de 234 km des del municipi de Gouveia fins a desembocar a l'oceà Atlàntic a la ciutat de Figueira da Foz. Creua el poble de Penacova, la ciutat de Coïmbra, i el municipi de Montemor-o-Velho. Els principals afluents del Mondego són, des del seu naixement fins a la desembocadura: el Dão (per la dreta), l'Alva, (esquerra), el Ceira (esquerra), l'Arunca (esquerra) i el Pranto (esquerra).
# Mondercange

Mondercange (luxemburguès Monnerech, alemany Monnerich) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó d'Esch-sur-Alzette. Comprèn les viles de Mondercange, Bergem, Foetz i Pontpierre. Limita amb Bettembourg, Esch-sur-Alzette, Kayl, Leudelange, Sanem, Schifflange i Reckange-sur-Mess.
A la ciutat es troba l'estadi Municipal de Mondercange amb capacitat per a 3.300 espectadors i on juga l'equip de Football Club Mondercange.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| Luxemburguesos | 4.820 | 79,16% |
| Forasters | 1.269 | 20,84% |
| - Portuguesos | 231 | 3,79% |
| - Francesos | 257 | 4,22% |
| - Italians | 366 | 6,01% |
| - Belgues | 133 | 2,18% |
| - Alemanys | 93 | 1,53% |
| - Iugoslaus | 37 | 0,61% |
| - Altres | 152 | 2,50% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 6.089 |
| 01/01/2002 | 6.099 |
| 01/01/2003 | 6.103 |
| 01/01/2004 | 6.090 |
| 01/01/2005 | 6.099 |
# Mormia banatica

Mormia banatica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Romania.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Vaillant F., 1971-1983. Psychodidae-Psychodinae. Die Fliegen der paläarktischen Region Lieferungen 287, 291, 292, 305, 310, 313, 320, 326, 328: 1-358. E. Schweizerbart'sche Verlagsbuchhandlung. Stuttgart.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Mormia bartaki

Mormia bartaki és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: l'Uzbekistan.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 2 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Mormia caspersi

Mormia caspersi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Alemanya (com ara, Saxònia).

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Insekten Sachsen (alemany)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Wagner, R., 1978. Neue europaische Psychodiden (Diptera: Psychodidae). Senckenbergiana Biologica 58(3-4): 157-170.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Moviment Democristià (Geòrgia)

El Moviment Democristià (georgià ქრისტიანულ-დემოკრატიული მოძრაობა, K’ristianul-Demokratiuli Modzraoba, KDM) és un partit polític de Geòrgia. Fou fundat el febrer de 2008 i dirigit per Giorgi Targamadze, ex presentador de Imedi TV que havia estat membre del Parlament de Geòrgia i aliat proper d'Aslan Abashidze, líder regional d'Adjària. Els antics periodistes d'Imedi TV Magda Anikashvili i Giorgi Akhvlediani i l'ex productor Levan Vepkhvadze, que deixaren la cadena el gener de 2008, també es va unir al partit.
A les eleccions legislatives georgianes de 2008, el partit va ser un dels partits de l'oposició que va obtenir representació al Parlament. No obstant això, els partits de l'oposició en el seu conjunt obtingueren una representació tan petita, que les eleccions es consideraren fraudulentes, que gairebé tots els diputats elegits van renunciar als seus mandats. Els membres del partit, però, van optar per conservar els seus escons, i s'ha convertit en la principal oposició al governant Moviment Nacional Unit al Parlament, sovint referit com a "oposició parlamentària".
Entre les seves polítiques hi ha un compromís per fer que el cristianisme ortodox sigui la religió d'estat de Geòrgia.

## Referències

* ↑ «Ex-TV Anchor Sets Up Political Party.». Civil Georgia, 2007.

## Enllaços externs

* Web del partit