OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Porta i Perucho

Joan Porta i Perucho (La Torre de Cabdella, 1907 - Baronia de Rialb, 1999) va ser un mossèn català que va viure entre la Baronia de Rialb i l'exili en el temps de la guerra civil espanyola.
Vicari de Peramola des del 1931, el 1934 va ser nomenat rector de Pallerols. Amb l'inici de la guerra civil espanyola el 1936 va haver de deixar de dir missa i va anar a fer de mosso al mas proper de Ca l'Empordanès. Des d'allà intentà passar a França però la neu ho impedí. Ho tornà a intentar amb un altre sacerdot i la policia els va detenir i el van deixar en llibertat el 1937 per les gestions d'alguns familiars.
Va tornar a Pallerols a fer de pagès i es presentà com a voluntari per ajudar a fer trinxeres. Abans d'anar al front de l'Ebre es va escapar cap a Pallerols i al desembre va passar a Andorra amb una expedició. Va passar per França, Bilbao i Santander, restà detingut a la plaça de toros. Va tornar a Pallerols on va dir la primera missa el febrer del 1939 i hi va restar 13 anys. Va ser un dels testimonis de l'expedició en què Escrivà de Balaguer va passar a Andorra. Després passà a la Torre de Rialb 12 anys més i a Gualter 14 anys. En total ha estat 42 anys de sacerdot a la Baronia de Rialb.
Del 1973 al 1991 va anar a viure a la rectoria de Ponts i després a la Residència Sant Francesc de Balaguer, on morí als 92 anys. El 1983 li van fer un homenatge al poble amb paraules del bisbe, l'alcalde i el rector en aquell moment.

## Referències

* 1 2 3 Masabeu, Josep. Pallerols de Rialb. Història i Personatges. Barcelona: Fundació Rialb, 2020. ISBN 978-84-09-19209-0.
* ↑ La memòria de Sant Josepmaria es manté «viva» a Sant Julià, diu Gil El Periòdic, 3 desembre 2012
# Joan Portal i Presas

Joan Portal i Presas (Arenys de Mar, Maresme, 1869 — Barcelona, Barcelonès, 1934) va ser un poeta i prosista català.
Comerciant de professió, va ser escriptor de ploma fàcil i col·laborà, sobretot amb versos de tradició jocfloraclesca i articles patriòtics, en nombroses publicacions locals i comarcals, com ara “La Costa de Llevant”, “La Veu de Tortosa”, “Lo Sometent”, “Lo Lliri” i “Les Quatre Barres”. Més ocasionalment també va escriure en periòdics de Barcelona, com La Il·lustració Catalana, “Catalunya Artística” i La Veu de Catalunya. Al fulletó de La Renaixença publicà la seva única novel·la, Vora la mar (1896), que és un cant al seu ideal mariner frustrat i alhora un retrat costumista de la vila d'Arenys.

## Referències

* ↑ «Joan Portal i Presas | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 abril 2020].
# Jordi Vives i Puiggròs

Jordi Vives i Puiggròs (Barcelona, 23 d'abril de 1941) és un metge català. El 1965 es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona. De 1966 a 1968 va fer un postdoctorat al Departament d'immunologia de l'Hôpital Saint Louis de París, el 1972-1973 al Basel Institute for Immunology, i el 1982-1983 al Development Biology Laboratory del Salk Institute (La Jolla, Califòrnia).
El 1976 fou nomenat Cap del Servei d'Immunologia de l'Hospital Clínic de Barcelona. Prèviament havia estat a la Clínica Mèdica A de la Facultat de Medicina i l'Hospital Clínic, dins de l'Escola d'Hematologia que portaven els doctors Agustí Pedro i Pons i Pere Farreras. Ha investigat el sistema d'histocompatibilitat, l'estudi de les proteïnes de membrana i l'estudi de la regulació del cicle cel·lular.
Ha estat el primer president de la Societat Catalana d'Immunologia (1981-1985) i president de la Societat Espanyola d'Immunologia (2000-2004) i és membre de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya des del 1996. El 2005 va presidir el Congrés Europeu d'Immunologia. Ha rebut el Premi Uriach de Ciències de la Salut (1990) i el 1993 la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya.

## Obres

* Sense miralls (novel·la, 2000)

## Enllaços externs

* Currículum Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine. al web de la RAMC
* Biografia al web de l'IEC
# Jorge Franco Alviz

Jorge Franco Alviz (29 d'octubre de 1993), conegut com a Burgui (ˈbuɾɣi), és un futbolista professional extremeny que juga com a volant pel HNK Šibenik.

## Trajectòria

Els seus inicis van tenir lloc al seu poble na tal, Burguillos del Cerro, on va practicar el futbol sala fins als disset anys. En aquell moment es va incorporar a les categories inferiors del CP Cacereño, on va romandre una temporada abans de passar al CD Diocesano, en què va marcar trenta gols en la Divisió d'Honor Juvenil durant la campanya 2011-12.
Va recalar el 2012 al planter del Reial Madrid, on es va incorporar a les files del segon equip filial, el Reial Madrid C sent un dels jugadors més destacats de l'equip. La temporada següent va ser inscrit com a jugador de l'equip filial, el Reial Madrid Castella, sent novament un dels pilars de l'equip, no podent evitar però el descens de categoria del seu equip, que fins llavors militava a la Segona Divisió.
Les seves bones actuacions -mercès a les quals va debutar amb el primer equip en un partit de pretemporada davant de l'ACF Fiorentina - el van portar a suscitar l'interès de diversos equips de la primera divisió espanyola, sent cedit finalment al juliol de 2015 al RCD Espanyol per un any.
Durant la temporada, en què el conjunt català es va reservar una opció de compra, va ser un dels substituts dels titulars de l'equip, tenint presències esporàdiques en els instants finals dels partits gràcies a la seva velocitat i desbordament, sent les seves aparicions cada vegada més constants.
El juliol de 2016 va ser cedit al Real Sporting de Gijón per disputar la campanya 2016-17, en la qual va marcar dos gols i va donar quatre assistències en els trenta-dos partits que va disputar.
L'11 de juliol de 2017 es va confirmar el seu traspàs al Deportivo Alavés.

## Referències

* ↑ Paniagua, Raúl. «Burgui, el genio extremeño», 22-07-2015. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ Bona, Germán. «Burgui ficha por el Espanyol», 03-07-2015. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «Estadísticas de Burgui». [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «Burgui, presentado oficialmente como nuevo jugador rojiblanco», 06-07-2016. Arxivat de l'original el 2017-09-06. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ «Estadísticas de Burgui». [Consulta: 20 maig 2017].
* ↑ «Burgui, nuevo jugador del Alavés», 11-07-2017. [Consulta: 11 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Jorge Franco Alviz a BDFutbol
* Burgui a mondedufoot (francès)
* Burgui a soccerbase (anglès)
* Burgui a soccerway (francès)
# Jorge Galemire

Jorge Galemire (Montevideo, 11 de març de 1951 - Montevideo, 6 de juny de 2015) va ser un guitarrista, arranjador, compositor i cantant uruguaià.
Els seus començaments artístics van estar molt marcats per l'era beat, i va formar part de la dècada del 1970 del segle xx de diversos grups de certa importància a l'Uruguai, com El Syndikato, Epílogo de Sueños i Aguaragua, entre d'altres. També participà en el grup Canciones para no dormir la siesta. El 1977 va ser fundador, amb Jorge Lazaroff i Jorge Bonaldi, del grup Los que Iban Cantando, un dels més importants del cant popular uruguaià de l'època de la dictadura militar de l'Uruguai.
Va realitzar els arranjaments de significatius discos per a la música uruguaiana, entre d'altres Hoy canto de Dino i Sansueña d'Eduardo Darnauchans. Al costat d'aquest últim i amb Eduardo Rivero, va realitzar el 1976 i el 1993 un espectacle anomenat Nosotros Tres. Tanmateix va participar com instrumentista en discos de molts altres artistes com Jorge Drexler i Tabaré Arapí.
El 1981 Galemire produeix el seu primer treball solista, Presentación i dos anys més tard edita, Segundos afuera. Paral·lelament a la seva carrera solista, participa cap al 1984 al grup Repique format a més a més per Jorge Vallejo, Alberto Magnone, Jaime Roos, Andrés Recagno, Gustavo Etchenique i Carlos “Boca” Ferreira, i participa en l'enregistrament del seu primer fonograma, Repique. El 1991 surt a la venda Casa en el desierto i a continuació s'exilia a Espanya tornant a l'Uruguai el 2004. El juny de 2005 al costat de la gal·lesa Karen Ann, compon i interpreta música celta. El maig de 2008, fou el guanyador del premi Graffiti de l'Uruguai per la seva trajectòria. El 2011 el seu disc Presentación va ser inclòs en el llibre 111 Discos d'Andrés Torrón, en ser considerat fonamental dins la història de la música uruguaiana.
A principis d'abril de 2015 va patir un infart i un accident vascular cerebral pels que va romandre internat al Centre de Tractament Intensiu de l'Hospital Maciel fins a la seva defunció al juny del mateix any. Altres fonts indiquen que l'accident cerebrovascular hauria tingut lloc al març de 2015.

## Discografia

* Vals de Pocitos / A contraviento (senzill, amb Eduardo Rivero)
* Presentación (1981)
* Segundos afuera (1983)
* Repique (1984)
* Ferrocarriles (1987)
* Casa en el desierto (1991)
* Perfume (2004)
* Nosotros Tres (amb Eduardo Darnauchans i Eduardo Rivero, 2010)
* Trigo y plata (2012)

## Referències

* 1 2 3 «Falleció el músico Jorge Galemire». El País, 06-06-2015. [Consulta: 6 juny 2015].
* 1 2 «Falleció Jorge Galemire». El Observador, 06-06-2015. [Consulta: 6 juny 2015].
* 1 2 3 4 5 6 «Falleció Jorge Galemire». El Espectador, 06-06-2015. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ «Murió Jorge Galemire, uno de los músicos más relevantes de Uruguay». Subrayado, 06-06-2015. [Consulta: 6 juny 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Cuerdas para rato». Montevideo Portal.
# Vicente Parra Sisternes

Vicente Parra Sisternes (Xàtiva, 1962) és un polític valencià. Diplomat en enginyeria agrícola i administrador d'Ingytop XXI S.L., des del 2003 és primer tinent d'alcalde i regidor d'obres i urbanisme de l'ajuntament de Xàtiva, on és president del Partit Popular. També és president de la Mancomunitat La Costera-Canal i ha estat diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007.

## Enllaços externs

* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
# Catocala dariana

Catocala dariana és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae.
Es troba a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ «A catalogue of the underwing moths (Lepidoptera, Erebidae, Catocala) of the Palearctic». Arxivat de l'original el 2017-09-09. [Consulta: 25 març 2016].

## Enllaços externs

* Bold Systemsː Catocala dariana (en)
# Ash-Shuhada

Ash-Shuhada (àrab: مثلث الشهداء, Muṯallaṯ ax-Xuhadāʾ) és una vila palestina de la governació de Jenin a Cisjordània al nord de la vall del Jordà, a 5 kilòmetres al sud-oest de Jenin. Segons el cens de l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques (PCBS) tenia 1.738 habitants en 2007.

## Referències

* ↑ «Table 26 (Cont.): Localities in the West Bank by Selected Indicators, 2007» (en arabic) p. 106. Palestinian Central Bureau of Statistics, 2007. Arxivat de l'original el 2019-04-09. [Consulta: 28 abril 2017].

## Enllaços externs

* Welcome To The City of al-Shuhada
* Survey of Western Palestine, Map 8: IAA, Wikimedia commons
# Eduard August von Regel

Eduard August von Regel (Eduard von Regel) (13 d'agost de 1815, Gotha - 15 d'abril de 1892, Sant Petersburg) va ser un jardiner i botànic alemany.
Aprèn horticultura a les Muntanyes Reals de Tarongers de Gotha. Completa la seva formació en el Jardí botànic de Gotinga.
Treballa a Bonn i a Berlín abans de ser nomenat jardiner cap a Zúric.
El 1855, s'instal·la a Sant Petersburg com a botànic, i a partir de 1875, com a director del jardí botànic imperial.
Regel es consagra particularment a l'estudi i millorament d'arbres fruiters russos. Crea un jardí de pomeres el 1863 amb els seus propis materials.
El seu fill Johann Albert von Regel va ser botànic i metge.

## Obres

* Allgemeines Gartenbuch (dos volums, Zuric, 1855 i 1868)
* Cultur der Pflanzen unserer höheren Gebirge sowie des hohen Nordens : mit 1 Taf. Abb. Enke, Erlangen 1856 (en línia)
* Monographia Betulacearum ..., 1861
* Tentamen florae ussuriensis, 1861
* Alliorum adhuc cognitorum monographia, 1875

## Honors
### Eponímia
#### Gèneres

* (Arecaceae) Regelia Hort. ex-H.Wendl
* (Bromeliaceae) Regelia (Lem..) Lindm.
* (Myrtaceae) Regelia Schauer

## Referències

* ↑ Ill. Hort. xii 1865 Misc. 6 (IK)
* ↑ Öfvers. Kongl. Vetensk.-Akad. Förh. 47: 542 1890 (GCI)
* ↑ Linnaea 17: 243. 1843 (IK)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Eduard August von Regel». Índex Internacional de Noms de les Plantes (IPNI). Reial Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari nacional Australià (eds.). .

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Eduard August von Regel» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Karl Aubert

Karl Aubert (Christiania, 19 d'agost de 1924 - Oslo, 21 d'octubre de 1990) va ser un matemàtic noruec, germà del sociòleg Vilhelm Aubert.

## Vida i obra

Aubert va estudiar a les universitats d'Oslo, en la qual es va graduar el 1951, i de París, en la qual es va doctorar el 1957. Després de ser assistent de recerca a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton durant dos cursos, va ser nomenat professor de la universitat d'Oslo, en la qual va romandre fins al 1990, quan va ser nomenat vocal del Consell Nacional de Recerca de Noruega.
El seu principal camp de recerca va ser l'àlgebra i les seves relacions amb altres àmbits de les matemàtiques. Va ser molt coneguda la seva polèmica amb l'economista Herbert Simon sobre el grau d'adequació de les matemàtiques utilitzades pels economistes en els seus models. A finals dels anys 1980's també va ser un promotor de l'accés de les dones a càrrecs administratius i docents de la universitat.

## Referències

* ↑ Alfsen, 2022, p. web.
* ↑ Ribenboim, 1992, p. 1 i ss.
* ↑ Velupillai, 2010, p. 164.
* ↑ Rogg, 2003, p. x.

## Bibliografia

* Ribenboim, Paulo (ed.). Collected Papers of Karl Egil Aubert (en anglès). Kingston University, 1992.
* Rogg, Elisabet «Første akt: Aubert tar et initiativ og forsvarer sin handlemåte» (en noruec). Makt- og demokratiutredningens rapportserie, Num. 63, 2003. ISSN: 1501-3065.
* Velupillai, K. Vela. Computable Foundations for Economics (en anglès). Routledge, 2010. ISBN 0-415-35567-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Karl Aubert» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Alfsen, Erik. «Karl Egil Aubert» (en noruec). Store Nosrke Leksikon, 2022. [Consulta: 14 juny 2023].
# Alonso Marí Calbet

Alonso Marí Calbet (Eivissa, 1940 - Ibidem., 9 d'abril de 2019) fou un advocat, empresari i polític eivissenc, germà d'Antoni Marí Calbet.

## Trajectòria política

Va començar a estudiar Dret a la Universitat de València en 1957 i va acabar la carrera a la Universitat de Barcelona en 1963. Durant un any va estar a Madrid preparant oposicions per al Cos d'Advocats de l'Estat. Ha estat Fiscal Comarcal substitut d'Eivissa, president del Consell d'Administració d'un holding de 21 empreses, president del Foment de Turisme d'Eivissa i Formentera i de l'Associació d'Agències de Viatges. En 1964 va construir el seu primer hotel, Es Canar Platja, amb Abel Matutes Juan com a soci.
Fou president del Club Liberal d'Eivissa i membre del Comitè Executiu del Partit Demòcrata Liberal, vicepresident de l'Assemblea de Partits Polítics d'Eivissa i Formentera, membre de la Plataforma d'Organismes Democràtics i de la Comissió de Juristes que va redactar l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 1983. A les eleccions generals espanyoles de 1986 i 1989 fou escollit senador per Eivissa i Formentera per Coalició Popular, on ha estat vicepresident segon de la Comissió d'Indústria, Comerç i Turisme del Senat i a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 fou elegit diputat. Posteriorment va ser president de la cadena d'hotels Insotel. El grup d'empreses Alonso Marí ofereix prop de 8.000 llits i 2.500 habitacions a les Illes Balears, és present a les quatre illes i dona ocupació a 2.000 persones en temporada alta. El 2014 va rebre el Premi Posidonia de la Cambra de Comerç d'Eivissa i Formentera.

## Referències

* 1 2 El Liberal que colecciona estrellas a Diario de Ibiza, 16 de novembre de 2014
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Alonso Marí Calbet a El País, 17 de setembre de 1983
* ↑ Alonso Marí Calbet, la Moda Adlib, el Grupo Pacha y el Hotel Cala Saona, premios Posidonia de la Cámara de Comercio
# Galantis (grup)

Galantis és un grup suec de música electrònica, format per Christian Karlsson i Linus Eklöw. La seva principal discografia la formen Galantis EP (2014) i Pharmacy (2015), i són especialment coneguts pel seu tema Runaway (U & I), que va estar nominat als Premis Grammy del 2016.

## Referències

* ↑ Grammy Nominations 2016: See the Full List of Nominees a Billboard (anglès)

## Enllaços externs

* Galantis - Lloc web oficial
# Galapagar

Galapagar és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita amb Collado Villalba, Colmenarejo, Torrelodones, Las Rozas de Madrid, El Escorial, San Lorenzo de El Escorial, Villanueva del Pardillo, Hoyo de Manzanares, Moralzarzal i Guadarrama.
# Anacroneuria tornada

Anacroneuria tornada és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1998. Proc.Biol.Soc.Wash. 111(3):585.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «The Anacroneuria of Costa Rica and Panama (Insecta: Plecoptera: Perlidae). Los Anacroneuria de Costa Rica y Panamá (Insecta: Plecoptera: Perlidae)». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):172.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Anacroneuria tzapino

Anacroneuria tzapino és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten les ales marrons amb la nervadura marró fosc i un punt marró fosc sobre l'àrea dels ocels.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Equador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 2001. Scopolia 46:38.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):173.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Fuente el Saz de Jarama

Fuente el Saz de Jarama és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita amb els municipis d'Algete, Valdeolmos-Alalpardo i Cobeña.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Fuente el Saz de Jarama
* Web de Fuente el Saz de Jarama
# Fuente el Saúz

Fuente el Sauz és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 379 | 351 | 297 | 264 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Fuentearmegil

Fuentearmegil és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Té com a pedanies Fuencaliente del Burgo, Santervás del Burgo i Zayuelas.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Gastrotheca angustifrons

Gastrotheca angustifrons és una espècie de granota de la família del hemipràctids. Va ser descrit com a Nototrema angustifrons pel zoòleg belga George Albert Boulenger el 1898.
És una espècie arbòria i viu de la vegetació dins del bosc humit de les terres baixes prop de l'aigua. Només s'ha trobat en boscos tancats i no s'ha trobat en hàbitats secundaris. Tots els exemplars coneguts es van trobar en arbustos i arbres a prop de rierols del bosc durant la nit. Es reprodueix per desenvolupament directe i els ous es porten a l'esquena de la femella.

## Distribució

Es troba a zones fragmentades de les terres baixes del Pacífic al nord-oest de l'Equador i a l'oest de Colòmbia, de 100 fins a 600 m d'altitud. A l'Equador només es coneix de Cachabí a la província d'Esmeraldas. A Colòmbia, es coneix per un nombre reduït de localitats dels departaments de Cauca, Valle del Cauca i Chocó.
A la Llista Vermella de la UICN és catalogat en perill crític d'extincio. Les principals amenaces són la pèrdua d'hàbitat a causa dels cultius il·legals, la tala, les activitats mineres i la fumigació de cultius il·legals. Va patir un dràstic descens de la població durant la dècada de 1990.

## Referències

* ↑ Boulenger, George Albert «An account of the reptiles and batrachians collected by Mr. W. F. H. Rosenberg in western Ecuador». Proceedings of the Zoological Society of London, 1898, pàg. 107-126.
* ↑ Duellman, William E. Marsupial frogs and their allies : Gastrotheca and allied Genera, 2015. ISBN 978-1-4214-1676-2.
* ↑ Frost, Darrel R. «Gastrotheca angustifrons (Boulenger, 1898)» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
* 1 2 SSC Amphibian Specialist Group «Pacific Marsupial Frog Gastrotheca angustifrons» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2019. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2019-1.RLTS.T55322A85896740.en.
# Anchichoerops

Anchichoerops és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Anchichoerops natalensis (Gilchrist i Thompson, 1909)

## Referències

* ↑ Gilchrist, J. D. F. & W. W. Thompson. 1909. Descriptions of fishes from the coast of Natal (Part II.). Ann. S. Afr. Mus. v. 6 (pt 3, no. 5): 213-279.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Barnard, K. H. 1927. A monograph of the marine fishes of South Africa. Part II. (Teleostei--Discocephali to end. Appendix.). Ann. S. Afr. Mus. v. 21 (pt 2): 419-1065, Pls. 18-37.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.