OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Factorial esquerre

En matemàtiques, es coneix com a factorial esquerre la funció definida com $!n:=\sum _{k=0}^{n-1}k!$, tot i que sovint s'empra la mateixa notació per referir-se al subfactorial. Per evitar aquesta confusió, alguns autors utilitzen la notació $L!n:=\sum _{k=0}^{n-1}k!$. Aquesta funció fou definida per primer cop pel matemàtic iugoslau Đuro Kurepa al seu treball On the left factorial function !n l'any 1971.

## Primers termes

Els primers termes de la successió $a_{n}=!n$, començant en $n=0$, són 0, 1, 2, 4, 10, 34, 154, 874, 5914, 46234, 409114, 4037914, 43954714, 522956314, 6749977114, 93928268314, 1401602636314, 22324392524314, 378011820620314, 6780385526348314, 128425485935180314, 2561327494111820314 i 53652269665821260314. De fet, és trivial demostrar que tots els termes a partir d'$a_{2}$ són parells.

## Expressions equivalents

El factorial esquerre pot expressar-se de manera relativament senzilla a partir de la funció gamma incompleta $\Gamma (a,x)$ com
    $!n={\frac {(-1)^{n}\,\Gamma (n+1,0)\,\Gamma (-n,-1)-\Gamma (0,-1)}{e}}\,$.

## Referències

* 1 2 Andrejic, Vladica; Tatarevic, Milos. «Searching for a counterexample to Kurepa's Conjecture» (en anglès). Belgrad: Universitat de Belgrad, 29-07-2015. [Consulta: 2 juny 2016].
* 1 2 Weisstein, Eric W., «Factorial esquerre» a MathWorld (en anglès).
* ↑ (successió A003422 a l'OEIS)

## Vegeu també

* Conjectura de Kurepa
# Taruisa

Taruisa/*Tarhuisa podria ser el nom hitita de Troia, encara que sobre aquest tema hi ha moltes discussions. El primer autor que va proposar aquesta equivalència va ser Emil Forrest, un estudiós dels hitites, que l'any 1924 va publicar un article titulat "Vorhomerische Griechen in den Keilschifttexten von Boghazköi" on defensava aquesta tesi.
El topònim que als textos hitites està escrit Taruisa, i segurament s'ha de llegir Truisa pels problemes de l'escriptura cuneïforme per representar grups de consonants, podria ser el precedent del nom que s'atribueix a Troia si se suposa que Truisa evoluciona a Trohia i en grec Τροίη.
El rei hitita Tudhalias II la va sotmetre, i llavors no era part de Wilusa sinó de la confederació d'Asuwa.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto. Historia leyes de los hititas: textos del Reino Medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 27 i 302. ISBN 8446022532.
# Taruma

El taruma o taruamá és una llengua ameríndia originària del nord-est del Brasil, els últims parlants de la qual vivien a l'estat brasiler del Pará. Kaufmann troba similituds entre el tarumá i el katembrí, encara que aquest possible parentiu necessita ser confirmat. La llengua es va considerar extinta per algun temps, fins que Eithne Carlin va trobar alguns parlants entre els wapixana, actualment s'està documentant aquesta llengua, que resta sense classificar.

## Història

El taruma es va parlar al voltant de la desembocadura del Riu Negro a la fi del 1600, però els parlants es van traslladar més tard al sud de Guyana. Cap a la dècada de 1920, els parlants de taruma van deixar de tenir la seva pròpia identitat ètnica.

## Referències

* ↑ Jolkesky, Marcelo Pinho de Valhery. 2016. Estudo arqueo-ecolinguístico das terras tropicais sul-americanas. Doutorado em Linguística. Universidade de Brasília.
* ↑ Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, 1968.
* ↑ Campbell, Lyle. 2018. Language Isolates. New York: Routledge.

## Bibliografia

* Eithne B. Carlin (2011) "Nested Identities in the Southern Guyana Surinam Corner". In Hornborg & Hill (eds.) Ethnicity in Ancient Amazonia.
* Eithne B. Carlin (2006) "Feeling the Need: The Borrowing of Cariban Functional Categories into Mawayana (Arawak)". In Aikhenvald & Dixon (eds.) Grammars in Contact: A Cross-Linguistic Typology, pp. 313–332. Oxford University Press.
# Fatemeh Rahbar

Fatemeh Rahbar (en farsi: فاطمه رهبر; Teheran, 1964 - 6 de març de 2020) va ser una política iraniana. D'obediència conservadora, va ser membre del Parlament de l'Iran de 2004 a 2016 i novament a partir del febrer del 2020. Representava el districte electoral de Teheran, Rey, Xemiranat i Eslamxahr. Va morir el 6 de març de 2020 sent una de les nombroses víctimes de l'epidèmia de coronavirus que va començar a la Xina el 2019 i va afectar la resta del món i més fortament l'Iran el 2020.

## Referències

* ↑ «Iranian MP Fatema Rahbar in ‘critical condition' due to coronavirus» (en anglès). Al Arabiya, 06-03-2020 [Consulta: 6 març 2020].
* ↑ «Iranian Lawmaker Dies After Contracting Coronavirus As Fatality Toll Hits 145», 07-03-2020.
* ↑ «Newly elected Iranian female politician dies from coronavirus, as country confirms 1,234 new cases», 07-03-2020. Arxivat de l'original el 2020-03-07.
* ↑ Newly-Elected Female Politician Dies of Coronavirus in Iran
# Fatges

Fatxes (en alguns llocs escrit Fatges) era un llogaret, avui abandonat, que es troba 4 km al nord-oest de Vandellòs, sota el Coll de Fatxes, obert entre la Serra del Montalt i la Mola de Genessies, dins de la zona muntanyosa del que és avui el terme municipal de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, al Baix Camp. El llogaret es va abandonar a mitjan segle xx. L'arquitecte japonès Masayuki Irie va rehabilitar dues cases el 2009, on volia posar-hi un hotel i centre d'estudi per a acadèmics d'arquitectura del Japó i de Catalunya tot i que després el projecte restà interromput.

## Etimologia

Segons explica Joan Coromines a la seva obra Onomasticon Cataloniae, Fatxes és un nom mossàrab que deu expressar la situació del lloc, com el primer paratge on, venint de Tivissa, s'arriba a la 'cara' o vessant de mar: 11. Així, Fatxes vindria de «facies» que voldria dir les cares. Segons Coromines, és incorrecta la grafia Fatges.

## Vegeu també

* Moleta de Fatxes
* Serra del Coll de Fatxes

## Enllaços externs

* Pobles abandonats: Fatges (Baix Camp)

## Referències

* ↑ Anguera, Pere. Història dels pobles del Baix Camp. Reus: Reus Diari, 1989, p. 301-302.
* ↑ Gerhard Vandellòs, Ferran. «Arquitectes nipons 'ressusciten' un poble deshabitat». El Periódico de Catalunya, 22-06-2008.
* ↑ Segura, Cristian. «Les masies japoneses abandonades de Vandellòs». El País, 04-10-2015.
* ↑ Coromines, Joan. Onomasticon Cataloniae, p. 199.

## Enllaços externs

* La restauració de masies de Fatxes, premiada al Japó Arxivat 2011-07-28 a Wayback Machine.
* Fatges - town of ghosts
* Arquitectes nipons 'ressusciten' un poble deshabitat - Els professionals restauren tres masies del nucli de Fatges des de fa sis anys
* Muntanyes de Tivissa-Vandellòs Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Ethiopian Electric Power Corporation FC

L'Ethiopian Electric Power Corporation Football Club, també conegut com a EEPCO FC, Ethio-Electric o Mebrat Hail, (Amhàric: ኢትዮ ኤሌክትሪክ) és un club etíop de futbol de la ciutat d'Addis Abeba.

## Palmarès

* Lliga etíop de futbol:
** 1993, 1998, 2001
* Copa etíop de futbol:
** 1971, 1972, 1976, 2001
* Supercopa etíop de futbol:
** 1993, 1998, 2001
* Copa Ciutat d'Addis Ababa:
** 2005, 2006, 2016

## Referències

* ↑ «Ethiopian Premier League:». Ethiopian Football Federation. [Consulta: 19 març 2012].
* ↑ Asrat, Firew «Fofano fires Ethio-Electric to Addis Cup glory». soka25east, 07-11-2016.
* ↑ Team profile – Soccerway.com
* ↑ Ethiopian Premier League 2010-2011 Historical Data – crankshaw-sports-stats.com
* ↑ «Ethiopia – List of Champions». [Consulta: 19 març 2012].
* 1 2 «Ethiopia - List of Cup Winners». [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Ethiopia – List of Super Cup Winners». [Consulta: 19 març 2012].
# Tavaco

Tavaco (en cors Tavacu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 226 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 16 | 43 | 61 | 104 | 171 | 226 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Marie Pasqualaggi | | |
# Oecomys paricola

Oecomys paricola és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del centre-nord del Brasil. El seu hàbitat natural són les selves tropicals. Està amenaçat per la desforestació provocada per l'expansió dels camps de conreu. Un estudi citogenètic, molecular i morfològic publicat el 2012 suggerí que O. paricola podria ser un complex d'espècies.

## Referències

* ↑ Percequillo, A. et al. Oecomys paricola. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 febrer 2017.
* ↑ Rosa, C. C. et al. «Genetic and morphological variability in South American rodent Oecomys (Sigmodontinae, Rodentia): evidence for a complex of species» (en anglès). Journal of Genetics, 91, 3, 2012, pàg. 265-277. DOI: 10.1007/s12041-012-0182-2.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Comunitat Bet El

La Comunitat Bet El (en castellà: Comunidad Bet El), és una congregació religiosa del judaisme conservador argentí a Buenos Aires que ha estat un model per les altres sinagogues conservadores de l'Argentina, i de la resta d'Amèrica Llatina.

## Origen

En 1935, el rabí Schlessinger va afiliar la sinagoga de la congregació israelita argentina, amb el moviment del judaisme conservador dels Estats Units. En 1958, Schlessinger va demanar al rabí conservador Abraham J. Heschel, que enviés a un rabí per guiar als membres de la Congregació Israelita de la República Argentina (CIRA).
l'escollit va ser Marshall Meyer, un jove rabí l'arribada del qual va marcar l'inici d'una nova etapa en la vida comunitària jueva argentina. El 5 d'agost de 1959, va arribar amb la seva esposa Naomi a l'Argentina, fou contractat per 2 anys, però va viure en el país 25 anys.
Les modernes concepcions d'aquest jove rabí no van caure molt bé entre alguns dirigents de major edat pel que, després de moltes discussions, va decidir, al costat d'un grup de feligresos que el seguien, fundar una nova comunitat.
El somni de Marshall era fundar una comunitat que revitalitzés el judaisme. Marshall estava convençut de que el judaisme tenia un missatge de renaixement, perdó, responsabilitat social, i individual que faltava en l'existència dels altres jueus que eren els seus contemporanis.
És per això que va decidir fundar la comunitat Bet El, una congregació que va esdevenir un model per les altres sinagogues conservadores de l'Argentina i de la resta d'Amèrica Llatina.
| « | Y llamó el nombre de aquel lugar Bet El. | » |

## Història

En 1963 van llogar un saló per realitzar el seu primer Shabat al qual van assistir més de 1.000 persones, la qual cosa constituïa un nombre sense precedents, i van redactar la seva pròpia constitució. El temple Bet El, va esdevenir la sinagoga més nombrosa de Buenos Aires.
En 1973 van construir el seu propi edifici, que constava d'una sinagoga, un espai per a les activitats socials, instal·lacions esportives, i salons pels més petits. Degut a les idees innovadores del rabí, el temple Bet El, va ser el primer temple jueu conservador d'Amèrica del Sud, a on les dones podien llegir la Torà. Seguint l'exemple del seu fundador, Bet El va ser una institució solidària i políticament compromesa.

## Referències

* ↑ Kreiman Brill, Angel. Historia de las sinagogas argentinas.
* ↑ «In His Despair, Rabbi's Strength Revives Temple». The New York Times. [Consulta: 2 novembre 2012].
* ↑ Weil, Adolfo. Orígenes del judaísmo conservador en la Argentina. Ediciones Seminario Rabínico Latinoamericano.
* ↑ Génesis 28:19
* ↑ RIL editores.. ISBN 978-956-284-732-2.

## Enllaços externs

* Comunitat Bet El Arxivat 2018-01-29 a Wayback Machine. (castellà)
# Adalbert de Bremen

Adalbert de Bremen (Saxònia-Anhalt, c. 1000 - Goslar, 16 de març de 1072) fou un prelat de Germània, arquebisbe de Bremen i de Hamburg del 1043 fins a la seva mort.
Va exercir una gran influència entre els sobirans del seu temps, i fou regent de l'Imperi Romanogermànic mentre Enric IV era menor d'edat.

## Referències

* ↑ «Adalbert de Bremen». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rohtak

Rohtak (panjabi ਰੋਹਤਕ, hindi रोहतक) és una ciutat i municipalitat d'Haryana, capital del districte de Rohtak a 70 km de Delhi. Consta al cens del 2001 amb una població de 286.773 habitants.

## Història

Vegeu: Districte de Rohtak
Podria correspondra amb la Rauhitaka o Rauhita del Rajatarangini i d'al-Biruni però la tradició només parla de Rohtasgarh (Fort de Rohtas) com a seu d'un raja ponwar, al lloc conegut com a Khokra-kot, que estava situat a poca distància de la moderna ciutat. Destruïda pels gúrides Hauria estat reconstruït en temps de Prithwi Raj el 1160 segons una tradició, o a la meitat del segle xiv segons una altra. Després s'hi van establir una colònia de Shaykhs del Iemen i van construir un nou fort. Al segle xiii s'hi van establir afganesos que abans havien estat a Birahma, no gaire lluny. Fou un feu menor dels sultans de Delhi- El 1286 Khai Khasru, net i hereu de Balban (1266-1288), fou atret a Rohtak des de Multan per Muizz al-Din Kaykubad i executat. El 1410 Sayyid Khidr Khan va assetjar a Rohtak a Idris Khan i va conquerir el fort després de 6 mesos de setge. Al segle xvi fou part de l'Imperi Mogol (excepte el breu parèntesi en què fou governada per la dinastia Suri) i a l'inici del segle xviii va passar en feu a diversos nawabs. El 1824, quan es va formar el districte de Panipat (Kangra), fou declarada capital de la resta del districte. La municipalitat es va crear el 1867. El 1881 la població era de 15.699 i el 1901 de 20.323.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Rohtak Website Arxivat 2009-10-03 a Wayback Machine.
# Club Sportivo Independiente Rivadavia

El Club Sportivo Independiente Rivadavia és un club de futbol argentí de la ciutat de Mendoza, a la província del mateix nom.

## Història

El club va ser fundat el 24 de gener de 1913 per Pedro Castro.
Un antic club, l'Atlético Belgrano, havia estat fundat el 1908 i essent una entitat destacada durant els primers anys del futbol de la ciutat. Uns incidents provocaren la seva desaparició el 1911. El 1913 es fundà el Club Atlético Independiente, hereu de l'antic Belgrano. Guanyà vuit campionats locals consecutius (1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1920) a la Confederación Mendocina de Fútbol.
El 10 de gener de 1919 es fusionà amb el Club Sportivo Rivadavia, presidit per Bautista Gargantini, més tard president del nou nat Independiente Rivadavia. El 1921 es formà la Liga Mendocina de Fútbol, on el club destacà amb sis títols consecutius entre 1925 i 1929). El 5 d'abril de 1925 s'inaugurà l'estadi amb un partit davant el Peñarol de Montevideo. A les dècades del 30 i 40 guanyà sis nous campionats locals. Pel que fa als campionats argentins, debutà a la màxima categoria (el campionat Nacional) el 1968. El club ha jugat en total a la Primera Divisió Argentina els anys 1968, 1973, 1977, 1979-1980 i 1982, quan arribà als quarts de final del campionat Nacional.

## Palmarès

* Campionat de Mendoza de futbol (32):
** 1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1920, 1924, 1925, 1926, 1927, 1928, 1929, 1932, 1935, 1936, 1938, 1940, 1945, 1960, 1961, 1962, 1965, 1967, 1970, 1972, 1976, 1978, 1992-1993, 1993-1994, 2007
* Torneo Argentino A (1):
** 1999, 2007

## Futbolistes destacats

* Ramón Cabrero (1979~1982)
* Daniel Cordone (2006~2007)
* Héctor Cúper (1977~1978)
* Claudio García (1999-2000)
* Darío Felman (1974~1975)
* Hugo Cirilo Mémoli (1973~1977, 1982)
* Lucas Rodríguez (2004)
* José Sand (2000~2001)
* Lucas Valdemarín (1999~2000)
* Ariel Ortega (2008-2009)
* Judelin Aveska (2008-present)

## Referències

* ↑ https://archive.today/20120629094728/img809.imageshack.us/img809/2170/162y.jpg

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial del club Arxivat 2007-07-08 a Wayback Machine.
* (castellà) Lepra Mendoza Arxivat 2006-11-09 a Wayback Machine.
# Consell General de la Droma

El Consell General de la Droma (occità Conselh general de la Droma) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de la Droma, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
La seu es troba a Valença i des de 2004 el president és Didier Guillaume (PS).

## Presidents del consell

* Maurice Pic (PS) (1957-1985)
* Rodolphe Pesce (PS) (1985-1992)
* Jean Mouton (1992-2001)
* Charles Monge (2001-2003)
* Jean Mouton (2003-2004)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de la Droma era constituït per 36 elegits pels 36 cantons de la Droma.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (26 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 18 |
| Divers Gauche | DVG | 3 |
| Front d'Esquerra | FG | 1 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 2 |
| Les Verts-Europa Ecologia | LV-EE | 2 |
| Oposició (10 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 7 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Divers Droite | DVD | 2 |
| President del Consell General |||
| Didier Guillaume (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Roine-Alps
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de la Droma
# Tamaricàcies

Tamaricàcia, Tamaricàcies o Tamaricaceae és una família de plantes amb flors.
Té 4 gèneres i unes 120 espècies.
Sota el Sistema Cronquist aquesta família estava inclosa en l'ordre de les Violals però les classificacions modernes la posen en l'ordre Cariofil·lals.
És una família nativa de les parts seques d'Europa, Àsia i Àfrica. Moltes creixen en sòls salins tolerant també sòls alcalins.
Adopten la forma de plantes herbàcies, arbusts o petits arbres.
Les fulles són en forma d'esquames. Les flors són petites i regulars formant espigues
# She Saihua

She Saihua (xinès simplificat: 佘賽花, pinyin: Shé Sàihuā) és una heroïna llegendària de la dinastia Song del nord de la Xina antiga. Esposa de Yang Ye i mare dels seus 7 fills, és una figura destacada a les històries de Generals de la família Yang.
L'anciana i vídua She Saihua també és coneguda com a She Taijun (xinès simplificat: 佘太君, pinyin: Shétàijūn, literalment 'She la reina suprema') i normalment es representa amb un bastó de cap de drac (龍頭拐杖). Se suposa que va viure més enllà dels 100 anys.

## Llegendes
### Matrimoni amb Yang Ye

El pare de She Saihua, She Hong (佘洪) ja havia arranjat que la seva filla es casés amb Yang Ye, però va canviar d'opinió i la va prometre amb Cui Long (崔龍) de la més poderosa família Cui. Quan la família Yang va demanar matrimoni, She Hong va fer cridar a Cui Long perquè vingués ràpidament a casar-se amb la seva filla. A Saihua no li agradava Cui Long, de manera que va enviar un missatger per a avisar a Yang Ye. Després de l'arribada d'aquest, She Hong no va tenir més remei que declarar que el guanyador del duel entre els pretendents es casaria amb la seva filla. Yang Ye va matar a Cui Long en batalla, però accidentalment va ferir a She Hong, que va intentar ajudar en Cui Long. Enfadada, She Saihua va lluitar contra Yang Ye que es va retirar al Temple de les Set estrelles. Dins del temple, Yang Ye va aclarir el malentès i es van casar.
El temple de les set estrelles, on suposadament es van casar, es troba a l'actual comtat de Fugu, província de Shaanxi.

### Prenent el comandament de l'exèrcit

She Saihua va tenir 7 fills i 2 filles amb Yang Ye, el comandant en cap dels Song. Quan Pan Mei es va negar a enviar ajuda, Yang Ye i diversos fills van morir durant les batalles de la Platja Daurada i la Muntanya dels Llops Bessons. She es va assegurar que els crims de Pan Mei no passaven desapercebuts i el va processar amb èxit a la cort imperial. Confiant en la seva lleialtat i seny, l'emperador Taizong la va convertir en comandant en cap i li va concedir un bastó amb cap de drac, símbol de l'emperador, pel control absolut de l'exèrcit dominat per homes.

## Reivindicació històrica

Tot i que Yang Ye és un personatge històric real, cap registre històric esmenta la seva dona fins a la dinastia Qing, que esmentava que Yang Ye es va casar amb una dama She (折氏), la filla d'un Zhou tardà convertit en general de Song She Deyi (折德扆). Tot i que això sembla possible tenint en compte l'edat i la geografia de She Deyi i Yang Ye, no tots els historiadors estan convençuts de l'afirmació, sobretot perquè el personatge fictici amb el cognom homònim She (佘) ja havia aparegut a la dinastia Yuan i era àmpliament conegut per la dinastia Qing.

## Adoració

El "Temple She Taijun" (佘太君廟) es troba al parc forestal de Baiwangshan al districte de Haidian, Pequín, Xina.

## Referències

* ↑ 京剧剧目考略：《紫金带》
* ↑ 府州城
* ↑ http://litera.ccu.edu.tw/journal/article/16_07.pdf 「佘太君」與「折太君」考

## Bibliografia

* Bennet Peterson, Barbara. Notable Women of China: Shang Dynasty to the Early Twentieth Century. M.E. Sharpe, Inc, 2000.
* (in Chinese) Yang Jia Jiang (Generals of the Yang Clan) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Orestias tschudii

Orestias tschudii és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias tschudii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Orestias piacotensis

Orestias piacotensis és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Xile.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias piacotensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Opsariichthys bidens

Opsariichthys bidens és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos, Vietnam i Àsia oriental.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Systema Cyprinoideorum revisum. Neder. Tijdschr. Dierk. v. 1. 187-218.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Histonium

Histonium (grec antic: Ἱστόνιον), actual Vasto d'Ammone, va ser una de les principals ciutats dels frentans (frentani) situada a la costa de la mar Adriàtica, a uns 8 km al sud de la Punta della Penna.
El Liber Coloniarum diu que era una ciutat dels frentans on s'hi va establir una colònia romana, suposadament sota Juli Cèsar, però no va obtenir el rang de colònia i s'anomenava municipi segons les inscripcions. Va ser una ciutat de certa importància durant l'Imperi i apareix encara als Itineraris al segle iv. No consta que mai fos despoblada o destruïda totalment, si bé va patir destruccions dels ostrogots, dels longobards i dels àrabs, però segurament va seguir existint fins al dia d'avui.
La ciutat no tenia cap port natural i només una rada, i possiblement un port a Punta della Penna de nom llatí no conegut (alguns suposen que era la ciutat de Buca) li feia probablement de port durant l'imperi.
Les seves restes inclouen un teatre, banys, edificis públics, mosaics, estàtues, columnes de granit i de marbre i altres restes menors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Histonium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 maig 2023].