OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bobrovka (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Bobrovka».
Bobrovka (en rus: Бобровка) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 26 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Llista de monuments de Mancor de la Vall

Llista de monuments de Mancor de la Vall catalogats pel consell insular de Mallorca com a Béns d'Interès Cultural en la categoria de monuments pel seu interès històric, artístic, arquitectònic, arqueològic, històric-industrial, etnològic, social, científic o tècnic.
| Monument | Tipus | Localització | Coordenades | Codi$^?$ |
| Capella de Santa Llúcia | Edif. religiosos | Mancor de la Vall Puig de Santa Llúcia | 39° 45′ 03″ N, 2° 51′ 58″ E﻿ / ﻿39.750777°N,2.86605°E﻿ / 39.750777; 2.86605 a prop | RI-51-0011116 |
| Massanella | Arq. defensiva | Mancor de la Vall | 39° 45′ 46″ N, 2° 52′ 43″ E﻿ / ﻿39.762874°N,2.878603°E﻿ / 39.762874; 2.878603 a prop | RI-51-0008472 |
| Tafona de Son Morro | Ed. fabrils | Mancor de la Vall carrer de Salvador Beltrán Gralla, 1 | 39° 44′ 59″ N, 2° 52′ 23″ E﻿ / ﻿39.749685°N,2.872959°E﻿ / 39.749685; 2.872959 a prop | RI-51-0005276 |
| Sa Creu | Creus de terme | Mancor de la Vall Carrer de sa Creu | 39° 44′ 58″ N, 2° 52′ 28″ E﻿ / ﻿39.749525°N,2.874558°E﻿ / 39.749525; 2.874558 a prop | RI-51-0010323 |
| Es Clot des Diners | Monument arqueològic | Mancor de la Vall | 39° 45′ 15″ N, 2° 52′ 23″ E﻿ / ﻿39.754082°N,2.872947°E﻿ / 39.754082; 2.872947 a prop | RI-51-0002410 |
| Cova de Montaura | Monument arqueològic | Mancor de la Vall | 39° 44′ 30″ N, 2° 51′ 56″ E﻿ / ﻿39.741612°N,2.865512°E﻿ / 39.741612; 2.865512 a prop | RI-51-0002411 |

## Referències

* Base de dades de béns immobles, del Ministeri de Cultura
* Visor del Patrimoni Històric, del Consell de Mallorca
# Consell Regional de Sdot Nègueb

El Consell Regional de Sdot Nèguev (en hebreu: מועצה אזורית שדות נגב) (transliterat: Moatza Azorit Sdot Nèguev) és un consell regional situat en el desert nord-oest del Nèguev, en el Districte meridional d'Israel. El consell regional de Sdot Nèguev va ser establert en 1951 pels colons de l'organització sionista religiosa HaPoel HaMizrahi. El consell regional inclou 16 comunitats: 2 quibutsim, 12 moixavim, i 2 assentaments comunitaris. Malgrat els freqüents atacs amb coets des de la propera Franja de Gaza, la població de la regió de Sdot Nèguev ha augmentat un 55 % per cent des de 2006. Els residents del consell han citat el sistema educatiu, l'atmosfera, i l'estil de vida rural com a incentius per anar a viure al desert del Nègueb.

## Llista de municipis
### Quibutsim

* Alumim
* Saad

### Moixavim

* Beit HaGadi
* Givolim
* Kfar Maimon
* Mlilot
* Sharsheret
* Shibolim
* Shokeda
* Shuva
* Tkuma
* Yoshivia
* Zrua
* Zimrat

### Assentaments

* Magalim
* Tushia

## Referències

* ↑ www.sdotneguev.org.il/
# Elmo (Utah)

Elmo és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 368 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elmo tenia 368 habitants, 112 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 229,2 habitants per km².
Dels 112 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 16,1% no eren unitats familiars. En el 16,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.000 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 12.861 $. Entorn del 9,1% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elmo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elmo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miquel Curcó i Rubió

Miquel Curcó i Rubió (Torregrossa, Província de Lleida, 23 de novembre de 1893- Mèxic, 1966) va ser un dirigent obrer i ebenista. Activista en els conflictes agraris de l'Urgell, va ser militant d'ERC i el 1933 delegat d'aquest partit per les Garrigues. Arran dels Fets d'Octubre de 1934 va ser empresonat a Lleida fins al febrer de 1936. Procedent, presumiblement, de la USC, ingressà al PSUC i la UGT. Fou Secretari General de la Federació Catalana de Treballadors de la Terra (FCTT-FETT) de la UGT, en representació de la qual formà part del secretariat regional d'aquest sindicat. Nomenat secretari de col·lectivitzacions, el 1937 va ser elegit membre del comitè central del PSUC. El 1939 s'exilià a Mèxic, després de passar pel camp de concentració francès de Bram. El mateix any abandonà la militància en el PSUC tot i que seguí formant part del secretariat regional de la UGT que encapçalava a Mèxic Miquel Ferrer. Al seu domicili particular va tenir lloc la fundació del Moviment Social d'Emancipació Catalana (1940), nucli del futur Partit Socialista Català (1941) en el qual milità, tot incorporant-se, el 1959, a l'MSC. Va ser un organitzadors de la UGT a Amèrica i va morir a Mèxic l'any 1966.
La seva parella va ser Domènica Bellet i Casas també nascuda a Torregrossa.

## Referències

* ↑ «fitxa de migració». P.A.R.E.S. Moviments migratoris iberoamericans, 1939. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ Mir, Conxita. Diccionari biogràfic de les terres de Lleida. 2010. Lleida: Alfazeta, abril, 2010, p. 639. ISBN 9788493771553.
* ↑ «Biografia Miquel Curcó» (en castellà). [Consulta: 5 abril 2016].
* ↑ «Movimientos migratorios. Fitxa servei de migració». P.A.R.E.S., 1939. [Consulta: 12 octubre 2020].
# Sara Mercedes Baluarte Cornejo

Sara Mercedes Baluarte Cornejo (districte de Samegua, 24 de setembre de 1915 - 19 de desembre de 1992), coneguda habitualment com a Amparo Baluarte, fou una escriptora i poetessa peruana. Autora de nombrosos poemaris i lletrista de més de dues-centes cançons que foren un referent en la música criolla del Segle XX.

## Biografia

Nascuda a Samegua (departament de Moquegua) al sud del Perú, va ser la segona filla de Felipe Neri Baluarte i María Encarnación Cornejo. Quan tenia cinc anys, la família es va traslladar a Lima i va cursar estudis al col·legi de Maria Auxiliadora de Callao. Dotada de gran sensibilitat, molt aviat va destacar en la poesia. De molt jove va quedar òrfena de pare. El 1933, quan encara no havia complert 18 anys, va guanyar el primer premi en el concurs de Radio Schenecty de Nova York amb el poema Plenilunio, musicat pel llaütista i compositor Nicolas Wetzell Romero amb el qual inicià una llarga i fructífera col·laboració. Baluarte va compaginar la poesia i la música amb la feina al Ministeri d'Agricultura del Perú, on va treballar durant 25 anys.
Va ser fundadora i directora del Círculo Literario y Artístico Internacional del Perú. Durant els anys 1940-41 va iniciar una bona amistat amb la rapsoda catalana Maria Antònia Vilaseca i Viladot (Myrtia de Osuna) a la qual va dedicar una poesia publicada anys després en el llibre La Ruta Luminosa. El 1951 es va casar amb el compositor Ángel Alvarado Valdez, instrumentista i pedagog, autor de l'himne dels cors escolars del Ministeri d'Educació Baluarte, també va ser membre de l'Associació Nacional d'Autors i Artistes (ANEA) i de l'Associació Peruana d'Autors i Compositors (APDAYC).
El 1975 la seva obra Cáliz de amor va ser guardonada amb el diploma d'honor del Gran Prix de la Ville d'Arlés. Des del 1951 al 1980 va publicar nou poemaris recollits en diverses antologies. Va morir el 19 de desembre de 1992.

## Referències

* ↑ Villanueva, Lorenzo & Donayre. Canción Criolla. Antología De La Música Peruana, 1987.
* 1 2 «Centenario del nacimiento de la poetisa del cancionero popular, Amparo Baluarte, Noticias Peru America Latina latinos salud educacion pobreza». [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ Sody de Rivas, Ángel. Myrtia de Osuna en el contexto de la generación del 27 (en castellà). Bilbao: Ediciones Beta III Milenio,S.L., 2016, p. 128-130 Capítol 2.2 Una nueva era de esperanza. ISBN 978-84-16809-01-1.
* ↑ Baluarte, Amparo. La Ruta Luminosa (en castellà). Editorial. Lima: Editora Médica Peruana, 1958, p. 188 Myrtia de Osuna.
* ↑ Sonido, Centro del. «El mundo de los niños y sus vinilos» (en castellà), 27-05-2021. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «Himno de la Policía Escolar del Perú» (en castellà). [Consulta: 14 setembre 2022].
* ↑ criollos peruanos, musica criolla del Peru. «criollos peruanos-Amparo Baluarte». [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ Baluarte, Amparo. Cáliz de amor (en castellà). Baluarte Ediciones, 1974.
* ↑ «La poesía y Amparo Baluarte». [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «AUTORA FINA, CREADORA DE PAGINAS INOLVIDABLES, ES 'AMPARO BALUARTE' - Generaccion.com». [Consulta: 21 setembre 2022].
# Quaix-en-Chartreuse

Quaix-en-Chartreuse és un municipi francès, situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, al departament de la Isèra.
# Sant Llorenç de la Salanca (església)

Sant Llorenç de la Salanca és l'església parroquial de la vila de Sant Llorenç de la Salanca, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada al cor de la vila vella d'aquest nom. Data del segle XIV; és d'origen romànic, però va ser agrandida a partir del 1761 per Joseph Garamuda, ciutadà notable de Perpinyà, i reconstruïda en estil gòtic méridional. El mateix any, el cementiri fou traslladat a la carretera de Torrelles. Cal destacar-hi sobretot els orgues, construïts per Théodore Puget i instal·lats el 1873. També són notables els retaules del segle xviii-xix, així com teles i plafons del XIX.
D'aquesta parròquia depèn la capella de Santa Maria i Sant Josep de la Casa dels Vells.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «3-Alenyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Llorenç de la Salanca». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 277. Sant Llorenç de la Salanca». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Sant Llorenç de la Salanca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «L'església de Sant Llorenç en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-25. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Consell Regional de Samaria

El Consell Regional de Samaria (en hebreu: מועצה אזורית שומרון) (transliterat: Mo'atza Azorit Shomron) és un consell regional israelià que es troba en la zona nord de Cisjordània. Proporciona serveis municipals per a les 35 comunitats jueves o assentaments israelians dels turons de Samaria dins de la seva jurisdicció amb una població total d'aproximadament 23.600 persones. Les oficines principals es troben en el Parc Industrial de Barkan. La indústria vinícola també és important. El logotip del consell està escrit amb les paraules bíbliques de Jeremies 31: 5: "Una altra vegada plantaràs vinyes en els colls de Samaria".
L'àrea municipal del consell s'estén a través de 2.800 quilòmetres quadrats. Fins a la tardor del 2005, quan part del seu territori municipal va ser abandonat com a part del pla unilateral de desconnexió d'Israel, el Consell Regional de Samaria havia estat el principal consell regional israelià en l'àrea municipal. En agost de 2015, Yossi Dagan va ser escollit per ocupar el càrrec de President del Consell Regional de Samaria, amb el 62% dels vots.

## Assentaments

| Alei Zahav Avnei Hefetz Barkan Bruchin Einav Elon Moreh Etz Efraim Har Brachà Hermesh Hinanit Itamar Kfar Tapuach Kiryat Netafim Ma'ale Shomron Mevo Dotan | Migdalim Nofim Peduel Rehelim Reihan Revava Sal'it Sha'arei Tikva Shaked Shavei Shomron Tel Menashe Tzofim Yakir Yitzhar |

## Enllaços externs

* Pàgina web (hebreu)
# Talpa transcaucasica

Talpa transcaucasica és una espècie de mamífer eulipotifle de la família dels tàlpids. Viu al Caucas i les regions veïnes. El seu hàbitat natural són els boscos de muntanya. Pel que fa al seu aspecte, sembla una versió més petita del talp (T. europaea). Durant molt de temps fou inclòs en el si del talp oriental (T. levantis). A agost del 2023, els estudis més recents el situen com a espècie a part.

## Referències

* ↑ Gündüz, İ.; Demirtaş, S.; Silsüpür, M.; Özmen, M.; Polly, P. D.; Bilton, D. T. «Notes from the Anatolian underground: two new mole taxa from Eastern Turkey, together with a revised phylogeny of the genus Talpa (Mammalia: Eulipotyphla: Talpidae)». Zoological Journal of the Linnean Society, zlad049, 2023. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlad049.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Elmira (Missouri)

Elmira és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 82 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elmira tenia 82 habitants, 29 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era de 126,6 habitants per km².
Dels 29 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,1% hi vivien parelles casades, en un 17,2% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.375 $ i la renda mediana per família de 50.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.625 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 14.785 $. Entorn del 10% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elmira». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elmira». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Sara Loscos i López

Sara Loscos i López (Barcelona, 9 de març de 1980) és una periodista i actriu catalana.
Als 16 anys va ser presentadora del programa juvenil Loops!, dedicat al seguiment de l'actualitat musical, del Canal 33 de Televisió de Catalunya. El 2007 va ser presentadora de les històries de la sèrie GosSOS de TV3, un programa per sensibilitzar la població sobre la tinença de gossos. Acabada aquesta feina, va tornar a Loops! del Canal 33. D'altra banda, també ha va ser reportera a Ànima i actriu a sèries de televisió com El Joc de Viure (1997),Temps de silenci (2001-2002) o Laura.
El 2012 es va casar amb Jordi Graupera a Sant Martí d'Empúries, i poc després es van traslladar amb ell a Nova York, on va néixer les seves dues filles. Als Estats Units, Loscos va fer d'editora d'un canal de notícies de 24 hores i després va tornar a Barcelona, on ha continuat la seva vida personal i professional. Ha continuat fent feines de presentadora com al concert El pop d'una nit d'estiu al Festival Grec (2019).
Des del 2021 forma part de l'equip del programa Tot es mou de TV3, encarregada de l'anomenada zona de distensió. El 2022 va anunciar-se que s'encarregaria de substituir Helena Garcia Melero durant el període estival.

## Referències

* ↑ «La convidada: Sara Loscos, periodista i actriu: "Estic tot el dia endollada a la música"». L'Hiperbòlic, 01-10-2006, pàg. 8-9.
* 1 2 «Sara Loscos torna amb The Police». El Punt Avui, 25-09-2007.
* 1 2 3 Villanueva, Marc «Famosa expresentadora de TV3 torna i triomfa al costat d'Helena Garcia Melero». El Nacional. En Blau, 26-01-2021.
* ↑ Sallent, Josep «Sara Loscos presentarà a TV-3 les històries de la sèrie 'GosSOS'». El Periódico de Catalunya, 07-04-2007.
* ↑ «La sèrie». TV3. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Cristina Serra, dona de Pep Guardiola, actriu esplèndida en una sèrie de TV3». El Nacional.cat, 23-01-2022. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Avui s'estrena un nou melodrama de TV3 que reflectirà la història de Catalunya des de 1935». Vilaweb.cat, 17-01-2011. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Casament d'en Jordi i la Sara». Parròquia de Sant Martí d'Empúries. [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ Ballfugó, Carles «El futuro incierto de Graupera tras su fracaso político: ¿vuelta a EEUU?». Crónico Global, 10-07-2019.
* ↑ March, Oriol «Les deu coses que potser no sabies de Jordi Graupera, alcaldable de Barcelona és Capital». Nació Digital, 15-05-2019.
* ↑ «El pop d'una nit d'estiu. Concert simfònic al Grec». Festival de Barcelona Grec, 2019, pàg. 18.
* ↑ Porras, Darío «La presentadora sorpresa que substituirà la Melero al 'Tot es mou Estiu'». En Blau - El Nacional, 11-05-2022.
# Quagga

* No s'ha de confondre amb Quaga.
Quagga és un suite de programari lliure per poder usar la família de sistemes operatius Unix com encaminadors. Està dissenyat especialment per NetBSD, FreeBSD, Solaris i Linux. Actua com commutador del GNU Zebra, el qual al seu torn és un dimoni que s'encarrega de manejar les taules d'encaminament del nucli. Algunes de les seves funcions estan millor adaptades a Linux, és a dir, el maneja completament com el dimoni commutador que és. En el cas dels BSDs, hi ha unes quantes funcions que no maneja, és a dir, no pot aprofitar les benediccions d'aquest.

## Enllaços externs

* Quagga Arxivat 2008-04-21 a Wayback Machine.
* Configura Quagga
* Tutorial Quagga Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Consell Regional de Menashe

El Consell Regional de Menashe (en hebreu: מועצה אזורית מנשה) (transliterat: Moatza Azorit Menashe) és un consell regional proper a la ciutat de Hadera, al districte de Haifa d'Israel. El nom fou agafat d'una de les dotze tribus d'Israel. El clima plujós de la zona va afavorir l'agricultura, però actualment els habitants dels diferents nuclis de població es dediquen més aviat al comerç i a la indústria. Al consell regional s'hi troben moltes reserves naturals i restes arqueològiques, cosa que fa que cada setmana hi passin desenes de milers de turistes.

## Entitats de població

* Kibbutz: Barqay, En Shemer, Gan Shemu'el, Kefar Glikson, Lahavot Haviva, Ma'anit, Maggal, Mezer, Mishmarot, Regavim.
* Moshav: En Iron, Gan Hashomeron, Kefar Pines, Ma'or, Me Ammi, Sede Yizhaq, Talme El'azar.
* Viles àrabs: Al-Aryan, Meiser, Umm Al-Qutuf.
* Viles jueves: Alonei Yitzhak, Mitzpe Ilan, Katzir,
* Hospital psiquiàtric: Sha'ar Menashe.

## Referències

* ↑ «www.menashe.co.il/». Arxivat de l'original el 2008-02-02. [Consulta: 26 desembre 2017].
# Talpuk alatt fütyül a szél

Talpuk alatt fütyül a szél (en hongarès El vent corre sota els seus peus) és una pel·lícula hongaresa del gènere Ostern (cinema western) del 1976 dirigida per György Szomjas, amb intenció crítica i connotacions històriques i etnogràfiques, el seu argument es basa en un treball etnogràfic de Sándor Szűcs.

## Argument

Ambientada a la puszta hongaresa en la dècada del 1830, en un moment en què els agricultors estan invadint la planura explotada pels pastor, el seu protagonista, Gyurka Farkos Csapó, s'escada de la presó i torna a les estepes de Karcag per venjar-se dels qui el van trair. Els pastors esteparis el progetegeixen perquè el seu espai habitable està molt limitat pels agricultors i empresaris capitalistes. La captura de Gyurka Farkas Csapó és confiada al comissari Balázs Mérges, que era amic de Gyurka.

## Repartiment

* Đoko Rosić (veu: Bessenyei Ferenc) – Farkas Csapó Gyurka
* Bujtor István – Mérges Balázs csendbiztos
* Vladan Holec (veu: Cserhalmi György) – Jeles Matyi
* Bordán Irén – Parti Bözsi
* Beregszászi Olga – Szép szemű lány
* Bikácsy Gergely – Megyei úr
* Deák Sándor – Megyei úr
* Reviczky Gábor – Babák Ferkó
* Szilágyi István – Fúró József
* Iványi József – Timók András
* Téri Sándor – Megyei hadnagy
* Polgár Géza – Megyei úr
* Kristóf Tibor – Gyönyörű József
* Kóti Árpád – Megyei úr
* Solti Bertalan – Számadó
* Szerencsi Hugó – Megyei úr
* Sarlai Imre – Megyei úr
* Törő Gábor – Csigolya, számadó
* Mucsi Sándor – Paraszt
* Bácskai János
* Edőcs István
* Pintér Tamás
* Csapó János
* Kiss Jenő
* Bregyán Péter
* Dákai Péter
* Simon Antal

## Curiositats

La posada que surt a la pel·lícula es va construir a la vora del poble de Nagyiván. En una ocasió, els realitzadors van pujar a Budapest per veure el metratge. El vigilant de la nit que custodiava la posada va encendre foc per escalfar-se, fent que la posada es cremés. Per a l'escena de cloenda, per tant, es va reconstruir el costat de la posada cap a la càmera. Així, al final de la pel·lícula, només es crema una meitat de la posada, l'altra meitat s'havia cremat abans.

## Producció

Fou projectada com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Referències

* ↑ Talpuk alatt fütyül a szél (1976)
* ↑ Talpuk alatt fütyül a szél a filmarchiv.hu
* ↑ Negyven éves az első magyar western.
* ↑ Primicias del cine australiano con "Caddie" de Crombie, ANC, 17 de setembre de 1976