OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heinrich Sutermeister

Heinrich Sutermeister (Feuerthalen, Suïssa, 12 d'agost de 1910 - Morges, Suïssa, 16 de març de 1995) fou un compositor suís d'òpera del segle xx.
Sutermeister fou alumne de Hans Pfitzner i de Carl Orff i va exercir com a professor en el Conservatori de Hannover (1963-75). Va escriure obres simfòniques, religioses, música de cambra i diversos concerts per a piano, violoncel i clarinet, però són les seves òperes per al teatre, la ràdio i la televisió, les més conegudes i recordades. Normalment utilitzava els seus propis textos, que adaptaven obres de Shakespeare, Dostoievski, Flaubert, Wilde i Stevenson durant els 50 anys que es va dedicar activament a escriure òperes. Entre aquestes últimes, destaquen les òperes Die schwarze Spinne (L'aranya negra) 1935-36; Romeo und Julia, 1940; Die Zauberinsel (L'illa encantada), 1942, Titus Feuerfuchs, 1958 i Madame Bovary, 1967.
Les principals influències en la formació de l'estil de Sutermeister van ser Arthur Honegger, que va ser el primer que el va inspirar a escriure música, i Carl Orff, amb qui va estudiar durant un temps. Va admirar particularment la parella Verdi/Boito a Otello i Falstaff, i també Pelléas et Mélisande de Debussy, en les quals es va inspirar per combinar l'expressió musical i dramàtica a la manera d'aquestes obres mestres. Quan, als anys cinquanta i seixanta, va ser considerat passat de moda, va trobar al seu propi públic amb òperes de televisió molt reeixides.
Sutermeister va néixer a Feuerthalen, al cantó de Schaffhausen. Després d'estudiar filologia a Basilea i París, el 1931 es va dedicar a la musicologia a la Universitat de Basilea. De 1932 a 1934 va assistir a l'Akademie der Tonkunst de Múnic, on va tenir com a professors a Walter Courvoisier, Hans Pfitzner i Carl Orff. Va tornar a Suïssa per treballar durant un any com a repetidor al Teatre Municipal de Berna, abans de convertir-se en compositor a temps complet. La primera obra de Sutermeister, Die schwarze Spinne, amb text d'A. Rosler, va ser escrita per a la ràdio i retransmesa el 1936. Es va realitzar una versió escènica a Sankt-Gallen el 1949. Mentrestant, el ballet Das Dorf unter dem Gletscher es va ballar a Karlsruhe el 1937 i el 1938 va seguir Andreas Gryphius, la primera de les vuit cantates que va escriure, i una de les seves millors obres primerenques.

## Referències

* 1 2 3 Forbes, Elizabeth. «OBITUARY:Heinrich Sutermeister» (en anglès). Independent. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ "Die schwarze Spinne. Heinrich Sutermeister", Opera Quarterly (2000) 16 (4), p.683-686.
* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.

## Enllaços externs

* Informació "Heinrich Sutermeister", Universitat de Zúric
# Hlaing

El riu Hlaing, anomenat també a la part baixa com a Rangoon o Yangon, és un riu de Myanmar. A la seva riba esquerra, té la ciutat de Yangon, antiga Rangoon, que fou capital de Birmània fins al 2005.
Neix amb el nom de Myit-ma-ka en unes maresmes properes a Prome, a l'est d'aquesta ciutat i a 240 km al nord-oest de Yangon. Entra al llac In-ma amb el nom de riu Zay, però reprèn el nom de Myit-ma-ka (Myitmaka), i continua cap al sud, passant prop d'Hinthada, corrent paral·lel a l'Irawadi, del qual queda separat per una línia de turons, i s'acosta a Yangon, on agafa aquest nom. En aquesta darrera part rep nombrosos rius menors. És navegable fins a San-ywe, on rep el riu Thun-ze per l'est, i per petits bots fins a In-ma, però ja en aquest tram final comencen els bancs d'arena que el fan progressivament més impracticable. La profunditat no baixa del metre.
Als 17° 15′ N, el deixa una branca anomenada Baw-lay, que després el troba altra vegada però amb el nom de Kukko prop dels 17° 00′ N, a partir d'on s'eixampla considerablement; a partir de la unió amb el Baw-lay, el corrent l'empeny cap a fora del llit i el seu curs queda dividit (per dues illes) en tres canals, dels quals l'oriental és el més fondo i l'usat pels petits vaixells de comerç; just abans de Rangoon (Yangon), se li uneix el Pan-hliang per l'oest; rodeja la ciutat per l'est rebent el Pegu i el Pu-zun-daung, i gira cap al nord per acabar desaiguant al golf de Martaban a la mar d'Andaman, a 16° 28′ N, 96° 20′ E﻿ / ﻿16.467°N,96.333°E﻿ / 16.467; 96.333, en una boca d'uns cinc quilòmetres entre Elephant Point i Eastern Grove lighthouse. Aquesta entrada és de terra baixa i coberta de manglars. Des de la desembocadura fins a la capital del país, pot ser navegat per vaixells grans; després de la unió del Pegu i el Pu-zun-daung, un banc anomenat Hastings impedix el pas a vaixells de més de 500 tones. La plana del Hlaing forma una àmplia zona de més de 3.000 km², abans pantanosa i modernament ben conreada. Està connectat al delta de l'Irawadi pel canal Twante, construït entre 1881 i 1883.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Hladnica

Hladnica és una zona verda del sud de Lapad, a Dubrovnik, (Croàcia), i a l'est de les muntanyes Petka. Instal·lacions sanitàries a la rodalia. A l'extrem sud, s'arriba a la mar per la punta Gebela Glava.
# Helianthemum squamatum

Helianthemum squamatum Pers. és una estepa habitual de sòls guixencs i distribuïda per la Península Ibèrica i el Nord d'Àfrica. S'ha usat com a planta model en estudis científics sobre vegetació gipsícola a Espanya.
Camèfit amb fulles oblongues i cobertes d'esquàmules, flors amb pètals grocs, i els fruits són càpsules amb llavors marrones. És una espècie acumuladora de sofre en fulla i absorbeix aigua de cristal·lització del guix en èpoques seques.

## Bibliografia

* ↑ Castroviejo et al.. Flora Iberica 3. Helianthemum. Madrid: Real Jardín Botánico. CSIC, 1993.
* ↑ Duvigneaud & Denaeyer-De Smet «Accumulation du soufre dans quelques espèces gypsophiles d'Espagne.». Bulletin de la Société Royale de Botanique de Belgique / Bulletin van de Koninklijke Belgische Botanische Vereniging, 1966.
* ↑ Palacio et al. «The crystallization water of gypsum rocks is a relevant water source for plants». Nature Communications, 2014.
# Heliantheae

Heliantheae és una tribu de plantes amb flor de la subfamília de les asteròidies (Asteroideae).

## Particularitats

Aquesta tribu inclou plantes cultivades com el gira-sol (Helianthus annuus) i altres de jardineria com Coreopsis, Cosmos, Echinacea, Rudbeckia i Zinnia.

## Subtribus

La classificació tradicional va ser feta per Alexandre de Cassini al segle xix. El 1981 Harold Ernest Robinson va subdividir la tribu en les subtribus següents:
| Ambrosiinae Baeriinae Chaenactidinae Clappiinae Clibadiinae Coreopsidinae Coulterellinae Desmanthodiinae Dimeresiinae Ecliptinae Engelmanniinae Enhydrinae Espeletiinae | Fitchiinae Flaveriinae Gaillardiinae Galinsoginae Guardiolinae Helianthinae Heptanthinae Hymenopappinae Jaumeinae Lycapsinae Madiinae Marshalliinae Melampodiinae | Milleriinae Montanoinae Neurolaeninae Pectidinae Peritylinae Pinillosinae Polymniinae Rudbeckiinae Varillinae Zaluzaniinae Zinniinae |

## Gèneres

Aquesta tribu compta amb els gèneres:
| Acanthospermum Acmella Agnorhiza Ambrosia Angelphytum Bahiopsis Balsamorhiza Baltimora Berlandiera Blainvillea Borrichia Calanticaria Calyptocarpus Chromolepis Chrysogonum Clibadium Damnxanthodium Delilia Dimerostemma Dracopis Dugesia Echinacea Eclipta Elaphandra Encelia Enceliopsis Engelmannia Flourensia Geraea Helianthella Helianthus | Heliomeris Heliopsis Hidalgoa Hymenostephium Idiopappus Iva Jefea Kingianthus Lasianthaea Lindheimera Lipochaeta Lundellianthus Melanthera Monactis Montanoa Oblivia Otopappus Oyedaea Parthenium Perymeniopsis Perymenium Philactis Phoebanthus Podachaenium Podanthus Ratibida Rensonia Riencourtia Rojasianthe Rudbeckia Salmea | Sanvitalia Scabrethia Scalesia Schizoptera Sclerocarpus Silphium Simsia Sphagneticola Spilanthes Squamopappus Steiractinia Synedrella Tetrachyron Tetranthus Tilesia Tithonia Trichocoryne Trigonopterum Verbesina Vigethia Viguiera Wamalchitamia Wedelia Wollastonia = syn. Melanthera Wyethia Xanthium Zaluzania Zexmenia Zinnia |

## Referències

* ↑ Asteroideae - Taxonomia
* ↑ «GRIN - Genus: Wollastonia DC. ex Decne.». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 18 juny 2015].
* Harold E. Robinson, A Revision of the Tribal and Subtribal Limits of the Heliantheae (Asteraceae). Smithsonian Contributions to Botany: 51. (1981).
# Howlita

La howlita és un mineral de la classe dels borats. Va ser descoberta l'any 1868 a Nova Escòcia (Canadà), sent nomenada en honor de Henry How (1828-1879), químic, geòleg i mineralogista canadenc que va ser el primer a descriure la nova espècie mineral.

## Característiques

La howlita va ser classificada anteriorment com un silicat càlcic contenint anions de bor, però l'estudi de la seva estructura indica que és un borat de calci que conté també silici. A més dels elements de la seva fórmula, Ca₂B₅SiO$_9$(OH)₅, sol portar com impureses: sodi i potassi. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant prismes tabulars aplanats paral·lels a [100]. També se'n pot trobar de forma massiva a nodular. Les anàlisis de duresa solen donar un valor de 3,5 a l'escala de Mohs, però aquest podria ser la duresa per separar els grans de la forma massiva en què normalment es troba, doncs la duresa autèntica d'un dels cristalls s'ha mesurat al voltant de 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la howlita pertany a «06.CB: Ino-triborats» juntament amb els següents minerals: colemanita, hidroboracita i jarandolita.

## Formació i jaciments

Se sol trobar associada a dipòsits de minerals borats. Es forma com a mineral secundari en ambients àrids. Sol estar associada a altres minerals com: colemanita, guix, ulexita o bakerita.

## Referències

* ↑ «Howlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 març 2015].
# Hockey Breganze

L'Associazione Sportiva Dilettantistica Hockey Breganze, més popularment coneguda com a Hockey Breganze, és un club d'hoquei sobre patins de la localitat italiana de Breganze. El club va ser fundat l'any 1961 i actualment milita a la Serie A2 Entre els seus assoliments esportius més destacats figuren dues lligues italianes, assolides els anys 1976 i 1979, així com quatre Copes d'Itàlia, assolides els anys 1968, 1975, 2015 i 2019.) També ha guanyat una Supercopa italiana l'any 2015. A escala internacional, disputà la final de la Copa de la CERS de la temporada 2013/14, en la qual va caure derrotat pel CE Noia a Forte dei Marmi. Mentre que a la Lliga Europea arribà a la Final Fou de la temporada 2014/15 celebrada a Bassano del Grappa, on caigué en semifinals contra el FC Barcelona.

## Palmarès

* 2 Lligues d'Itàlia (1976, 1979)
* 4 Copes d'Itàlia (1968, 1975, 2015, 2019)
* 1 Supercopa d'Itàlia (2015)

## Referències

* ↑ Sport. «El Noia Freixenet, campeón 'in extremis' de la Copa CERS | hockey | sp» (en castellà), 06-04-2014. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Sport. «Bassano, sede de la Final Four de la Liga Europea» (en castellà), 04-04-2015. [Consulta: 29 març 2022].
# Holofiletisme

Holofilètic és un terme proposat per a substituir de forma semànticament correcta del terme monofilètic usat en la cladística (que difereix de l'ús que se'n fa en la sistemàtica evolutiva). La darrera definició científica considera qualsevol organisme amb un antecessor comú com a grup monofilètic.
Tot i que anant lluny en el temps es podria trobar un antecessor comú per a un organisme aquesta definició obliga a considerar com antecessor només el que comparteixi un tret derivat (sinapomorfia) la qual defineix el grup.
El terme holofilètic no ha guanyat una ampla acceptació dins la comunitat científica. probablement perquè el terme 'monofilètic' és àmpliament usat amb el mateix significat.

## Referències

* ↑ Ashlock, P.D. «Monophyly and associated terms». Systematic Zoology, vol. 20, 1, 1971, pàg. 63–69.
* ↑ Envall, Mats «On the difference between mono-, holo-, and paraphyletic groups: a consistent distinction of process and pattern». Biological Journal of the Linnean Society, vol. 94, 2008, pàg. 217. DOI: 10.1111/j.1095-8312.2008.00984.x.
* ↑ Google Scholar. «Holophyletic».
# Héctor Guerra (cantant)

Héctor Guerra (Minas de Riotinto, 1985) és un cantant i productor musical hispano-bolivià referent de la música electrollatina. El seu estil barreja rap, dancehall, cúmbia i música andina. Al llarg de la seva carrera artística, Héctor Guerra ha col·laborat amb músics com Public Enemy, Café Tacvba, Maldita Vecindad i Marinah de Ojos de Brujo.
L'any 2018 publicà el treball Desde el infierno, pertanyent a la seva trilogia mexicana, a partir de les seves experiències psicodèliques al Desert de Sonora.

## Discografia

| Àlbum | Discogràfica | Any |
| Lágrimas (amb Pachamama Crew) | Warner | 2011 |
| Amor | Amanecer | 2012 |
| Gracias por existir | Pachamama Dreams | 2015 |
| Desde el infierno | Kasba Music | 2018 |
| Perreo cósmico | Pachamama Familia | 2021 |

## Referències

* ↑ «La festa mestissa d'Hector Guerra i "Casa Babylon"». Catalunya Ràdio, 07-03-2018.
* ↑ «Lanzan apoyo musical con "Wirikuta no se vende, Wirikuta se defiende"» (en castellà). Publimetro. [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «En el desierto de Sonora aprendí que la muerte no existe» (en castellà). MondoSonoro, 26-03-2018.
* ↑ «Héctor Guerra regresa con “Tantrap”, un canto a la libertad sexual» (en castellà), 17-05-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].
# Horace Gould

Horace Gould nascut Horace Harry Twigg va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Horace Gould va néixer el 20 de setembre del 1918 a Bristol, Anglaterra i va morir el 4 de novembre del 1968 a Southmead, un suburbi de Bristol, Anglaterra.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1954 (la cinquena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 17 de juliol del 1954 el GP de Gran Bretanya al Circuit de Silverstone.
Ron Flockhart va participar en disset curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en sis temporades diferents, les corresponents als anys entre 1954 i 1960.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1954 | Cooper | Cooper | Cooper | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR 15 | ALE | SUI | ITA | ESP | | | - | 0 |
| 1955 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON | 500 | BEL | HOL Ret | GBR Ret | ITA Ret | | | | | - | 0 |
| 1956 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON 8 | 500 | BEL Ret | FRA | GBR 5 | ALE Ret | ITA | | | | 20è | 2 |
| 1957 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON Ret | 500 | FRA Ret | GBR NVS | ALE Ret | PES Ret | ITA 10 | | | | - | 0 |
| 1958 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG 9 | MON NVQ | HOL | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | POR | ITA | MAR | - | 0 |
| 1960 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | POR | ITA NVQ | USA | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Josep Dalmau

Josep Dalmau és el nom dels següents personatges:
* Josep Dalmau i Olivé (Sant Llorenç Savall, 1926 - 2018), sacerdot, activista i escriptor català
* Josep Dalmau i Rafel (Manresa, 1867 - Barcelona, 1937), pintor, restaurador, antiquari i marxant d'art
* Josep Ignasi Dalmau i de Baquer (la Seu d'Urgell, 1804 - 1878), advocat i polític català
* Francesc Josep Dalmau Fortuny (Palma, 1981), polític mallorquí
* Josep Dalmau i Bantolra (Solsona, 16 de juliol de 1948), (a) Rendé, rellotger i folklorista solsoní.
# Capella da Senhora dos Passos (Mexilhoeira Grande)

La Capella da Senhora dos Passos, també coneguda com Capella de Nosso Senhor dos Passos, és un edifici religiós de la vila de Mexilhoeira Grande, al municipi de Portimão, a l'Algarve, a Portugal.

## Descripció

La Capella da Senhora dos Passos es troba al carrer da Capelinha, a la vila de Mexilhoeira Grande, i és un petit edifici religiós privat.
Presenta una arquitectura típica barroca, de dimensions modestes, composta només per una nau, rematada per una volta. L'interior també és de composició simple; conté un retaule major, amb un nínxol de volta perfecta i dues pilastres acanalades. Al nord hi ha una petita sagristia, de forma quadrangular, que conté una imatge de Nosso Senhor dos Passos i una tela sobre la Fugida a Egipte, ambdós en mal estat de conservació. La façana principal inclou un arc de volta perfecta de descàrrega, decorada damunt amb motius florals. Al cim hi ha un òcul, i la façana es remata de forma irregular, amb un frontó circular al centre, amb una pedra blasonada. Davant la façana principal hi ha un petit atri. L'edifici conté alguns elements del període noucentista: el retaule neoclàssic i el timpà del portal principal.

## Història

Fou construïda com a part d'una de les quintes al voltant de la vila, que a poc a poc desaparegué, i n'és la capella l'únic vestigi. Es poden detectar treballs de restauració del segle xix a la façana principal, però l'extinció de la quinta i la consegüent divisió en diferents propietaris dugué a l'abandó de la capella. Posteriorment, servia de suport a les festes religioses de la parròquia.
La capella s'esmentà com un dels monuments de la Mexilhoeira Grande, durant el debat sobre l'ascensió d'aquella localitat a la categoria de vila, al 1997, i ja aleshores se'n descrivia el mal estat de conservació. A principis del segle XXI n'hi havia infiltracions a les voltes, principalment a la sagristia, i la densitat de vegetació a l'atri dificultava l'accés a l'edifici.

## Referències

* 1 2 Capela da Senhora dos Passos / Capela de Nosso Senhor dos Passos. Agência Portuguesa do Ambiente, 2014-2016.
* 1 2 3 4 5 «Capela da Senhora dos Passos e anexos». Direcção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «Debates Parlamentares». Assembleia da República, 1997. [Consulta: 12 desembre 2019].

## Vegeu també

* Castelo Belinho.
* Jaciment romà de la Quinta da Abicada.
# Los Barrios de Luna

Los Barrios de Luna és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de la Montaña Oriental.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 411 | 368 | 350 | 329 |

## Poblacions

El municipi de Los Barrios de Luna està format per les següents localitats:
* Barrios de Luna (Los)
* Irede de Luna
* Mallo de Luna
* Mora de Luna
* Portilla de Luna
* Sagüera de Luna
* Vega de Caballeros
# Dugesia neumanni

Dugesia neumanni és una espècie de triclàdide dugèsid que habita el sud d'Etiòpia i Sud-àfrica. La separació d'aquesta espècie de D. sicula és difícil.

## Descripció

Els espècimens preservats de D. neumanni fan 1 mm de longitud i 0,6 mm d'amplada. La superfície dorsal del cos està pigmentada i una línia negrosa la recorre pel mig. La superfície ventral també està pigmentada. Les aurícules no presenten pigment.
Valeria Neppi va fer una descripció acurada de l'espècie l'any 1904. Tanmateix, no va adonar-se de la presència d'un petit diafragma en els espècimens analitzats, com sí que van fer anys més tard els investigadors De Vries i Sluys.

## Referències

* 1 2 De Vries, Elizabeth J «A synopsis of the nominal species of the subgenus Dugesia (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola) from Africa and Madagascar» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 92, 1988, pàg. 345-382. DOI: 10.1111/j.1096-3642.1988.tb01729.x.
* ↑ Marcus, E., 1955. Results of the Lund University Expedition in 1950-1951. In Hanström, Brinck & Rudbeck (Eds), South African Animal Life, 1: 101-151. Stockholm.
* ↑ Kawakatsu, M., 1972. Report on the freshwater planarians from South Africa. The Bulletin of Fuji Women's College, 10(II): 57-79.
* 1 2 Sluys, R. «Annotations on freshwater planarians (Platyhelminthes Tricladida Dugesiidae) from the Afrotropical Region» (en anglès). Tropical Zoology, 20, 1984, pàg. 229-257.
Espècies de Dugesia :
# Museu de Belles Arts de Gant

El Museu de Belles Arts de Gant (neerlandès:Museu voor Schone Kunsten, MSK) és un museu situat al costat est del Citadelpark, a prop del Museu d'Art Modern (SMAK: Stedelijk Museu voor Actuele Kunst), de Gant, Bèlgica.
El museu conté una extensa col·lecció permanent d'art des de l'Edat Mitjana fins a mitjans del segle xx. La col·lecció està enfocada en l'art flamenc (del sud dels Països Baixos) però també té diverses pintures europees, especialment franceses, i una gran quantitat d'escultures.
L'edifici va ser dissenyat per l'arquitecte municipal Charles van Rysselberghe al voltant de 1900. El 2007 el museu va reobrir després de quatre anys de restauració. Des d'aquesta data ha organitzat exposicions sobre Max Ernst (art britànic 1750-1950), Piranesi, Emile Claus, Fernand Léger/Max Beckmann, Gustave van de Woestyne, James Ensor, John Constable amb pintures a l'oli del Victoria and Albert Museum de Londres, Ford Madox Brown (prerafaelitisme) i sobre Modernisme. El museu és membre de la Col·lecció d'Art flamenca, societat que uneix els tres museus principals de belles arts a Flandes: Reial Museu de Belles Arts d'Anvers, el Groeningemuseum de Bruges i el Museu de Belles Arts de Gant. Les col·leccions dels museus estan desenvolupades d'una forma similar i es complementen entre elles. Ofereixen una representativa visió d'art flamenc des del segle xv fins al XX, incloent-hi obres que son patrimoni de la humanitat.

## Pintures

* St. Jerome at Prayer de Hieronymus Bosch
* Crist portant la creu de Hieronymus Bosch
* Man of Sorrows de Marten Jacobszoon Heemskerk van Veen
* Portrait of Giovanni Paolo Cornaro de Tintoretto
* The Flagellation of Christ de Peter Paul Rubens
* Jupiter and Antiope d'Anton van Dyck
* Portrait of a Kleptomaniac de Théodore Géricault

## Enllaços externs

* La Col·lecció d'Art flamenc
# Chiasmocleis

Chiasmocleis és un gènere de granotes de la família Microhylidae.

## Taxonomia

* Chiasmocleis alagoanus
* Chiasmocleis albopunctata
* Chiasmocleis anatipes
* Chiasmocleis atlantica
* Chiasmocleis bassleri
* Chiasmocleis capixaba
* Chiasmocleis carvalhoi
* Chiasmocleis centralis
* Chiasmocleis cordeiroi
* Chiasmocleis crucis
* Chiasmocleis hudsoni
* Chiasmocleis jimi
* Chiasmocleis leucosticta
* Chiasmocleis magnova
* Chiasmocleis mehelyi
* Chiasmocleis panamensis
* Chiasmocleis schubarti
* Chiasmocleis shudikarensis
* Chiasmocleis ventrimaculata

## Referències

* IUCN (anglès)
# Can Xiquet (Santa Coloma de Gramenet)

Can Xiquet és una obra de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tipus industrial format per un gran volum rectangular d'una sola alçada i coberta en dents de serra amb grans gelosies metàl·liques.
La façana del carrer Rafael de Casanova presenta l'aspecte original. Les obertures estan distribuïdes de manera simètrica. Hi ha quatre grans finestrals envoltats per una motllura d'estuc. La resta de façanes han estat reformades.

## Història

L'any 1920 es fundà la fàbrica tèxtil anomenada Joan Ferrer Prat que a partir de 1974 passà a dir-se Hijos de Joan Ferrer Prat S.R.C. Aquesta fàbrica sempre s'ha conegut com cal Xiquet. No fou, però, fins a 1947 que la fàbrica se situà en aquest indret.
El 1993 la fàbrica fou rehabilitada per l'Ajuntament de Santa Coloma per acollir la seu de l'empresa pública GrameImpuls.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Xiquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].