OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teoremes de la singularitat Penrose-Hawking

Els teoremes de la singularitat Penrose-Hawking són un conjunt de resultats en relativitat general que intenten respondre la pregunta sobre quan la gravetat produeix singularitats.

## Història

A causa de l'exòtica natura dels forats negres, és natural preguntar-se si aquesta mena d'objectes podrien realment existir o si són meres solucions extremes de les equacions d'Einstein. El mateix físic alemany creia erròniament que els forats negres no es podrien formar, ja que suposava que el moment angular de les partícules col·lapsant-se n'estabilitzaria el moviment en algun radi. Això va portar la comunitat de científics que estudiava la relativitat general a descartar tots els resultats que indicaven el contrari durant diverses dècades.
Però una minoria de relativistes continuava creient que els forats negres eres objectes físics i, cap al final dels anys 60, havien persuadit la majoria d'investigadors de camp que no hi havia obstacle per a la formació d'un horitzó d'esdeveniments.
Roger Penrose va provar que un cop es forma un horitzó d'esdeveniments, s'hi crearà una singularitat en algun punt interior. Més tard, Stephen Hawking va demostrar que moltes solucions cosmològiques que descriuen el big-bang tenen singularitats, en absència de camps escalars o altres elements exòtics (vegeu els teoremes de la singularitat Penrose-Hawking). La solució de Kerr, el teorema de la calvície i les lleis de la termodinàmica dels forats negres varen mostrar que les propietats físiques dels forats negres eren simples i comprensibles, cosa que els convertia en temes respectables de recerca. El procés de formació primari dels forats negres s'espera que sigui el col·lapse gravitatori d'objectes pesants com els estels, però també hi ha processos més exòtics que poden conduir a l'aparició de forats negres.

### Col·lapse gravitatori

    Article principal: Col·lapse gravitatori
El col·lapse gravitatori s'esdevé quan la pressió interna d'un objecte és insuficient per aguantar la mateixa gravetat. Normalment, en els estels això passa perquè li queda massa poc "combustible" per a poder mantenir la temperatura o perquè un estel fins al moment estable rep una gran quantitat de matèria externa que no n'eleva la temperatura. En qualsevol cas, la temperatura de l'estel no és prou potent com per a evitar-ne el col·lapse sobre el seu propi pes.
El col·lapse pot ser aturat per la pressió de degeneració dels materials que formen l'estel, els quals es condensen en un estat exòtic més dens. El resultat n'és un dels diversos tipus d'estels compactes. El tipus d'estel compacte que es forma depèn de la massa del romanent, és a dir, de la massa que resta després del col·lapse o després que amb una explosió de supernova s'hagin expulsat els materials de les capes externes, formant una nebulosa planetària. Aquests poden tenir substancialment menys massa que els estels originals, ja que els romanents que sobrepassen les 5 masses solars són produïts per estels que tenien més de 20 masses solars abans del col·lapse.
# Call (eina)

Un call és una petita falca que s'utilitza per a fixar el mànec d'eines de picar com martells, destrals o aixades. És generalment de metall. Un cop s'ha inserit el mànec al forat del cap de l'eina en qüestió, es clava el call al cap del mànec perquè s'obri i quedi travat contra les parets del forat. D'aquesta manera, es poden clavar forts cops amb el cap de l'eina sense que es bellugui o s'escapi.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Call». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «Call (eina)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
Viccionari
# Josep Maria Serraclara i Costa

Josep Maria Serraclara i Costa (Barcelona, 1862 - 1938) fou un advocat i polític català, germà de Gonçal Serraclara i Costa.

## Trajectòria

La seva família eren comerciants dels Porxos d'en Xifré i de filiació republicana. Es llicencià en dret i fou secretari del Col·legi d'Advocats de Barcelona de 1875 a 1879. Fou membre de la maçoneria i de l'Ateneu Barcelonès.
Seguidor de Nicolás Salmerón, inicialment milità al Partit Republicà Democràtic Federal, després seguiria Salmerón al Partit Republicà Centralista (1887) i després a la Unió Republicana, pel que fou elegit diputat de la Diputació de Barcelona pel districte Afores-Granollers en 1892. El 1897 es va incorporar a la Fusió Republicana i assolí cert renom com a advocat per defensar Ramon Sempau i Barril, qui havia intentat assassinar el botxí de Montjuïc.
El 1901 va formar part de la candidatura municipal de Coalició Republicana mercè la qual fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona. Tot i que el 1903 fou un dels signataris del "manifest d'Unió Republicana", el 1905 es va unir al Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. Amb aquest partit formà part de la candidatura que s'enfrontà a la Solidaritat Catalana a les eleccions generals espanyoles de 1907, però fou derrotat. Més sort va tenir a les eleccions municipals de 1909, en els que fou escollit tinent d'alcalde i cap de la majoria radical a l'ajuntament de Barcelona.
El 1931 va formar part de la Diputació Provisional de la Generalitat i participà en la redacció de l'Estatut de Núria.
Estava casat amb Catalina Berta i Cusí, germana per part de mare de Rafael Dalí i Cusí i Salvador Dalí i Cusí, oncle i pare de Salvador Dalí i Domènech.

## Referències

* ↑ «Josep Maria Serraclara i Costa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.268. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Querubí Joan de Centelles Riu-sec i Ximénez de Urrea

Querubí Joan de Centelles Riu-sec i Ximénez de Urrea (? - 1522), senyor d'Aiora, fou un noble i militar del Regne de València.

## Ascendència i descendència

Fill de Francesc Gilabert de Centelles Riu-sec i de Queralt, i germà de Serafí, es casà amb Joana d'Heredia. L'any 1499 tingueren un fill al qual anomenaren Francesc Gilabert (futur comte d'Oliva, ja que el seu oncle no tingué descendència), i probablement un altre, Pere, que seria el pare de Francesc i Cristòfor, cosins i litigants de Magdalena de Centelles, i que finalment heretaran Nules i la vall d'Aiora segregant-les del comtat d'Oliva.

## Biografia

Querubí Joan de Centelles fou senyor d'Aiora. Va estar promès breument amb Lucrècia Borja, quan aquesta tenia 11 anys (16 de febrer de 1491). Aquest compromís es trencà quan el pare de Lucrècia va signar amb Gaspar de Pròixida altres capitulacions de matrimoni, que tampoc acabaren en matrimoni, ja que en assolir Roderic de Borja el pontificat, va buscar altres aliances més profitoses. A la família Borja li interessava Aiora per assegurar l'abastiment de combustible als enginys i trapigs sucrers de les seues terres, les fustes de Cofrents podien aplegar pel Xúquer fins a Cullera i des d'ací a la Safor pel mar.
Va intervindre en la lluita contra les Germanies junt al seu germà Serafí, i sembla que va morir el 1522 lluitant contra els moros granadins sublevats.

## Referències

* 1 2 Diversos Autors, El Palau dels Centelles d'Oliva: recull gràfic i documental Associació Cultural Centelles i Riu-sech, 1997, p. 64, ISBN 84-6056972-1
* 1 2 Diversos Autors, El Palau dels Centelles d'Oliva: recull gràfic i documental Associació Cultural Centelles i Riu-sech, 1997, p. 63, ISBN 84-6056972-1
# Puig de Cagallops

El Puig de Cagallops és una muntanya de 1.768,6 metres del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona nord-occidental del centre del terme de Prats de Molló i la Presta, al nord-oest dels Banys de la Presta i de la Presta.
Pel Puig de Cagallops passen algunes rutes de senderisme del massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Puig de Cagallops en els ortofotomapes de l'IGN
# Linda Sembrant

Linda Birgitta Sembrant (Uppsala, 15 de maig de 1987) és una defensa de futbol internacional per Suècia que actualment juga al Montpellier HSC, a la Primera Divisió francesa.
Amb la selecció de Suècia ha participat des del 2011 a dos Jocs Olímpics i dos Mundials, amb un subcampionat olímpic a Rio 2016 i un tercer lloc al Mundial d'Alemanya 2011. A la Lliga de Campions ha estat subcampiona amb el Tyresö FF a la temporada 2013/14, i a Suècia ha guanyat títols nacionals amb el Tyresö y el Kopparbergs/Göteborg FC.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 2004 - 2007 | D1/D2 | Bälinge IF |
| 06/07 | D1 | Lincoln Ladies (cessió) | 03 | 00 |
| 2008 - 2010 | D1 | AIK Solna | 62 | 06 |
| 2011 | D1 | Kopparbergs Göteborg | 22 | 03 | |
| 2012 - 2014 | D1 | Tyresö FF | 30 | 04 |
| 15/16 - act. | D1 | Montpellier HSC | 47 | 06 | 29/11/2016 |
| 2008 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 69 | 07 | 28/06/2016 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals |||||||||||||
* Títols — Clubs |||||||||||||
* 1 Lliga
* 1 Copa
* Reconeixements — Premis |||||||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores |||||||||||||

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Protagonistas del Juego». Arxivat de l'original el 2016-09-10. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Pinhead Gunpowder

Pinhead Gunpowder és un grup de punk rock del Berkeley, Califòrnia, fundada en 1991. Ressalta per tenir entre els seus integrants a Billie Joe Armstrong, qui és més conegut com el cantant i guitarrista del conegut grup Green Day.

## Membres
### Membres actuals

* Billie Joe Armstrong - guitarra, vocalista (1990-present)
* Jason White - guitarra, vocalista (1995-present)
* Bill Schneider - baixista (1990-present)
* Aaron Cometbus - bateria (1990-present)

### Membres passats

* Mike Kirsch - guitarra, vocalista (1990-1991)

## Discografia
### Àlbums

* 1997 Goodbye Ellston Avenue

### EP

* 1991 Tründle and Spring
* 1992 Fahizah
* 1994 Carry the Banner
* 1999 Shoot the Moon
* 2000 Dillinger Four / Pinhead Gunpowder
* 2000 Pinhead Gunpowder
* 2000 8 Chords, 328 Words
* 2008 West Side Highway

## Enllaços externs

* Perfil en Last.fm (anglès)
# Baker Street

Baker Street és un carrer del districte londinenc de Marylebone, a la Ciutat de Westminster. És coneguda per la seva relació amb el personatge de ficció Sherlock Holmes, que residia en l'adreça fictícia 221B Baker Street. El carrer va rebre aquest nom pel constructor William Baker, qui la va dissenyar en el segle xviii. Originàriament era un carrer residencial de classe alta, però ara es troba ocupada principalment per establiments comercials.
Baker Street té el codi postal NW1/W1 i és una artèria molt transitada. Va cap al sud des de Regent 's Park, travessa Park Road, paral·lela a Gloucester Place, i es creua amb Marylebone Road, York Street, Portman Square i Wigmore Street. A la cruïlla amb Wigmore St., gira cap Orchard Street que acaba quan es creua amb Oxford Street.

## Referències

* ↑ Bunson, Matthew. Encyclopedia Sherlockiana: an A-to-Z guide to the world of the great detective. Macmillan, 1994, p. 16–19. ISBN 978-0-671-79826-0.
# Campionat del món d'escacs de 2000 (clàssic)

El Campionat del món d'escacs de 2000 (versió clàssica o PCA), també conegut en el seu moment com a Braingames World Chess Championships, fou l'edició de 2000 del Campionat del món d'escacs, organitzada per la Professional Chess Association a Londres, entre el 8 d'octubre i el 4 de novembre.
Garri Kaspàrov, el campió regnant, defensava el títol contra Vladímir Kràmnik en un matx a 16 partides; en cas d'empat, en Kaspàrov mantindria el títol. Malgrat que en Kaspàrov era el clar favorit, en Kràmnik va guanyar, amb dues victòries i tretze taules, una puntuació assolida en gran manera per raó de l'èxit en el plantejament de la defensa berlinesa de banda de Kràmnik.
Campionat del món d'escacs de 2000 (PCA) :
| | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Pontos |
| Garri Kaspàrov | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 6½ |
| Vladímir Kràmnik | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 8½ |

## Notes i referències

* ↑ L'organització Braingames estava liderada pel GM Raymond Keene
* ↑ Entre l'equip d'analistes de Kràmnik hi havia el fort GM Ievgueni Baréiev. També tenia com a ajudant el GM català Miquel Illescas: «Un rey ruso, peones españoles» (en castellà). ABC (diari), 28-10-2006. [Consulta: 18 març 2011].
* ↑ World Chess Championship 2000 Kramnik - Kasparov, Mark Weeks' Chess Pages (anglès)
# Josep Maria Servitje i Roca

Josep Maria Servitje i Roca (Manresa, 28 de febrer de 1944) fou un advocat i polític català, diputat al Parlament de Catalunya.
Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona i a Universitat de Deusto, ha treballat principalment en el sector privat. Militant d'Unió Democràtica de Catalunya (UDC), en 1990 substituí en el seu escó Ferran Camps i Vallejo, diputat elegit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988. Fou membre de la Comissió de la Sindicatura de Comptes i de la Comissió d'Economia, Finances i Pressupost del Parlament de Catalunya. En 1991 renuncià al seu escó i continuà com a Director General d'Ocupació del Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya.
En 2009, va ser condemnat a quatre anys i mig de presó i sis anys d'inhabilitació per un delicte continuat de malversació de cabals públics comesa en 1994 en el cas Treball. La justícia el va condemnar per desviar 46.157 euros de fons públics a través de l'adjudicació d'estudis plagiats o de nul·la utilitat vinculades a Víctor Manuel Lorenzo Acuña, excunyat de Josep Sánchez i Llibre.
En 2012, va ser indultat pel Govern, commutant la pena per una multa de 3.600 euros. El conseller de Treball durant el període dels fets, Ignasi Farreres (CiU), va ser jutjat i absolt.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 175
* ↑ Diari La Voz de Barcelona
* ↑ El PP indulta el bagenc d'Unió Josep Maria Servitje a naciodigital.cat, 14 de març de 2012
* ↑ BOE 2012-03-13
# Querétaro

«Querétaro» té aquests significats:
* Toponímia:
** Estat de Querétaro o Querétaro de Arteaga, estat constituent de la federació mexicana
** Querétaro (municipi), municipi de l'estat de Querétaro amb capital a Santiago de Querétaro
** Querétaro o Santiago de Querétaro, ciutat més gran i capital de l'estat mexicà homònim
** Bisbat de Querétaro, seu de l'Església Catòlica a Mèxic
** Catedral de Querétaro, temple catòlic construït per la Congregació de l'Oratori de Sant Felip Neri al centre de la ciutat de Querétaro
* Organitzacions:
** Querétaro Fútbol Club, club de futbol mexicà de la ciutat de Querétaro
** Club Nacional de Atletas Campesinos de Querétaro, club de futbol mexicà de la ciutat de Querétaro
** Universitat Autònoma de Querétaro, institució d'educació superior de l'Estat de Querétaro a Mèxic
# Pere Rius i Gatell

Pere Rius i Gatell (Reus, 1898 - 1973) fou un arqueòleg reusenc.
Va estudiar a Reus on va conèixer a Salvador Vilaseca i Anguera amb el que més tard va col·laborar en la recerca arqueològica. El 1930 en una excavació a l'Arbolí es va produir un despreniment i va perdre un braç fins al colze. El 1933 l'Ajuntament li va encarregar catalogar els objectes del nou museu Prim-Rull a la casa Rull, llegada pel Notari Pere Rull Trilla a la ciutat, i el va fer conservador del Museu. Durant aquestos anys va seguir participant a diverses excavacions, i en la tasca de documentació de diverses troballes arqueològiques. D'aquestes excavacions es conserven els diaris manuscrits, els dibuixos i les fotografies dels treballs realitzats al poblat ibèric de Santa Anna, a Castellvell del Camp, i a les vil·les romanes del Mas de Valls i de Paretdelgada, a la Selva del Camp. A més de la dedicació a feines administratives, va mantenir contactes amb destacats representants de la museologia catalana, de l'època, com Joaquim Folch i Torres, i va col·laborar al Butlletí dels Museus d'Art de Barcelona. En esclatar la guerra fou delegat de la Comissió del Patrimoni Artístic de la Generalitat i va poder evitar la pèrdua o destrucció de molts documents i imatges que foren traslladats a diferents llocs abans de l'entrada dels feixistes. Rius havia aplegat a Reus, d'acord amb el pintor Ignasi Mallol, delegat de la Comissaria de Museus de la Generalitat a Tarragona, un gran nombre d'objectes d'argent que catalogà, i recollí moltes peces d'orfebreria originals dels mestres del Reial Col·legi d'Argenters de Reus. Seguint les ordres donades per la Generalitat, Rius va fer-se càrrec del trasllat dels materials més valuosos i delicats del Museu i els va enviar cap a dipòsits més segurs vora la frontera amb França el 1938. La major part d'aquests fons reusencs es van guardar en el dipòsit patrimonial que la Generalitat havia establert a la masia de Can Pol, a Montfullà. Del patrimoni reusenc només es va perdre el que havia estat destruït en els primers moments revolucionaris o arran dels bombardejos de l'aviació franquista sobre la ciutat. Els primers mesos de 1939 aquests objectes van ser entregats a les autoritats franquistes. Va marxar a França al finalitzar la guerra, però va tornar el 1942 i va ser acusat d'apoderar-se de part del patrimoni. Va poder demostrar la seva innocència, sense, però, poder recuperar la seva feina al Museu. Va ser un dels fundadors de l'Associació Excursionista de Reus. La ciutat de Reus li ha dedicat un carrer

## Referències

* ↑ Massó Carballido, Jaume «En record de Pere Rius (1898-1973), conservador del Museu». Informatiu Museu, 16, 1999, pàg. 13-15.
* ↑ Ferré i Trill, Xavier. Nació i excursionisme: biografia intel·lectual de Joaquim Santasusagna. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2006, p. 240. ISBN 8493410837.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 117. ISBN 9788497916929.
# My Best Friend's Birthday

My Best Friend's Birthday (L'aniversari del meu millor amic) és una pel·lícula amateur en blanc i negre parcialment perduda. Fou dirigida, co-escrita, co-produïda, editada i protagonitzada per Quentin Tarantino.

## Argument

És l'aniversari d'en Mickey i la seva parella l'acaba de deixar, així que el seu millor amic Clarence intentarà fer-li quelcom inoblidable pel seu aniversari.

## Repartiment

* Quentin Tarantino com Clarence Poole
* Craig Hamann com Mickey Burnett
* Crystal Shaw com Misty
* Allen Garfield com a magnat de l'entreteniment
* Al Harrell com Clifford
* Brenda Hillhouse com a esposa
* Linda Kaye com a ex-parella
* Stevo Polyi com DJ
* Alan Sanborn com Nutmeg
* Rich Turner com Brandon Turner
* Rowland Wafford com Lenny Otis

## Producció

La pel·lícula, escrita per Quentin Tarantino i Craig Hamann, va ser produïda durant la seva joventut, quan els dos treballaven al videoclub Video Archives de Manhattan Beach, California. El projecte començà l'any 1984 quan Hamann va escriure un guió curt d'entre 30 i 40 pàgines.
Tarantino es va unir al projecte com a director i coguionista, i ell i Hamann van ampliar el guió fins a unes 80 pàgines. Amb un pressupost aproximat de 5.000$, van rodar la pel·lícula en 16mm durant els següents quatre anys. Tant Tarantino com Hamann van protagonitzar la pel·lícula juntament amb alguns companys de classe i treballadors del videoclub, i també van treballar en la producció juntament amb d'altres treballadors del videoclub com ara Rand Vossler i Roger Avary.
La durada original del film era d'uns 70 minuts, però a causa d'un incendi es va destruir gran part del material, quedant-ne sols 36 minuts. El material supervivent va ser editat junt i s'ha projectat en diferents festivals de cinema, tot i que no s'ha arribat a publicar oficialment. Alguns dels actors han aparegut posteriorment en altres pel·lícules de Tarantino com ara Reservoir Dogs, Pulp Fiction i Kill Bill.
Tot i que el film no s'ha conservat, molts elements van ser reutilitzats per Tarantino en futurs projectes, destacant la pel·lícula True Romance de 1993 dirigida per Tony Scott.

## Referències

* 1 2 «My Best Friend's Birthday: Quentin Tarantino's Lost Short Film» (en anglès). Indie Film Hustle, 05-11-2016.
* 1 2 Wild, David «Quentin Tarantino: The Madman of Movie Mayhem» (en anglès). Rolling Stone, 03-11-1994.
* ↑ «Watch Quentin Tarantino's first film 'My Best Friend's Birthday'» (en anglès). The Independent.
* 1 2 «My Best Friend's Birthday». [Consulta: 19 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Especial coitus interruptus: My Best Friend's Birthday de la revista Fotogramas
# Josep Maria Simó i Huguet

Josep Maria Simó i Huguet (Amposta, 29 de juliol de 1947) és un arquitecte i polític català.
Militant del PSC des de 1977, fou secretari del Consell de l'Ebre, diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 i 1999. De 1980 a 1984 fou secretari de la comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme del Parlament de Catalunya i vicepresident de la comissió d'investigació sobre la central nuclear d'Ascó. A les eleccions municipals de 1983 fou escollit alcalde d'Amposta, càrrec que ocupà fins al 1987. Des del 1987 fins al 1995 fou regidor d'Amposta, i de 1987 a 1991 fou membre del Consell Comarcal del Montsià.

## Referències

* ↑ «Aniversaris» (en castellà). Madrid: ABC, 28-07-1990. [Consulta: 14 abril 2011].
* 1 2 «Composició del Parlament de Catalunya. Per territori. 2000». gencat.net. Arxivat de l'original el 2013-12-15. [Consulta: 14 novembre 2011].
* ↑ «Composició del Parlament de Catalunya. 1999». gencat.net. Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 14 novembre 2011].
# Kaduï (possiólok)

* Per a altres significats, vegeu «Kaduï».
Kaduï (en rus: Кадуй) és un poble (possiólok) de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que el 2010 tenia 33 habitants. Etimologija

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Luci Juni Arulè Rústic

Luci Juni Arulè Rústic (en llatí Lucius Junius Arulenus Rusticus) conegut generalment com a Arulè Rústic o com a Juni Rústic, va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Júnia.
Era amic i deixeble de Trasea Pet i admirador de la filosofia estoica. Va ser tribú de la plebs el 66 any en què el senat va condemnar a mort Trasea, i va voler vetar el senatusconsultum que el condemnava, però el mateix Trasea li va impedir, ja que hauria suposat que jutgessin a Arulè sense que li pogués salvar la vida.
Va ser pretor el 69, l'any dels quatre emperadors, després de la mort de Neró. Més tard va ser executat per orde de Domicià per haver escrit un panegíric de Trasea. Suetoni li atribueix també un panegíric sobre Helvidi Prisc, però probablement no era de Juni Rústic.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 680.
# Pedro Yáñez Jiménez

Pedro Yáñez Jiménez (Madrid, 1903-Madrid, 1954) va ser un polític i sindicalista espanyol.

## Biografia

Nascut a Madrid en 1903, de professió va ser actor de teatre i especialista en doblatges. Va arribar a afiliar-se Agrupació d'Actors de la UGT i, posteriorment, també al PSOE. Va arribar a treballar com doblador per a l'empresa Fono España, a Madrid. Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies republicanes. Posteriorment va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República, arribant a ser comissari de les brigades mixtes 22a i 113a, així com de la 36a Divisió.
Després del final de la contesa va ser fet presoner per les forces franquistes. Jutjat, va ser condemnat a 30 anys de presó, passant per les presons de Manzanares, Aranjuez i Porlier. No obstant això, en 1943 va aconseguir sortir de la presó en règim de llibertat vigilada. Va aconseguir recuperar el seu antic treball de doblador en Fono España. També va contribuir a reorganitzar des de la clandestinitat el Sindicat d'Espectacles Públics de la UGT. Seria detingut en 1947 durant una batuda policial contra la direcció del PSOE clandestí, sent jutjat en consell de guerra i condemnat a tres anys de presó. Sortiria en llibertat condicional a la fi de 1949. Va morir a Madrid en 1954.

## Referències

* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República, Madrid: Almena, pp. 36, 102 y 215