OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llau de Pedra Ficada

La Llau de Pedra Ficada és una llau del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en terres de l'antic poble de Perauba.
Es forma al sud-est del Coll de Pedraficada i de l'Ereta de Baix, al nord-oest del Pletiu del Duc, des d'on davalla cap al sud-oest passant pel sud de la Solana de Pedraficada, on es decanta una mica més cap a ponent, i s'adreça a unir-se amb la llau dels Carants per formar el barranc del Vinyal a lo Parracó.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Escondido

Escondido és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació del gener del 2010 tenia 147.514 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Escondido tenia 133.559 habitants, 43.817 habitatges, i 31.153 famílies. La densitat de població era de 1.421,4 habitants/km².
Dels 43.817 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.567 $ i la renda mediana per família de 48.456 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.627 $ mentre que les dones 27.526 $. La renda per capita de la població era de 18.241 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Escondido». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Escondido». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Red Thunder Cloud

Red Thunder Cloud (30 de maig de 1919 - 8 de gener de 1996), el nom anglès del qual va ser Cromwell Ashbie Hawkins West i que també era conegut com a Carlos Westez, va afirmar ser l'últim parlant natiu de la llengua ameríndia catawba. El seu obituari va ser publicat més tard en aquest idioma al New York Times. Nascut a Newport (Rhode Island), dels pares afroamericans, el seu avi matern era un prominent advocat afroamericà i líder de la comunitat a Baltimore, William Ashbie Hawkins.
Cromwell West va desenvolupar una passió per la història dels amerindis dels Estats Units durant els seus anys d'adolescència. Va abraçar una identitat nativa americana i durant tota la seva vida, va estudiar llengües indígenes àmpliament.
Gordon (2005) informa que els altres darrers parlants nadius de catawba van morir abans de 1960. S'afirma que Red Thunder Cloud és pel que sembla un impostor i que en realitat no és un parlant natiu de catawba.

## Referències

* ↑ Ives Goddard, "The Identity of Red Thunder Cloud" Arxivat 2007-08-26 a Wayback Machine., Smithsonian Institution, reprinted from Society for the Study of Indigenous Languages of the Americas Newsletter, April 2000, accessed 8 Apr 2010

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües

## Enllaços externs

* The Identity of Red Thunder Cloud Arxivat 2007-08-26 a Wayback Machine.
# Antonio Cebrián Ferrer

Antonio Cebrián Ferrer (Alzira, 24 de maig de 1954) ha estat un sindicalista i polític valencià, secretari general de la UGT de València i diputat a les dues primeres legislatures de les Corts Valencianes.

## Trajectòria

Treballava com a analista de sistemes. Durant la transició espanyola va militar inicialment a Reforma Social Espanyola, però el 1977 va ingressar en la branca tèxtil de la UGT i gràcies a Jaume Castells Ferrer en el PSPV-PSOE.
De 1977 a 1979 fou secretari d'organització de la Federació Estatal del Tèxtil de la Pell d'UGT, i el 19 de maig de 1979 va substituir Edelmir Galdón Casanoves com a secretari general de la Secció provincial de València d'UGT, càrrec que va ocupar fins al 8 de març de 1986. Al mateix temps fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983 i 1987. De 1987 a 1991 fou secretari de la Comissió d'Obres Públiques i Transports de les Corts Valencianes.
Alhora intentà mantenir la independència del sindicat UGT respecte del partit PSOE, cosa que l'enfrontà amb la direcció del partit i amb el sector del sindicat dirigit per Rafael Recuenco Montero, líder del sector del metall. En el IV Congrés de la UGT valenciana (octubre de 1983) intentaren desplaçar-lo de la dicció i posar-hi Antonio Castro Leache, però no ho aconseguiren. Tanmateix, això provocà una forta inestabilitat interna en el sindicat i finalment el mateix Cebrián pactaria la seva sortida de la secretaria general en març de 1986 per deixar entrar Recuenco, qui el 1988 seria escollit secretari general de la UGT del País Valencià.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 maig 2015].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.149. ISBN 9788495484802.
# Can Pallimonjo

Can Pallimonjo és un casal històric al centre històric de Calonge (Baix Empordà). Va ser llistat com a monument protegit i bé cultural d'interès local del municipi.

## Descripció

L'antiga masia, situada al final del carrer Major, ha perdut el seu caràcter de casa pairal. La part més antiga conserva un portal adovellat amb escut que avui ha quedat elevat per haver-se rebaixat el nivell del carrer. Al darrere del casal hi ha l'era i els porxos. La part més moderna té un portal amb data 1700.

## Història

En expandir-se la població al segle xviii la masia quedà integrada al nucli urbà i es convertí en un casal noble. Un dels seus propietaris, Andreu Pallimonjo i Jofre, fou un important colonitzador de l'illa de Cuba on hi fundà diverses ciutats. Actualment pertany a la mateixa família.

## Referències

* ↑ «Can Pallimonjo (Fitxa)». Catàleg de Béns protegits, POUM 2010 p. 13-14. Ajuntament de Calonge. [Consulta: 2 novembre 2012].
* ↑ «Can Pallimonjo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
# Llenyataire

* Aquest article tracta sobre Llenyataire. Si cerqueu Llenyataire, un quadre de Kazimir Malèvitx, vegeu «Llenyataire (Malèvitx)».
Un llenyataire, també anomenat llenyater, bosquer o boscasser és la persona que es dedica a tallar, recollir i vendre llenya. Li cal triar i preparar al bosc els arbres que ha de tallar, i després tallar-los o serrar-los mitjançant l'ús d'eines com la destral, la serra o la serra mecànica i després traslladar la llenya al magatzem o els troncs a la serradora. El llenyataire pot treballar sol o en equip, com és el cas de les grans companyies que es dediquen a la tala d'arbres per a la indústria de la fusta o paperera (per exemple a Amèrica del Nord, a l'Amazones, a Àfrica, etc.).

## Història

En temps antics el llenyataire era una de les persones més populars, ja que la llenya era el material més comú per a escalfar i cuinar: s'utilitzava (i s'utilitza encara) a les llars de foc a l'interior de les estufes tant en cases particulars com en establiments oberts al públic, servia per a les cuines econòmiques i forns dels domicilis i fins i tot (p.e.: durant la guerra) com a combustible en els cotxes de gasogen. La recollida de llenya i amb ella la feina del llenyataire artesanal ha disminuït en els temps moderns, ja que la llenya utilitzada com a combustible ha decaigut en els entorns industrials quedant reduïda a la llar de foc. El llenyataire va deixar de ser popular per la raó de l'invenció de l'estufa de gas, la cuina de gas…

## Vegeu també

* Carboner (feina)
* Ferrer (feina)

## Referències

* ↑ Llenyataire a Optimot
# Estavans

Els estavans (en llatí: stavani, en grec antic: Σταυανοί) eren un poble de la Sarmàtia europea que vivia al nord de les muntanyes de Bodinos, vora la regió de Volínia. S'especula que la lectura correcta del nom d'aquest poble seria Στλαυάνοι (slavani), és a dir de fet «eslaus».

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Stavani». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 setembre 2024].
# Argoños

Argoños és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb Noja, a l'oest amb Arnuero, al sud amb Escalante i a l'est amb Santoña i la seva badia. Està situat en la històrica comarca de Trasmiera.

## Localitats

* Ancillo.
* Argoños (Capital).
* Cerecedas.
* Santiuste.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2005 |
| 511 | 658 | 634 | 702 | 713 | 797 | 780 | 553 | 580 | 652 | 868 | 1.355 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 510 | 67,19% | 5 |
| PRC | 175 | 23,06% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 647 | 64,31% | 7 |
| PSOE | 172 | 17,10% | 1 |
| PRC | 156 | 15,51% | 1 |
# Johann van Beethoven

Johann van Beethoven (Malines als Països Baixos austríacs, 14 de novembre 1740 – Bonn a Alemanya, 18 de desembre 1792) era un cantant i pianista a la capella del príncep-arquebisbe Climent August de Baviera. Fou pare de Ludwig van Beethoven.
Johann era l'únic fill que va sobreviure dels nou fills que Lodewijk van Beethoven i Maria Joseph Poll van tenir.
El 1767 va casar-se amb Maria Magdalena Keverich. Van tenir vuit fills, dels quals només tres van sobreviure. Ludwig va ser el segon. Després de la mort de Magdalena, el 17 de juliol 1787, va decaure en un estat d'alcoholisme profund. Dos anys més tard, van imposar-li una curatela. Va morir el 1792.

## Referències

* ↑ «Beethoven : Crowest, Frederick James, 1850-1927 : Free Download, Borrow, and Streaming : Internet Archive», 25-03-2023. [Consulta: 31 desembre 2023].
# Richmond upon Thames

Richmond upon Thames és un districte Londinenc, Regne Unit. Exactament de les àrees conegudes com a Sud-oest de Londres i Exterior de Londres. S'hi troba el Bushy Park i també el Richmond Park.

## Fills il·lustres

* Peter Darrell (1929-1987) coreògraf i ballarí.

## Barris de Richmond upon Thames

El districte de Richmond upon Thames està format pels següents barris:
| Barnes East Sheen St. Margarets Fulwell Ham Hampton Hampton Hill Hampton Wick Isleworth Kew | Mortlake North Sheen Petersham Richmond St Margarets Strawberry Hill Teddington Twickenham Whitton |
# Can Pallola

Can Pallola és una casa del municipi de Pau (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població de Pau, a la plaça Major, al costat de l'església de Sant Martí.
Casal de grans dimensions format per diversos cossos adossats, que presenta un gran pati davanter tancat amb un mur de pedra sense treballar. La porta per accedir a l'interior de la finca està bastida amb carreus desbastats als brancals i llinda plana.
L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta de teula a dos vessants i format per planta baixa i pis. La façana, orientada a l'oest, presenta les obertures emmarcades amb carreus de pedra i les llindes planes. A la planta baixa hi ha un gran finestral i una porta oberta al centre d'un cos semicircular sobresortint, que en origen es corresponia amb el forn. Al pis destaca una de les finestres, on es pot veure gravada a la llinda la inscripció Joan Miquel me fecit 1729.
Per la banda est se li adossa un cos de planta quadrada, amb coberta a un vessant i tres pisos d'alçada, utilitzat actualment com habitatge. Tant les obertures de la planta baixa com del primer pis són quadrades i es troben emmarcades amb carreus de pedra, mentre que les del segon pis són d'arc rebaixat i estan bastides amb maons. En direcció est, la crugia presenta un cos adossat de planta rectangular i coberta a un vessant, amb les finestres emmarcades amb pedra i tortugada de teula vidrada verda al ràfec.
Per la part sud de l'edifici principal s'adossa un altre gran cos de planta rectangular i dos pisos d'alçada, amb la teulada a tres vessants. Presenta una gran eixida al nivell del segon pis, delimitada per una barana amb gelosia d'obra i diversos finestrals d'arc de mig punt bastits amb pedra disposada a sardinell. La resta d'obertures de l'edifici estan totes bastides amb pedra.
En origen, la planta baixa estava destinada al bestiar i als cellers. En canvi, el pis estava destinat a habitatge i les golfes a graners.
Tot indica que el conjunt ha estat molt restaurat modernament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Pallola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Sant Iscle i Santa Victòria de Llinars

Sant Iscle i Santa Victòria de Llinars és una església del municipi de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a ponent del terme municipal, un xic enlairada al marge esquerre de l'Aigua de Llinars. S'hi accedeix per la carretera asfaltada i ben senyalitzada que surt al km. 19,4 (42° 06′ 52″ N, 1° 42′ 32″ E﻿ / ﻿42.114485°N,1.708905°E﻿ / 42.114485; 1.708905) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, riu amunt, direcció "Llinars". Al cap d'1,1 km. es troba el curt tram de carretera que puja a l'església, a la dreta.

## Descripció

L'església de Sant Iscle i Santa Victòria de Llinars de l'Aiguadora és una església parroquial bastida a finals del segle xvii o principis del xviii, a partir de models del barroc rural. Consta d'una sola nau amb capelles laterals, presbiteri quadrat i la façana oberta al mur de migdia, on hi varen encastar unes laudes sepulcrals d'època romànica. El campanar és una torre de secció quadrada amb finestres d'arc de mig punt. A ponent de l'església hi ha la masia que funciona com a rectoria adossada, amb una gran portalada d'arc de mig punt.
Blocs esculpits de la façana:
1- Bloc de 64 x 26 cm, el més petit dels quatre. És decorat amb una cinta estreta caragolada que crea una forma geomètrica sense cap simetria regular. És flanquejat per cercles amb formes florals inscrites.
2- Bloc de 62 x 53 cm, decorat amb una creu de pedra amb braços iguals flordelisats. Als extrems hi ha un motiu floral de sis pètals inscrit en un cercle. Els motius decoratius són fets amb força relleu.
3- Bloc de 60 x 38 cm que podria correspondre a una lauda sepulcral incorporada a la façana de l'església al segle xvii. Presenta un petit motiu floral de sis pètals inscrit dins un cercle. Entre aquests dos motius hi ha dos personatges molt esquemàtics.
4- Bloc de 74 x 37 cm ornat amb una sèrie de relleus que formen tres arquets, a l'intradós dels quals hi ha un cercle en baix relleu en el qual s'inscriu una creu grega.
Aquests blocs esculpits s'encastaren al mur de migdia de l'església quan l'edifici romànic fou substituït per l'actual construcció barroca al segle xvii.

## Història

El lloc de Llinars de l'Aiguadora és documentat des del s. IX car fou un dels punts claus de la repoblació del comte Guifré el Pelós a la vall de Lord. En aquest segle el bisbe Galderic de la Seu d'Urgell hi organitzà la primera vida parroquial i el nucli reïxí durant l'alta edat mitjana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Sant Iscle i Santa Victòria de Llinars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* Laudes sepulcrals
# Estàs fresc, Scooby-Doo!

Estàs fresc, Scooby-Doo! (títol original en anglès, Chill Out, Scooby-Doo!) és una pel·lícula animada de misteri de comèdia de 2007 distribuïda directament per a vídeo. Representa l'onzena pel·lícula de la sèrie cinematogràfica directa a vídeo d'Scooby-Doo, produïda per Warner Bros. Animation. Es va estrenar en DVD el 4 de setembre de 2007. La pel·lícula està dedicada a Iwao Takamoto, un dissenyador de personatges de Hanna-Barbera que va morir el 8 de gener, 8 mesos abans de l'estrena del format domèstic de la pel·lícula. Aquest film també va ser l'últim d'Scooby-Doo! en el qual va treballar Joseph Barbera abans de la seva mort el 18 de desembre de 2006. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ Mavis, Paul. «Chill Out Scooby-Doo! - Original Movie». DVD Talk, September 15, 2007. Arxivat de l'original el February 28, 2022. [Consulta: August 11, 2021].
* ↑ Kho, Nancy Davis. «Chill Out, Scooby-Doo!». Common Sense Media, 19-10-2007. Arxivat de l'original el 11 August 2021. [Consulta: August 11, 2021].
* ↑ «Scooby-Doo designer dies in L.A.». , January 9, 2007. Arxivat de febrer 24, 2007, a Wayback Machine.
* ↑ «Scooby-Doo's creator dies aged 81». BBC News, January 8, 2007.
* ↑ «Estàs fresc, Scooby-Doo!». ésAdir. [Consulta: 8 juliol 2024].
# Resolució 48 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 48 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 23 d'abril de 1948, va demanar a totes les parts interessades que compleixin la Resolució 46 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides i per això estableix una Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva per ajudar al Consell de Seguretat de les Nacions Unides a implementar treva.
La resolució va ser aprovada per vuit vots a favor, amb tres abstencions de Colòmbia, l'RSS d'Ucraïna i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1948 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Apol·loni de Mindos

Apol·loni de Mindos (en grec antic Απολλώνιος, Apollṓnios) (segle iii aC) va ser un dels primers astròlegs grecs de l'època hel·lenística, nascut a Mindos.
És citat per Sèneca a la seva obra Qüestions Naturals, on diu que Apol·loni i Epígenes de Bizanci havien après la seva ciència dels savis de Caldea. Les seves teories sobre els cometes deriven possiblement de fonts orientals. Sèneca diu que, segons Apol·loni, el cometa no es forma per la reunió de molts planetes, sinó que molts cometes formen planetes. Els cometes són astres propis i diferenciats, com el sol o la lluna. El fet que Sèneca hagi conservat les opinions d'Apol·loni fa creure que aquest va tenir una gran importància per l'astronomia a l'antiguitat. En un altre passatge, Sèneca diu que Apol·loni era un expert (peritus) en l'elaboració d'horòscops. Els seus llibres, avui perduts, van exercir una considerable influència sobre molts autors grecs i romans.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la Antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 64. ISBN 8481641618.
# Josef Svoboda

Josef Svoboda (10 de maig de 1920 - 8 d'abril de 2002) fou un artista Txec artista i dissenyador escènic.

## Educació

Svoboda Va néixer en Čáslav, Txecoslovàquia (avui la República Txeca). Va començar la seva formació com un arquitecte a l'Escola Central d'Albergar dins Praga. Al final de Segona Guerra Mundial, va esdevenir interessat dins teatre i disseny. Va començar per estudiar escenografia a la Praga Conservatory i arquitectura a l'Acadèmia de va Aplicar Arts.

## Carrera

Svoboda va començar la seva carrera com a escenògraf a Praga el 1943. La influència de la traducció pictòrica del segle xix i el constructivisme rus el portaran a preferir l'ús de formes, volums arquitectònics, moviments i efectes de la fototècnica.
Svoboda esdevingué el dissenyador principal al Czech Teatre Nacional al 1948 i va aguantar en la posició per més de 30 anys. Les seves instal·lacions multimèdia Laterna Magika i Polyekran, es va adonar de juntament amb director Alfréd Radok i el seu germà Emil en l'ocasió de l'Expo 58 dins Brussel·les, li va permetre per ser internacionalment conegut. Aquestes produccions van introduir la combinació d'actors vius i va filmar projeccions. Svoboda És també responsable per introduir materials i tecnologies modernes com plàstics, hidràulica i làsers als seus dissenys. Dins 1967, Svoboda va crear un dels seus efectes especials més sabuts, un pilar tridimensional de lleuger. Això va ser creat per l'ús d'una mescla d'aerosol que va revelar baix-voltatge luminaries.
Josef Svoboda es considerava un escenògraf més que un dissenyador. El seu 700-més els dissenys inclouen Comèdia d'Insecte (Czech Teatre Nacional, 1946); Rusalka (Teatro La Fenice, Venècia, 1958); Carmen (Òpera Metropolitana, Ciutat de Nova York, 1972); El Firebird (Teatre danès Reial, Copenhaguen, 1972); jo Vespri Siliciani (Òpera Metropolitana, 1974); Jerseis (Kennedy Centre, 1974), molts d'ells adonat de juntament amb el director d'òpera Václav Kašlík.
Va deixar el Teatre Nacional Txec al 1992. Any més tard, esdevingué director artístic del Laterna Magika Teatre.

## Premis

Els honors i premis d'Svoboda inclouen doctorats de la Universitat Reial d'Arts dins Londres, Denison i universitats de Michigan Occidental en els Estats Units, i premis de l'Institut dels Estats Units per Tecnologia de Teatre (USITT). Va ser fet Chevalier dans l'Ordre des Arts et des Lettres dins París dins 1976, i va rebre la Legió francesa d'Honor dins 1993.
Josef Svoboda va morir a Praga, on va ser enterrat el 15 d'abril de 2002.

## Enllaços externs

* Burian, Jarka. L'Escenografia de Josef Svoboda. Middletown: Wesleyan Premsa universitària, 1974,
* Svoboda, Josef. El Secret d'Espai Teatral. Nova York: Llibres de Teatre de l'Aplaudiment, 1993,
* Article de pàgina web de l'escenografia damunt Josef Svoboda
* Lanterna magika Article de pàgina web sobre Svoboda
# La Rebolleda

«La Rebolleda o Rebolleda» té aquests significats:
# Canó sense retrocés M40

El canó sense retrocés M40 és un model d'artilleria lleugera estatunidenca, portàtil i dissenyada originalment com a arma antitancs.
És utilitzat per Austràlia, Bangladesh, Brasil, Cambodja, Canadà, Xile, Colòmbia, Xipre, Djibouti, Egipte, Equador, El Salvador, Estònia, Grècia, Hondures, Índia, Iran, Israel, Itàlia, Japó, Jordània, Líban, Líbia, Luxemburg, Malàisia, Mèxic, Marroc, Myanmar, Nova Zelanda, Nicaragua, Pakistan, Filipines, Portugal, Sud-àfrica, Corea del Sud, Suïssa, Síria, Taiwan, Tailàndia, Tunísia, Turquia, Uruguai, Estats Units, Veneçuela, Vietnam, República Dominicana i Zimbàbue.

## Galeria

* Tanqueta M50 Ontos armada amb 6 M40
* Disparant l'M40 muntant en un Mercedes 240G
* Un M40 australià muntant en un Land Rover, Australian War Memorial
* Marines dels Estats Units operant un M40 a la Batalla de Hue, durant la Guerra del Vietnam

## Referències

* 1 2 «Anti Tank weapons». official web site of the South African army. Arxivat de l'original el 2013-07-05. [Consulta: 8 maig 2011].
* ↑ U.S. Army Technical Manual 43-0001-28, p. 5-27, April 1994.
* ↑ Bob Stoner GMCM (SW) Ret. «M40A1 106MM Recoilless Rifle with M8C Spotting Rifle». .
* ↑ «Index of military army equipment from Salvadoran Army of El Salvador Index des équipements militaires de l'armée du Salvador Salvadorienne».
* ↑ «Estonia 2008» (en anglès). Nacions Unides, 2008. Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 29 desembre 2015].

## Vegeu també

* Canó sense retrocés M67

## Bibliografia

* (JAH) Terry Gander and Ian Hogg (ed.), Jane's Ammunition Handbook 1994, Coulsdon: Jane's Information Group Ltd., 1993.
* (JIW) Richard Jones and Leland Ness (ed.), Jane's Infantry Weapons 2007–2008, Coulsdon: Jane's Information Group Ltd., 2007.

## Enllaços externs

* globalsecurity.org
* Manual de reparació de l'M40
* Informe de BRL sobre la precisió de l'M40 Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.
* Vídeo al YouTube disparant un M40