OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dòlar de Surinam

El dòlar de Surinam (en neerlandès Surinaamse dollar o, simplement, dollar) és la moneda oficial de Surinam. El codi ISO 4217 és SRD, i en ser una moneda tan recent aquesta és l'única abreviació utilitzada al país, on no s'usa el símbol general del dòlar, $. Se subdivideix en 100 cèntims o centen (en singular cent).
El dòlar de Surinam fou establert l'1 de gener del 2004 en substitució del florí de Surinam (SRG) a raó de 1.000 florins per dòlar.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Central de Surinam (Centrale Bank van Suriname), en circulen monedes d'1, 5, 10, 25, 100 i 250 cèntims (la moneda de 5 cèntims és quadrada, a diferència de la resta, que són circulars), i bitllets d'1, 2½, 5, 10, 20, 50 i 100 dòlars.
Cal destacar un parell de fets curiosos pel que fa a les monedes:
* les denominacions poc usuals de 100 i 250 cèntims, és a dir 1 dòlar i 2 dòlars i mig, que també estan representades en paper;
* tota la sèrie de monedes és la mateixa que la de la unitat monetària anterior, el florí; és a dir, les antigues monedes de cèntim de florí foren declarades de valor legal com a cèntims de dòlar, sense necessitat d'haver-ne d'encunyar de noves. Així, per exemple, una antiga moneda de 250 cèntims, que valia dos florins i mig, ara val dos dòlars i mig, és a dir mil vegades més.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 3,51 SRD (21 de novembre del 2008)
* 1 USD = 2,78 SRD (21 de novembre del 2008)

## Vegeu també

* Dòlar

## Enllaços externs

* (neerlandès) (anglès) Banc Central de Surinam
# Dommartin-lès-Vallois

Dommartin-lès-Vallois és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dommartin-lès-Vallois era de 55 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. 16 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 19 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dommartin-lès-Vallois el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 21 eren actives i 9 eren inactives. Les 21 persones actives estaven ocupades(12 homes i 9 dones).. De les 9 persones inactives 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dommartin-lès-Vallois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dommartin-lès-Vallois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# San Salvador de Oña

El monestir de San Salvador d'Oña el trobem al poble d'Oña (província de Burgos, Castella i Lleó).

## Història

Va ser fundat l'any 1011 pel comte de Castella Sanç I Garcia de Castella, per a la seva filla Tigrídia d'Oña, com a monestir dúplice, amb monges procedents del de San Juan de Cillaperlata, i monjos del de San Salvador de Loberuela. Per escriptura atorgada el 30 de juny del 1033 pel rei Sanç III de Navarra i la seva esposa Donya Múnia de Castella, el monestir va passar a dependre únicament dels monjos cluniacencs. És a partir d'aquest moment que adquireix una desenvolupament i influència més grans, i arriben a estar sota la seva jurisdicció més de setanta monestirs i esglésies repartits geogràficament pel nord de la província de Burgos, Cantàbria i la vall del riu Pisuerga palentí.
Un nou brot de florida es produïx quan, a partir de 1506, s'integra en la Congregació Benedictina de Valladolid. La invasió francesa primer i la desamortització posterior són la causa de no poques destruccions i de l'abandó del cenobi per part de la comunitat benedictina. A partir de 1835 la seva església es converteix en parròquia de la localitat i les dependències monacals no tornaran a ser restaurades i ocupades fins a 1880, que van ser adquirides pels jesuïtes qui hi van romandre fins a 1968.
A partir d'aquesta data el complex monàstic va passar a dependre de la Diputació Provincial de Burgos com a hospital psiquiàtric.

## Referències

* ↑ Arteguias

## Enllaços externs

* Plana de l'ajuntament d'Oña Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
# Domingo Drummond

Domingo Drummond (Puerto Cortés, 14 d'abril de 1957 - Hondures, 23 de gener de 2002) fou un futbolista hondureny de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Hondures amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1982.
A nivell de club destacà com a jugador de Platense.

## Referències

* ↑ «En Estados Unidos falleció "Pichini" Bernárdez» (en castellà). futmob.com, 19-07-2011. Arxivat de l'original el 20 juliol 2012.
* ↑ Domingo Drummond Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Domingo Drummond a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Desafíe a Ismael Arxivat 28 September 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
# Sangoen

Sangoen és el nom que rep una cultura del paleolític caracteritzada per emprar eines d'ossamentes animals i pedra desenvolupada al voltant de l'actual Etiòpia. Va florir aproximadament fa uns 100.000 anys i rep el nom de Sango Bay, a Uganda, on es van trobar els primers jaciments d'aquest tipus. Es tractava d'una societat caçadora-recol·lectora i el seu entorn contenia boscos i planúries, pel tipus d'eines trobades. Posteriorment, es va haver d'adaptar a les condicions cada cop més àrides de la regió.
El terme és controvertit, ja que troballes més recents fan pensar que es tracti d'un concepte paraigua que engloba diverses cultures separades pel temps i l'espai (tota l'Àfrica central)
Les eines més freqüents són pics en forma de triangle, destrals de mà, raspadors i eines de fulla ampla que semblen pensades per treballar la fusta.

## Referències

* ↑ John Desmond Clark (Hrsg.): The Cambridge History of Africa. Bd. 1. Cambridge University Press, Cambridge 1982/89.
# Dormició de la Mare de Déu: Tres apòstols

Dormició de la Mare de Déu: Tres apòstols és una talla en alabastre de Damià Forment datada entre el 1534 i 1537 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Història

En el testament que va redactar el 1544, Jeroni Descoll (a qui no s'ha de confondre amb el seu pare, homònim i vicecanceller del Consell d'Aragó entre el 1548 i el 1553) manifestava la voluntat de ser enterrat a la capella «del sepulchra de la gloriosa Verge Maria», espai que ell mateix havia manat construir a l'església de Sant Miquel de Barcelona. La Dormició, a la qual pertanyen aquests Tres apòstols, fou atribuïda a un escultor italià desconegut, i també a Martín Díez de Liatzasolo.
No fou fins al 1992 que Joan Bosch va esmentar el taller de Damià Forment com l'autor de l'obra. També se sap que el 1535 Enric de Borgonya, col·laborador habitual del taller formentià, treballava en l'obra. Forment va romandre a Catalunya, amb intermitència, entre els anys 1525 i 1537, una estada durant la qual va poder conèixer obres de Bartolomé Ordóñez i Giovanni da Nola, cosa que va marcar un canvi en el seu estil, tal com demostra el retaule major de la catedral de Santo Domingo de la Calzada. La Dormició barcelonina és clau per entendre l'evolució en la poètica de l'escultor. Cal assenyalar, però, que el grup és molt desigual, i això es deu a un parell de factors: el treball dels ajudants, entre els quals es poden identificar Gregorio Pardo i l'esmentat Enric de Borgonya; i les vicissituds que va patir l'obra anys abans que l'església fos enderrocada el 1868, com ara que la Mare de Déu es va substituir per una imatge de Crist i que es va afegir almenys la figura d'un apòstol.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 009848-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 J.Y.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 157. ISBN 978-84-8043-136-1.
# Tour La Provence 2018

El Tour La Provence 2018, fou la 3a edició del Tour La Provence i es disputà entre el 8 i l'11 de febrer de 2018 sobre un recorregut de 482,9 km repartits entre quatre etapes. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el francès Alexandre Geniez (AG2R La Mondiale), amb cinc segons d'avantatge respecte el seu company d'equip Tony Gallopin i set sobre Rudy Molard (FDJ), que completaren el podi.

## Equips

En aquesta edició hi prenen part 16 equips:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| Pròleg | 8 de feb | Circuit Paul Ricard – Circuit Paul Ricard | pròleg | 5,8 | Alexandre Geniez | Alexandre Geniez |
| 1a etapa | 9 de feb | Aubanha – Istre | etapa accidentada | 165,9 | Christophe Laporte | Alexandre Geniez |
| 2a etapa | 10 de feb | La Ciutat – Gèmas | etapa accidentada | 144,5 | Rémy di Grégorio | Alexandre Geniez |
| 3a etapa | 11 de feb | Ais de Provença – Marsella | etapa accidentada | 166,7 | Christophe Laporte | Alexandre Geniez |

### Etapa 3
## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Enllaços externs

* Tour La Provence 2018 a ProCyclingStats
# Francesc Joan Mas

Francesc Joan Mas (Vila-real, 1522 $^{(Gregorià)}$ - valor desconegut) fou un editor, llatinista i humanista valencià.

## Biografia

Adscrit al darrer corrent de l'erasmisme valencià, després de la condemna per la Inquisició de l'obra de l'humanista holandès el 1537, Mas va continuar la publicació i comentari dels seus escrits solament en llatí. Entre aquestes edicions, fetes sempre a expenses del seu patrimoni, amb la successiva venda de les heretats al terme de Vila-real, destaquen: De civilitate morum puerilium amb comentaris propis (1544), Opuscula moralia Plutarchi Chaeronei Philosophi a partir de les traduccions de Guillaume Budé i Erasme (1550) i Luciani Dialogos (1550), la primera de les quals, realitzada essent encara estudiant, tindria reedicions els anys 1552 i 1554, i les altres dues dedicades a l'arquebisbe Tomás de Villanueva.
Aquesta darrera publicació és també l'última manifestació de l'humanisme erasmià, perseguit posteriorment pels efectes del contrareformisme catòlic derivat del Concili de Trento. Mas va ser igualment autor d'un xicotet opuscle sobre el tòpic filosòfic De contemptu mundi en la línia dels escrits d'Erasme, així com de diverses versions llatines de les obres de l'humanista francès Guillaume Budé (1468-1540), el fundador del College des Trois Langues a París.
L'any 1552 realitza la publicació d'un primer estudi lingüístic titulat Epitome copiae verborum. Durant els onze anys següents i a la vista de la repressió inquisitorial contrareformista, Francesc Joan Mas es mantingué en un prudent silenci, davant del risc de ser acusat de luteranisme, atenuant el seu inicial fervor ideològic cap a les doctrines humanistes i decidint finalment dedicar-se a la docència. A la Universitat de València, on havia estudiat Oratòria amb l'erudit Francesc Dassió (conegut també com a "Decio") graduant-se com a Mestre en Arts, rebé el 2 de juny de 1565 nomenament oficial del Rector de l'Estudi General valencià per a donar classes com a Mestre de Gramàtica i Llatinitat durant el curs següent, treball que sembla haver exercit igualment al curs 1572-73.
Malgrat la relació que va mantenir amb altres importants personalitats de la seua època com ara el comanador de Montesa Jaume Falcó, o amb l'escriptor de Borriana Rafael Martí de Viciana, la figura del vila-realenc Joan Mas va quedar així molt difusa i escassament documentada, tret d'algunes polèmiques per la seua herència que consten a l'Arxiu Històric Municipal, de manera que es desconeix la data segura de la seua mort que, amb probabilitat, degué ocórrer a València estant.
Afortunadament, als darrers anys ha estat destacada la seua fonamental aportació intel·lectual a la difusió de les noves idees europees, en estudis sobre els moviments culturals renaixentistes com els realitzats per Joan Fuster: "Heretgies, revoltes i sermons" (1968), Sebastián García Martínez: "El patriarca Ribera y la extirpación del erasmismo valenciano" (1975), o Amparo Felipo Orts: "La Universidad de Valencia durante el siglo XVI" (1993).
# Nahunta

Nahunta és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 930 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nahunta tenia 930 habitants, 375 habitatges, i 253 famílies. La densitat de població era de 120,1 habitants/km².
Dels 375 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.368 $ i la renda mediana per família de 29.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.184 $ mentre que les dones 21.083 $. La renda per capita de la població era de 12.790 $. Entorn del 22% de les famílies i el 30,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nahunta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nahunta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Notació polonesa

Notació polonesa o notació prefix és una forma de notació per a lògica, aritmètica i àlgebra. No necessita parèntesis o claudàtors per a indicar els càlculs que han de ser realitzats en primer lloc, però així i tot no hi ha ambigüitat quant a l'ordre de resolució. Els operadors han de precedir els dos valors numèrics associats. El matemàtic polonès Jan Łukasiewicz va crear aquesta notació entorn de 1920 per a simplificar la lògica en les sentències matemàtiques. No és molt usat en la matemàtica convencional, però sí que ho és en les ciències de la computació, com per exemple en el llenguatge Tcl.

## Notació

Com els operadors han de precedir els valors, la notació polonesa de suma és:
    $\,\!{+}\ a\ b$
Mentre la notació convencional (infix) és:
    $\,\!a+b$

## Ordre d'operacions

Mentre més «interna» l'operació, abans ella ha de ser executada.
Llavors, la notació polonesa:
    $\,\!\cdot \ {+}\ a\ b\ c$ o $\,\!\cdot \ c\ {+}\ a\ b$
En la notació convencional, quedaria, respectivament:
    $\,\!\left({a+b}\right)\cdot c$ o $\,\!c\cdot \left({a+b}\right)$

## Referències

* ↑ Miquel Solé. Tema 7: Llenguatges de programació Arxivat 2009-12-16 a Wayback Machine., p. 15 (febrer de 2007). UPC.

## Vegeu també

* Notació polonesa inversa

## Enllaços externs

* Xavier Franch Gutiérrez. Estructures de dades. Especificació, disseny i implementació, p.362. Edicions UPC. ISBN 8483012936, ISBN 9788483012932
* Tipus de calculadores Arxivat 2008-09-24 a Wayback Machine.
# Belavin

Belavin (en rus: Белавин) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 323 habitants, pertany al municipi de Bokóvskaia.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Nikolai Iaroixenko

Nikolai Alexandrovitx Iaroixenko (en rus: Мико́ла Олекса́ндрович Яроше́нко) (13 de desembre de 1846, Poltava, Imperi Rus - 8 de juliol de 1898, Kislovodsk, Krai de Stàvropol, Imperi Rus), fou un militar i pintor realista rus d'origen ucraïnès del segle xix.
Fill d'un oficial de l'exèrcit rus, seguí el camí del seu pare i ingressà en diferents acadèmies militars. Estant a Sant Petersburg seguí un curs de pintura (1867-1874) a l'Acadèmia Imperial de les Arts, on tingué de professor a Ivan Kramskoi. Residí vint-i-cinc anys a Sant Petersburg, prop de l'Arsenal, servint en l'exèrcit on assolí el grau de general d'artilleria.
El 1876 es convertí en un dels líders del moviment dels Peredvíjniki (Itinerants) i fou nomenat per la resta de membres "la consciència dels ambulants", per la seva integritat i el seu compliment dels principis del moviment. Es retirà de l'exèrcit com a general major el 1892 i es traslladà a Kislovodsk, una ciutat del Caucas rus, on hi morí i hi fou enterrat el 1898.
Fou és un dels pintors del realisme rus més destacats de finals del segle xix. Pintà pintures i retrats de gènere, reflectint totes les passions de l'ànima humana.

## Obres

* El fogoner, 1878.
* El presoner, 1878.
* El ceg o Grup de cegs, 1879.
* L'estudiant, 1881.
* Elbrús, 1884, Caucas.
* Dona gitana, 1886.
* Vida és tot, 1888.
* En l'hamaca, 1888.
* En una terra càlida, 1890.
* Retrat de Vladimir Solovyov, 1892.
* Elbrús darrera els niguls, 1894.
* Llac Teberdinsky, Caucas, 1894.

## Referències

* ↑ O. A. Bilousko, V. I. Myroshnychenko, Нова історія Полтавщини. Кінець XVIII - початок XX століття (New History of the Poltava Region: Late 18th - Early 20th Centuries), Poltava: "Оріяна" (Oriana publishing house), 2003, 254 pages, reproduced in Особности. Микола Олексaндрович Ярошенко (in Ukrainian). Consultada 22 de desembre de 2010.
* ↑ Полтавщина: Енциклопедичний довідник (Poltava Region: Encyclopedic Handbook), A. V. Kudrytskyi, ed. Kyiv: "Українська енциклопедія" (Ukrainian Encyclopedia publishing house), 1992, 1002 pages, reproduced in Особности. Микола Олексaндрович Ярошенко (in Ukrainian). Consultada 22 de desembre de 2010.
# Novantes

Els novantes (llatí: Novantae) foren un poble celta del sud-oest de Caledònia (al nord de Britànnia) esmentat per Claudi Ptolemeu,. Les seves ciutats principals eren Leucopibia i Rerigonium.

## Referències

* ↑ Smith, William George. Dictionary of Greek and Roman geography (en anglès). William George Smith, 1854, p.441-442.
# Novara

* Per a altres significats, vegeu «província de Novara».
Novara (Noara en llombard, pronunciat) és un municipi italià, a la regió del Piemont i a la província de Novara. L'any 2006 tenia 102.630 habitants.

## Fills il·lustres

* Isabella Leonarda (1620-1704), abadessa ursulina i compositora de música religiosa.

## Referències

* ↑ La Stampa, Una petizione in Comune: “Rivogliamo i cartelli con la scritta Nuara”
# Bhathan

Bhathan fou un petit estat tributari protegit al districte de Jhalawar, regió de Kathiawar, a la presidència de Bombai, format només per un poble amb dos tributaris separats. Estava situat a 22° 41′ N, 71° 54′ E﻿ / ﻿22.683°N,71.900°E﻿ / 22.683; 71.900.
Els ingressos s'estimaven en 316 lliures. El tribut eren 64 lliues que eren pagades al govern britànic i 6 lliures que eren pagades al nawab de Junagarh.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Belauntza

Belauntza és un municipi de Guipúscoa, al País Basc.

## Eleccions municipals 2007

Quatre partits van presentar llistes al municipi. L'esquerra abertzale EAE-ANV, dues candidatures independents, i el Partit Popular. Aquests van ser els resultats:
* Eusko Abertzale Ekintza - Acció Nacionalista Basca : 90 vots. (3 escons)
* Independents 1 : 61 vots. (2 escons)
* Independents 2 : 51 vots. (2 escons)
* Partit Popular : 3 vots. (0 escons)
El Partit Popular no va obtenir cap representació en el municipi, a causa dels 3 únics vots que va rebre la seva formació.
# Trondhjemita

La tronhjemita és una roca plutònica composta de quars i plagioclasa amb quantitats menors de biotita. Les trondhjemites es formen a grans profunditats a l'escorça terrestre. La trondhjemita és una "leucotonalita" (dominada per minerals clars) i es considera una varietat especial de tonalita caracteritzada pel fet de no tenir hornblenda.
S'extreu de pedreres per al seu ús com a roca ornamental i es ven com a "granit blanc". El nom de la roca va ser encunyat per Victor Goldschmidt el 1916 i fa referència a la ciutat noruega de Trondheim.

## Referències

* 1 2 3 4 trondhjemit Store Norske leksikon. Revisat el 9 d'octubre de 2011.
* ↑ Gill, Robin, 2010. Igneous rocks and magmatic processes . Pàg 242.
* ↑ Young, Davis. A. 2003 Mind over Magma: the story of igneous petrology. Princeton University Press. Pàg. 417.
* ↑ Trondhjemite (anglès), revisat el 12 desembre 2011
# Sipai

Sipais fou el nom donat principalment per francesos i anglesos als soldats nadius a l'Índia que servien les seves forces. El nom els hauria arribat a través dels portuguesos; inicialment apareix com a cipaye o cipai entre els francesos i com a sepoy, seapoi, seapoy, seapy, cephay, sipoy i força altres variacions; el nom fou utilitzat per francesos i anglesos per designar els indígenes que els servien a l'exèrcit, que eren vestits i equipats com a soldats europeus d'infanteria.
Els primers que van utilitzar un regiment de sipais foren els francesos el 1748 quan Dupleix va aixecar alguns batallons de musulmans indis. Lally diu que eren 15.000 el 1759. Lawrence va imitar els francesos després de 1750 i el 1754 una força de sipais va acompanyar Lord Clive a Calcuta. Dos mil sipais van participar en la batalla de Plassey el juny de 1757. A la mateixa època hi havia sipais a Bombai i a diversos estats indis on alguns europeus dirigien els exèrcits.
El 1795 hi havia diversos regiments amb dos batallons a cada Presidència, cadascun amb 8 companyies d'infanteria i dues de granaders. A Bengala hi havia 12 regiments, a Madras eren 11 i a Bombai 4 a més d'un de marina. La rebel·lió dels sipais el 1857 va afectar els exèrcits de Bengala i de Bombai que amb dificultats van poder ser reconstituïts. Lord Kitchener va refondre els tres exèrcits en un de sol. Molts sipais van participar en la I i a la II Guerra Mundial.
El nom també fou donat als voluntaris de les tropes liberals catalanes després de la Revolució de Setembre del 1868 en la seva lluita contra les forces carlines en la Tercera Guerra Carlina al Principat.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 682 i 683