OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Badia d'Umivik

Umivik és una badia situada a la costa est de Groenlàndia, part de Sermersooq, a la costa del Rei Frederic VI.

## Història

La badia d'Umivik va ser triada per Fridtjof Nansen per a la seva primera travessia de l’interior de Groenlàndia el 1888. El motiu era que la glacera continental groenlandesa arriba a la costa de forma suau, contrastant amb la majoria de fiords a l'est de Groenlàndia, caracteritzats per muntanyes d'aspecte imponent i glaceres aspres i dures d'escalar.

## Geografia

La badia s'obre al Mar d'Irminger a l'est. Es troba entre la península de Fridtjof Nansen al nord i la terra d'Odin al sud. Les illes de Upernattivik (Upernarsuak) i Trefoldigheden es troben al mig de la badia i separen la part meridional, l'Umiiviip Kangertiva (fiord de Gyldenløve).

## Referències

* ↑ J. M. Scott, Fridtjof Nansen, p. 84
* ↑ Roland Huntford, Nansen, pp. 115—116
* ↑ Prostar Sailing Directions 2005 Greenland and Iceland Enroute, p. 102
# Bandera de Canalda

La bandera oficial de Canalda té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb l'últim terç vertical blanc; en els dos primers terços la faixa-semipal blanca de l'escut, de gruix 1/8 de l'alçària del drap, al centre i el card de tres flors groc de l'escut, d'alçària 5/16 de la del drap i amplària 2/9 de la llargària del mateix drap, al centre i a 1/16 de la vora superior. | » |
Va ser aprovada el 22 de febrer de 2005 i publicada al DOGC el 7 de febrer del mateix any amb el número 4337.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès

## Referències

* ↑ «Resolució GAP/530/2005, de 22 de febrer, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera de l'Entitat Municipal Descentralitzada de Canalda.» (pdf). DOGC num. 4337, 07-03-2005. [Consulta: 4 octubre 2010].
# Barranc dels Caubetons

El barranc dels Caubetons és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a la vall del barranc de Miralles, al sud de la Serra de Sant Gervàs.
Es forma en els vessants de ponent de lo Tossal, al Clot de Llena, des d'on davalla cap al nord-oest per anar a parar al barranc de Miralles per l'esquerra, a l'Obaga de Miralles. En el tram final, rep l'afluència per l'esquerra del barranc dels Pous, format anteriorment pel barranc de la Cervereta i el de la Rourera de Damunt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barbus walkeri

Barbus walkeri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Ghana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barrotita

La barrotita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La barrotita és un sulfat de fórmula química Cu$_9$Al(HSiO₄)₂[(SO₄)(HAsO₄)$_{0.5}$](OH)₁₂·8H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. És un mineral relacionat amb la calcofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descobert a les mines de Roua, al municipi francès de Daluèis, situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Barrotite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2019].
# Barrois Movedís

Barrois Movedís (francès Barrois Mouvant) fou el nom donat a la part occidental del Barrois a l'oest del Mosa, a partir del 4 de juny de 1301 quan el tractat de Bruges va imposar al comte Enric III de Bar la cessió d'algunes fortaleses a França i retre homenatge a Felip IV de França per a una part del seu comtat, justament la que fou anomenada Barrois Movedís. En el tractat l'emperador Albert I d'Habsburg renunciava als drets feudals de l'Imperi sobre aquesta part del comtat. Dues comunes (Clermont-en-Argonne i Vienne-le-Château) que el comte tenia en feu del comte-bisbe de Verdun, que al seu torn era feudatari de l'emperador, van quedar en una posició especial que els va permetre gaudir d'una notable independència.
# Belmont (Alt Marne)

Belmont és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Belmont era de 55 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 47 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Belmont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 17 eren actives i 10 eren inactives. De les 17 persones actives 15 estaven ocupades (10 homes i 5 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Belmont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Belmont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bertuğ Yıldırım

Bertuğ Özgür Yıldırım (nascut el 12 de juliol de 2002) és un futbolista professional turc que juga com a davanter al Getafe CF de la Lliga, cedit pel club de la Lliga 1 Rennes i la selecció de Turquia.

## Carrera de club
### Sarıyer

Yıldırım és un producte juvenil de Sarıyer, i va començar la seva carrera sènior amb ells a la Segona Lliga TFF el 2018.

### Hatayspor

Yıldırım es va transferir al Hatayspor el 3 de juny de 2021. Va fer el seu debut com a professional amb l'Hatayspor en un empat 1–1 de la Süper Lig contra el Kasımpaşa el 14 d'agost de 2021.

#### Cessió a l'Antalyaspor

Després dels terratrèmols de Kahramanmaraş del 6 al 7 de febrer de 2023, la Süper Lig va ser suspesa durant més d'una setmana per plorar les víctimes. Clubs de les regions afectades: els clubs de la Süper Lig Hatayspor, i Gaziantep FK es van retirar de la competició. El 16 de febrer de 2023, Bertuğ va ser cedit a l'Antalyaspor.

### Rennes

El 29 d'agost de 2023, Yıldırım va signar un contracte de cinc anys amb el Rennes de la Ligue 1.

#### Cessió al Getafe

El 23 d'agost de 2024, Yıldırım va fitxar pel club de la Lliga Getafe CF cedit durant tota la temporada amb opció de compra.

## Carrera internacional

Yıldırım és un internacional juvenil de Turquia, després d'haver jugat amb els sub-21 de Turquia, i després amb els sub-23 de Turquia als Jocs de Solidaritat Islàmica de 2021.
En el seu primer partit amb la selecció sènior, va aconseguir l'empat en un empat 1-1 amb Armènia.
El 7 de juny de 2024, està a la llista definitiva de 26 jugadors seleccionats per Vincenzo Montella per competir a la UEFA Euro 2024.

## Palmarès

Turquia Sub-23
* Jocs de Solidaritat Islàmica: 2021

## Referències

* ↑ «Hatayspor, 18 yaşındaki forvet Bertuğ Özgür Yıldırım'ı transfer etti». www.cumhuriyet.com.tr, 06-03-2021.
* ↑ «Hatayspor vs. Kasımpaşa - 14 agost 2021». Soccerway.
* ↑ «Son Dakika: Hatayspor ligden çekildi! TFF Başkanı Mehmet Büyükekşi açıkladı». Hürriyet Daily News, 09-02-2023.
* ↑ «Hatayspor'da ayrılıklar devam ediyor: Bertuğ Yıldırım Antalyaspor'da». ntv.com.tr, 16-02-2023.
* ↑ «Bertuğ Yildirim, nouvel attaquant Rouge et Noir» (en francès). Stade Rennais FC, 29-08-2023 [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «El delantero Bertuğ Yıldırım se incorpora al Getafe C.F.» (en castellà). Getafe CF, 23-08-2024.
* ↑ «Hatayspor'un genç golcüsü Bertuğ Özgür Yıldırım rekabete hazır» (en turc). www.trthaber.com, 13-07-2022.
* ↑ «U23 Millî Futbol Takımı Konya 2021'de ilk maçına çıkıyor» (en turc). Pusula Haber, 08-08-2022.
* ↑ «Bertuğ Yıldırım: İlk A Milli maçında gol attığım için mutluyum ama...» (en turc). fotomac.com.tr.

## Enllaços externs

* Bertuğ Yıldırım, Fitxa a Soccerway
* Bertuğ Yıldırım a la TFF
# Bihar (desambiguació)

«Bihar» té aquests significats:
* Bihar, estat de l'Índia
* Riu Bihar, a l'Índia
* Bihar (ciutat), a l'Índia
* Bihar (Partabgarh), pargana de l'Índia a Uttar Pradesh (abans Oudh)
* Bihar (Unnao), vila de l'Oudh avui Uttar Pradesh
* Comtat de Bihar, comtat històric del regne d'Hongria
* Hajdú-Bihar, comtat d'Hongria
* Bihar, nom honares del comtat romanes de Bihor
* Bihar Sharif capital del districte de Nalanda
* Koch Bihar, principat de l'Índia
* Bihar (khagan), khagan dels khàzars
# Biblioteca de la Prefectura Nakanoshima d'Osaka

La Biblioteca de la Prefectura Nakanoshima d'Osaka és una biblioteca pública més antiga del país nipó. Està formada per dos seus: la seu de Nakanoshima, considerada un Bé d'Interés Cultural, és la principal. L'edifici solament està il·luminat per dintre mitjançant enllumenat elèctric.
L'edifici principal fou projectat pels arquitectes Noguchi Magoichi i Hidaka Yutaka, pertanyents a la família Sumimoto. S'acabà de construir el 1904. Més tard, el 1922 es van construir les ales perpendiculars dels extrems. El 1996 es pretenia construir una tercera seu.
Abans del 1990 seguia el sistema classificació propi i a partir del 1990 utilitzà la Classificació Bibliotecària de la Dieta Nacional alhora que utilitzà les bases de dades Nihon Ryūtsū Sentā.
En març del 1993 tenia una col·lecció de 930.000 volums, sent aleshores la segona biblioteca pública del Japó més gran quant a volum de documents.
A la seu principal té documents històrics de l'era Edo a la secció local. Altres elements de la col·lecció de les biblioteques són: la Col·lecció Sumitomo de materials de ciència i tecnologia, la Col·lecció Matsushita de materials d'enginyeria elèctrica, la Col·lecció Ishizaki de clàssics japonesos i xinesos, la Col·lecció Sato de clàssics coreans i la Col·lecció Asahi-Shimbun de clàssics japonesos.

## Referències

* 1 2 Mason, 1993, p. 393.
* 1 2 3 Marra, 1994, p. 18.
* 1 2 3 Marra, 1994, p. 19.
* 1 2 Campbell, 2013, p. 257.

## Bibliografia

* Campbell, James W. P.. La biblioteca: patrimonio mundial. Sant Sebastià: Nerea, 2013. ISBN 978-84-15042-83-9.
* Marra, Toshie «Japanese Libraries in the Kinki Region». Journal of East Asian Libraries, 102, 1994, pàg. 13-20.
* Mason, Marilyn Gell «Is There a Global Role for Metropolitan City Libraries?». IFLA journal, 19, 4, 1993, pàg. 391-396.
# Beefeater

* Per a altres significats, vegeu «Beefeater (ginebra)».
Els Beefeaters , és el nom oficial dels Yeoman custodis o, en anglès, Yeoman Warders of Her Majesty's Royal Palace and Fortress the Tower of London , són guardians cerimonials de la Torre de Londres. Se'ls sol confondre amb els Yeoman of the Guard o Yeoman de la Guàrdia. La seva comesa oficial és vigilar els presoners que pugui haver-hi tancats a la Torre i la seguretat de les Joies de la Corona Britànica, si bé en la pràctica són ara els guies turístics de la Torre, així com una de les seves principals atraccions.
Els guàrdies Yeoman es van fer càrrec de la vigilància de la Torre el 1485. Avui hi ha 35 Guardians i un Cap. Tots són persones retirades de les Forces Armades Britàniques amb 22 anys de servei com a mínim. Han de tenir també les medalles al servei prolongat i la bona conducta.
El gener de 2007 va ser elegida la primera dona, Moira Cameron, per al servei de Guàrdia Yeoman (del qual forma part des de setembre de 2007). Després de servir en l'exèrcit des dels 16 anys, es va presentar en complir els 38.
L'origen del terme Beefeater no és clar. Una de les opinions és que procedeix de l'anglès Beef Eaters (menjadors de carn), i que podria haver estat originat del fet que en un principi els guàrdies eren retribuïts amb carn de vaca (en anglès beef ), juntament amb altres productes. Entre altres referències, el comte Cosimo, gran duc de Toscana, va visitar la Torre en 1669 i va comentar que podria ser per la "gran ració de vaca que se'ls dona diàriament (...) pel que podrien ser anomenats beef-Eaters ".
Existeixen altres opinions sobre l'origen del terme. Per exemple, podria ser una corrupció del terme francès buffetier , una forma arcaica d'anomenar al guardià del menjar real, o bé un terme pejoratiu per fer referència a persones que es trobaven relativament ben alimentades en comparació amb la resta de la població que vivia a Londres.
El terme beefeater també serveix per fer referència al seu característic barret.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ Caroline Davies, Woman to join Beefeater corps at Tower en . jhtml? xml =/news/2007/01/12/nbeef12.xml Telegraph.

## Enllaços externs

* "The Monarchy Today" Article a la web oficial de la "British Monarchy"
* "The Ravenmaster" Article BBC News
# Bernat Sanjuan i Tarré

Bernat Sanjuan i Tarré (Barcelona, 1915 – Deià, 1979) va ser un pintor i escultor català. Hàbil en la representació dels paisatges mediterranis, també és l'autor d'excel·lents retrats i natures mortes. Els anys cinquanta va viatjar a França, on va conèixer Picasso. Un crític d'art francès el va anomenar "le peintre des rouges", a causa del seu ús del color vermell.
Durant els anys seixanta i setanta va participar en diverses exposicions individuals i col·lectives. Els seus quadres i escultures es poden veure en diversos punts de Catalunya, Mallorca i Espanya. Les exposicions més recents de la seva obra han tingut lloc a Barcelona l'any 2008 (exposició individual) i l'any 2012 (exposició col·lectiva). Molts dels seus treballs pertanyen a col·leccions privades a Europa i Estats Units. Sanjuan va desenvolupar les seves pròpies tècniques en el camp de la "fotografia sense càmera" (basada en la manipulació directa de la pel·lícula fotogràfica), algunes de les quals continuen sent desconegudes a causa de la seva mort. També va fer contribucions a l'art sacre amb quadres, escultures, ceràmica i vitralls, i a la il·lustració de llibres: per exemple, va il·lustrar l'edició espanyola de "The Fountainhead" ("El manantial") d'Ayn Rand.

## Referències

* ↑ Diccionari Ràfols d'artistes catalans
# Bernat Salvatge

* Per a altres significats, vegeu «Pic del Bernat Salvatge».
El Bernat Salvatge és una muntanya de 2.228,6 metres d'altitud del límit entre les comunes de Mosset i Noedes, totes dues de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona nord-oest de la comuna de Noedes i a l'oest de la de Mosset, en un punt on el termenal entre les dues comunes fa una inflexió en forma d'angle cap al sud, al sud-est de la Congesta i al sud-oest de la Muntanya i el Roc dels Miquelets. És la muntanya que tanca pel nord-est el circ on es troben el Gorg Blau i el Gorg Estelat.

## Referències

* ↑ El Bernat Salvatge en els ortofotomapes de l'IGN
# Bipalium nobile

Bipalium nobile és una espècie de planària terrestre que pertany a la subfamília dels bipalins i que habita al Japó. És el triclàdide més llarg conegut, podent arribar a mesurar 1 metre de longitud. Habitualment mesuren entre 120 i 300 mm de longitud i entre 5 i 10 mm d'amplada.
El nombre de cromosomes és de 2n=10, amb un cariotip de 2m + 2m + m & sm + 2sm + 2sm.

## Descripció

Bipalium nobile presenta tres línies longitudinals llargues a la superfície dorsal del cos, la que està situada al mig s'estén fins a placa cefàlica. També presenta un parell de línies curtes i marginals i, a la superfície ventral en presenta dues. El color de fons és marró-groguenc pàl·lid uniforme. L'anatomia de l'aparell genital és diferent al de la resta de Bipalium.

## Referències

* ↑ Yamamoto A, Yamamoto K, Kawakatsu M, 2004. The first occurrence record of a giant land planarian, Bipalium nobile Kawakatsu et Makino, 1982, from Otaru City in Hokkaido. Bulletin of Otaru Museum 17: 41-46
* 1 2 Kawakatsu M, Makino N, Shirasawa Y, 1982. Bipalium nobile sp. nov. (Turbellaria Tricladida Terricola), a new land planarian from Tokyo. Annotationes zoologicae Japonenses 55:236-262.
* 1 2 Kiyohiko Yamamoto, Masayuki Takai, Robert E. Ogren, Masaharu Kawakatsu, 2001. Chromosomes of bipaliid land planarians from the vicinity of Nagasaki in Kyûshû, Southern Japan (Platyhelminthes, Tricladida, Terricola). The Belgian Journal of Zoology, 131 (Supplement 1): 221-222.
* ↑ Kiyohiko Yamamoto, Masaharu Kawakatsu, Gen-yu Sasaki, 2003. Bipaliid land planarians from Nagasaki Prefecture and the vicinity, Kyûshû: Color photographs of living specimens and the karyotypes. Kawakatsu-&-Sasaki's webpages on planarians, Sapporo and Tôkyô. no. 40. 10 de maig. ISSN 1348-3412.
# Bivonaea

Bivonaea és un gènere de plantes endèmic de la regió mediterrània que té una única espècie acceptada i pertany a la família Brassicaceae. El gènere només el forma una sola espècie.
Algunes espècies que s'havien classificat dins d'aquest gènere ara són part del gènere Ionopsidium (Bivonaea abulensis, Bivonaea albiflora, Bivonaea praecox, Bivonaea prolongoi, Bivonaea saviana).

## Taxonomia

* Bivonaea lutea

## Referències

* ↑ «Bivonaea lutea (Biv.) DC.» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Bivonaea» (en anglès). National Library of Medicine - National Center for Biotechnology Information. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Bivonaea DC. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Bivonaea DC.» (en anglès). The World Flora Online. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Bivonaea - Encyclopedia of Life». [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2024].
# Biagioniïta

La biagioniïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Cristian Biagioni (28 d'abril de 1981, Lucca, Toscana, Itàlia), professor de mineralogia al Departament de Ciències de la Terra de la Universitat de Pisa. És coautor de la descripció de més de 50 noves espècies minerals. S'especialitza en la mineralogia de la Toscana i la mineralogia sistemàtica, amb especial atenció a les sulfosals.

## Característiques

La biagioniïta és una sulfosal de fórmula química Tl₂SbS₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És isostructural i l'anàleg amb TlSb de la dervil·lita. Químicament és semblant a diverses espècies, com la weissbergita, la pierrotita, la parapierrotita i a unes quantes espècies sense nom; també és comparable amb la drechslerita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 46582/g.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Canadà, al dipòsit d'or de Hemlo, dins la municipalitat de Bomby, al districte de Thunder Bay (Ontario), on es troba en forma de cristalls anèdrics de fins a 65 μm, normalment associada a estibarseni, or, calcita i aurostibita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Biagioniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2021].
# Biaix de Malmquist

El biaix de Malmquist, en astronomia, és un efecte de selecció en l'observació descrit per primera vegada per l'astrònom Gunnar Malmquist (1893-1982). En concret, si una mostra d'objectes (galàxies, quasars, estrelles, etc.) està limitada en flux, aleshores l'observador veurà un augment de la lluminositat mitjana amb la distància. Això passa simplement perquè en augmentar la distància les fonts més febles deixen de detectar-se. La solució per aquest problema és no utilitzar una mostra limitada en flux o en magnitud sinó una mostra limitada en volum, és a dir, prendre tots els objectes fins a una distància donada, assegurant-se que els objectes més febles són detectables en tot el volum.

## Referències

* ↑ Malmquist, Gunnar «On some relations in stellar statistics». Arkiv för Matematik, Astronomi och Fysik, 16, 23, 1922, pàg. 1–52. Bibcode: 1922MeLuF.100....1M.
* ↑ Malmquist, Gunnar «A Contribution to the Problem of Determining the Distribution in Space of the Stars». Arkiv för Matematik, Astronomi och Fysik, 19A, 6, 1925, pàg. 1–12. Bibcode: 1925MeLuF.106....1M.