OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Gil Fernández

Luis Gil Fernández (Madrid, 1927 - Madrid, 30 de setembre de 2021) va ser un filòleg, hel·lenista, historiador i traductor espanyol, amb una llarga carrera docent en l'àmbit de l'ensenyament públic.

## Biografia

Va estudiar a l'Institut Ramiro de Maeztu de Madrid. Doctor en Filologia Clàssica per la Universitat de Madrid amb premi extraordinari en 1956. Va ampliar estudis a les universitats d'Oxford, Múnic i a la Biblioteca Nacional de París.
Catedràtic de Filologia Grega a les universitats de Valladolid, Salamanca i la Complutense de Madrid, de la qual va ser professor emèrit des de 1992. Ha editat, traduït i escrit comentaris sobre nombrosos autors de la Grècia clàssica, com Plató, Lísies, Sòfocles, Llucià de Samosata o Aristòfanes.

## Obres

* El Imperio luso-español y la Persia Safávida, Tomo 1 (1582-1605) (ISBN 84-7392-638-2)
* Los antiguos y la inspiración poética
* La cultura española en la Edad Moderna.
* Introducción a Homero
* Transmisión mítica
* Therapeia: la medicina popular en el mundo clásico, Madrid : Triacastela, 2004. ISBN 84-95840-20-0
* Formas y tendencias del humanismo valenciano quinientista, Madrid: Ediciones del Laberinto, 2003. ISBN 84-8483-149-3
* Oneirata: esbozo de oniro-tipología cultural grecorromana. Universidad de Las Palmas de Gran Canaria, 2002. ISBN 84-95792-91-5
* Martín Fernández de Figueroa, Conquista de las Indias de Persia e Arabia que fizo la armada del rey don Manuel de Portugal. Edición de Luis Gil Fernández, Valladolid: Secretariado de Publicaciones e Intercambio Editorial, Universidad de Valladolid, 1999. ISBN 84-7762-988-9
* Aristófanes Madrid: Editorial Gredos, 1996. ISBN 84-249-1836-3
* Con Ilia M. Tabagua Fuentes para la historia de Georgia en bibliotecas y archivos españoles (siglos XV-XVII) Universidad Complutense, 1993. ISBN 84-7491-438-8
* García de Silva y Figueroa, Epistolario diplomático. Edición de Luis Gil Fernández, Institución Cultural "El Brocense", 1989. ISBN 84-86854-23-7
* Censura en el mundo antiguo, Alianza Editorial, 1985. ISBN 84-206-2432-2
* Panorama social del humanismo español: (1500-1800) Editorial Alhambra, 1981; segunda edición Madrid: Tecnos, 1997. ISBN 84-205-0850-0
* Campomanes un helenista en el poder, Fundación Universitaria Española, 1976. ISBN 84-7392-005-8

## Distincions

* Premi Internacional Menéndez Pelayo del CSIC (1969).
* Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor (1999).
* Premio Nacional de Historia de España (2007), per El imperio luso-español y la persia safávida, Madrid, Fundación Universitaria Española, 2007

## Referències

* ↑ El filólogo y traductor Luis Gil Fernández gana el Premio Nacional de Historia, ABC, 30 d'octubre de 2007

## Enllaços externs

«Obra de Luis Gil Fernández» a Dialnet.
* La nacionalidad madrileña, article de Luis Gil Fernández publicat a El País el 27 de gener de 1977
* Luis Gil Fernández, nuevo premio nacional de Historia, El País, 30 d'octubre de 2007
# Hanko

Hanko (Hangö en suec; Гангут en rus) és una petita localitat bilingüe portuària de Finlàndia. Té una població de 10.000 habitants.

## Referències

* ↑ http://www.hanko.fi
# Robert Kagan

Robert Kagan (Atenes, 26 de setembre de 1958). Catedràtic i comentarista polític neoconservador estatunidenc. Es va graduar a la Universitat Yale l'any 1980. Master per la Kennedy School of Government a la Universitat Harvard i doctorat (PhD) per l'American University a Washington, DC. Cofundador del Projecte per al Nou Segle nord-americà (PNAC), fou un dels signants de la PNAC Carta Arxivat 2006-08-22 a Wayback Machine. adreçada al President dels Estats Units Bill Clinton el 26 de gener de 1998. Membre del Comitè de Relacions Exteriors nord-americà. El seu germà Frederick i el seu pare Donald també són influents neoconservadors nord-americans, afiliats al PNAC.
Kagan va treballar al Department d'Estat d'Afers Inter-Americans (State Department Bureau of Inter-American Affairs) (1985-1988) i redactà discursos per al secretari d'estat George P. Shultz (1984-1985). Anteriorment, havia estat assessor de política exterior del diputat de Nova York a la Cambra de Representants i futur candidat republicà a la vicepresidència del país Jack Kemp (1983). Kagan és associat sènior del Carnegie Endowment for International Peace.
Ha escrit per aThe New Republic, Policy Review, el Washington Post (mensualment), i el Weekly Standard. Actualment viu a Brussel·les amb la seva família. Està casat amb Victoria Nuland, actual ambaixadora nord-americana a l'OTAN i té dos fills, Elena i David.
La bibliografia de Robert Kagan inclou:
Dangerous Nation: America's Place in the World from its Earliest Days to the Dawn of the Twentieth Century.
Of Paradise and Power: America and Europe in the New World Order.

## Enllaços externs

* "Why we shouldn't forgive the Republicans who sold their souls" (anglès)
* Robert Kagan profile on conservative site "Right Web" (anglès)
# Alekséievka (Penza)

Alekséievka - Алексеевка (rus)— és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2010 tenia 224 habitants.

## Referències

* ↑ Plantilla:Публикация
# Sant Iscle i Santa Victòria de Bages

Sant Iscle i Santa Victòria de Bages és una església del municipi de Sant Fruitós de Bages (Bages). Es troba al nord-oest del terme municipal, en un extrem de la urbanització de Pineda de Bages que travessa la carretera que uneix Manresa i Santpedor, i dins del Mas de Sant Iscle. Ben a prop hi passa la Séquia de Manresa. El mas i l'església destaquen per estar situats sobre un turó al bell mig de terres majoritàriament planes. És un edifici protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església amb una nau coberta per una volta de canó lleugerament apuntada i un absis semicircular, amb volta de quart d'esfera, orientat cap a l'est amb finestra de doble esqueixada rematada per un arc de mig punt adovellat. El campanar, que ha estat força reformat, és de planta quadrada i s'aixeca al cantó sud-est, adossat a l'absis. Malgrat totes les restauracions, encara conserva unes arcuacions llombardes a la part del mig, i a la base queden restes també de la capçalera quadrangular de l'antiga església preromànica.
La porta, del 1912 està situada al cantó nord; presenta una estructura d'arc de mig punt i està emmarcada per dovelles força grosses. Les parets interiors estan arrebossades i l'absis, que fa les funcions de sagristia, està tapiat.

## Història

Es trobava dins l'antic terme de la ciutat de Manresa, al lloc de Sant Iscle. Aquest lloc i l'església apareixen documentats el 950 quan Sal·la, fundador del monestir de Sant Benet de Bages, canvià un alou situat al Camp de Bages, al costat de l'església de Sant Iscle, per un altre situat a l'Angle. El nom de Sancti Acisclii reapareix en una altra compravenda de terres, aquesta de l'any 983. Segons la documentació existent, se sap que en 1035 se sap que l'església estava envoltada per una sagrera i, que en 1066 ja figura com a parròquia, i la sagrera com a vila. Inicialment depenia de la canònica de Santa Maria de Manresa.
L'edifici ha estat reformat diverses vegades, però no se l'ha modificat substancialment. El campanar fou reformat el 1916 sobre un pis romànic. Actualment, no té funcions parroquials, però sí que està oberta al culte. Es va restaurar completament l'any 1999. Al seu interior hi havia hagut un retaule gòtic algunes taules del qual es conserven al Museu Comarcal de Manresa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Sant Iscle i Santa Victòria de Bages». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ Montoriol, Joan Salvadó i. Història medieval d'un territori, Sant Fruitós de Bages: segles X-XVI. L'Abadia de Montserrat, 2003. ISBN 978-84-8415-527-0.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sant Fruitós de Bages: Sant Iscle i Santa Victòria de Bages
# Tobias Foss

Tobias Svendsen Foss (Vingrom, Oppland, 25 de maig de 1997) és un ciclista noruec, professional des del 2017 i actualment a l'Ineos Grenadiers.
Bon contrarellotgista, en el seu palmarès destaquen dos campionats de Noruega de contrarellotge, el 2021 i 2022, i el Campionat del Món de l'especialitat de 2022.

## Palmarès

* 2015
** Campió de Noruega júnior en ruta
** Campió de Noruega júnior en contrarellotge
** 1r al Tour Nivernais Morvan júnior i vencedor de 2 etapes
* 2016
** Campió de Noruega sub-23 en contrarellotge
* 2019
** 1r al Tour de l'Avenir
* 2021
** Campió de Noruega en ruta
** Campió de Noruega de contrarellotge
* 2022
** Campió del Món en contrarellotge
** Campió de Noruega de contrarellotge
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. No surt (10a etapa)
* 2021. 9è de la classificació general
* 2022. 54è de la classificació general

## Referències

* ↑ «EL INEOS FICHA UN CICLISTA IMPORTANTE DEL JUMBO-VISMA PARA ARROPAR A CARLOS RODRÍGUEZ: TOBIAS FOSS». Eurosport, 27-11-2023. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Tobias Foss champion du monde du contre-la-montre devant Stefan Küng» (en francès). [Consulta: 18 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Tobias Foss a ProCyclingStats
# Serge Aurier

Serge Aurier (nascut el 24 de desembre de 1992) és un futbolista professional ivorià que juga amb el Nottingham Forest FC i la selecció de Costa d'Ivori.

## Referències

* ↑ «Serge Aurier profile» (en francès). Toulouse FC. Arxivat de l'original el 25 de juny 2014. [Consulta: 24 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Serge Aurier a National-Football-Teams.com (anglès)
* Serge Aurier, Fitxa a Soccerway
* Dades estadístiques sobre Serge Aurier a soccerbase.com
* Serge Aurier, Estadístiques a la lliga francesa a LFP.fr (francès)
Serge Aurier - Premis i guardons :
Equip de la temporada 2013-14 de la Ligue 1
POR: Salvatore Sirigu
DEF: Serge Aurier
DEF: Loïc Perrin
DEF: Thiago Silva
DEF: Layvin Kurzawa
MIG: Marco Verratti
MIG: Thiago Motta
MIG: James Rodríguez
DAV: Alexandre Lacazette
DAV: Zlatan Ibrahimović
DAV: Edinson Cavani
Equip de la temporada 2015-16 de la Ligue 1
POR: Steve Mandanda
DEF: Serge Aurier
DEF: David Luiz
DEF: Thiago Silva
DEF: Maxwell
MIG: Lassana Diarra
MIG: Marco Verratti
MIG: Blaise Matuidi
DAV: Hatem Ben Arfa
DAV: Ángel Di María
DAV: Zlatan Ibrahimović :
# Relleus de Karabel

El Relleu hittita o luvita de Karabel és un relleu en roca en el pas homònim, entre Torbalı i Kemalpaşa, a uns 20 km d'Esmirna (Izmir en turc) a Turquia. Els relleus rupestres són importants en l'art hittita.

## Descripció

El monument incloïa en origen dues figures de governants tallades al penya-segat (Karabel A i B) i dues inscripcions a la roca (Karabel C1 i C2 ). Durant la construcció d'una carretera en aquest pas entre el 1977 i el 1982, se'n destruïren tots els relleus tret de Karabel A. Karabel A mostra un guerrer marxant cap a la dreta amb un arc a la mà dreta i una llança a l'esquerra. Té jeroglífics luvites d'Anatòlia inscrits al braç esquerre. El relleu té 1,5 m d'amplada i 2,5 m d'alçada.
El Relleu de Karabel fou danyat per presumptes caçadors de tresors, a començament del 2019.

## Història de la recerca

Heròdot va identificar la figura amb el faraó egipci Senusret. El 1839, el viatger francés Charles Texier visità l'emplaçament i en va publicar una descripció al 1862. Karl Richard Lepsius visità el lloc el 1840 i tant un com l'altre van n'acceptaren l'origen egipci. Heinrich Kiepert ho va refutar el 1843, en comparar el relleu amb els de Yazılıkaya. Més tard, quan el relleu va ser acceptat com a hittita, el lloc va ser visitat i descrit per més estudiosos, entre ells Kurt Bittel, Helmuth Theodor Bossert, Hans Gustav Güterbock, Ekrem Akurgal, Heinrich Otten i Annelies Kammenhuber.

## Interpretació

Segons les darreres recerques, el relleu representa a Tarkasnawa, rei de Mira, estat vassall de l'Imperi hittita (segle XIII ae). El 1998 John David Hawkins arribà a llegir la inscripció així:
| « | Tarkasnawa, rei [de la terra] de Mira [fill] d'Alantallis, rei de la terra de Mira net de ...., rei de la terra de Mira | » |
No hi ha sobreviscut el nom de l'avi; altres proves, però, indiquen que n'era Kubantaruntija.
El relleu permet situar el Regne de Mira al sud de la terra del riu Seha. Per les cartes diplomàtiques hittites, principalment la carta de Milawata, se sap que la terra del riu Seha limitava amb Mira i amb Wilusa. El relleu prova que Wilusa no podia ser al sud del Gediz, sinó que hauria de ser al nord del riu, a la Tròada, i això permet identificar Wilusa amb la ciutat d'Ilion, la Troia de la Ilíada d'Homer.

## Referències

* ↑ «Hittite Monuments - Karabel». [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ "Karabel Anıtının Tahribi Hakkında Basın Açıklaması"
* ↑ «Livius.org on "The relief of Sesostris" en Heròdot, Històries 2.102-103, 106». Arxivat de l'original el 2014-04-10. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Charles Texier. Asie mineure: description géographique, historique et archéologique des provinces et des villes de la Chersonnèse d'Asie. Didot frères, 1862.
* 1 2 Horst Ehringhaus: Götter, Herrscher, Inschriften - Die Felsreliefs der hethitischen Großreichszeit in der Türkei, von Zabern 2005 S. 90, ISBN 3-8053-3469-9.
* ↑ D. F. Easton, J. D. Hawkins, A. G. Sherratt, E. S. Sherratt "Troy in Recent Perspective" Anatolian Studies Vol. 52 (2002), pp. 75-109, at 96.
# Hanksita

La hanksita és un mineral sulfat, és un dels pocs minerals que contenen ambdós grups d'ions de carbonat i de sulfat. Té la fórmula química: Na$_{22}$K (SO₄)$_9$(CO₃)₂Cl.

## Presentació

Va ser descrit per primera vegada l'any 1888 a Searles Lake, Califòrnia i va rebre el nom del geòleg Henry Garber Hanks (1826–1907). L'hanksita normalment es troba sota la forma cristal·lina en dipòsits d'evaporita. Es troba sovint a Searles Lake, Soda Lake, Mono Lake, i al Death Valley. S'associa amb l'halita, borax, trona i aftitalita en la zona de Searles Lake.

## Minerals similars

* halita
* borax
* trona
* nahcolita
* tincalconita

## Referències

* 1 2 Handbook of Mineralogy
* 1 2 Mindat.org
* 1 2 Webmineral data
# Alfredo Jaar

Alfredo Jaar (Santiago de Xile, 1956) és un artista visual, arquitecte i cineasta xilè. Ha participat en les Biennals de Venècia (1986, 2007, 2009 i 2013), São Paulo (1987, 1989, 2010), Sydney (1990) i Liverpool (2010), entre d'altres. La seva obra ha estat presentada en diverses exposicions individuals en museus com el Nou Museu d'Art Contemporani de Nova York (1992), la Whitechapel de Londres (1992), el Museu d'Art Contemporani de Chicago (1992), el Museu d'Art Contemporani de Roma (2005), la Fundación Telefónica de Santiago de Xile (2006), el Museu de Belles Arts de Lausana (2007) o a la South London Gallery (2008). Igualment ha dut a terme diverses intervencions artístiques en l'espai públic en ciutats com Mont-real, on va presentar el projecte Luces en la Ciudad (1999) o més recentment el projecte públic a Santiago de Chile, The geometry of conscience (2010), memorial emplaçat al costat del Museu de la Memòria i els Drets Humans de la mateixa ciutat. Va obtenir el Guggenheim Fellow l'any 1985 i el MacArthur Fellow l'any 2000, i l'any 2006 va ser guardonat amb el premi Extremadura a la Creació. Ha col·laborat amb el CCCB amb motiu de l'exposició «En guerra»(2004).

## Referències

* ↑ «Alfredo Jaar». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# San Cebrián de Castro

San Cebrián de Castro és un municipi de la província de Zamora, i de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó. En aquest municipi hi ha dos localitats, San Cebrián de Castro, que dona nom al municipi i és on està l'ajuntament municipal, i Fontanillas de Castro.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 483 | 425 | 370 | 325 |
# Tobias Eberlin

Tobias Eberlin (Ulm, 1591 $^{(Julià)}$ - Ulm, 1671) fou un organista alemany.
Era fill del gaiter de la ciutat d'Ulm, Jörg Eberlin, que venia de Memmingen. El 1605 fou ocupat com a gaiter de la ciutat imperial lliure d'Ulm. També es va convertir en l'ajudant d'organista de la ciutat d'Ulm Adam Steigleder i finalment el seu successor el 1634. En agafar el càrrec va tenir com ajudant en Sebastian Anton Scherer. El qual més endavant es convertiría amb el seu gendre, doncs la seva filla estava casada amb el músic d'Ulm. El qual després de la mort d'Eberlin el 1671, va assumir el càrrec de cantor de la catedral.

## Referències

* ↑ https://orgelpredigt.ur.de/E011570

## Fonts

* Steffen Schure: La història dels músics de la ciutat a Ulm (1388-1840). Arxius de la ciutat d'Ulm. Volum 31. Kohlhammer, Stuttgart. 2007.
* Karl Blessinger: Estudis sobre la història de la música a Ulm al segle XVII, especialment sobre la vida i les obres de Sebastian Anton Scherer. A: Ulm-Oberschwaben 19, 1913, pàgines 1-79.
# Santa Maria de Santa Fe del Penedès

Santa Maria de Santa Fe del Penedès és una església de Santa Fe del Penedès (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau i absis quadrangular. Volta de creueria sobre arcs torals ogivals. A la capçalera, volta estrellada. Capelles laterals. Cor. Portal d'entrada amb frontó rodó partit i columnes adossades. Rosetó. Campanar d'espadanya de quatre arcades, amb campanes. Escalinata d'accés.
Destaca la pica beneitera, probablement d'origen romànic. Té forma de morter i és de pedra calcària molt dura. Es troba col·locada sobre un fust també de pedra però de factura més moderna.
Pel que fa a la pica baptismal, és gairebé semiesfèrica. Està muntada sobre una columna de pedra lleugerament cònica que descansa sobre un capitell de ciment. La superfície exterior de la copa és gallonada i s'hi compten 12 elements de 9 a 10 cm cadascun. Arran de boca presenta un bordó de 4 cm d'amplada que sobresurt un centímetre de la superfície de la pica i està aixamfranat a la part inferior. La columna té uns gravats molt desgastats que podrien ésser restes d'una decoració herbàcia.

## Història

El 1189 ja s'esmenta la parròquia de Santa Fe, que estava dins del lloc de Santa Fe, alou de la Catedral de Barcelona l'any 1142. Hi ha notícies, posteriorment, de la parròquia de Santa Maria, des del 1308 fins al 1759, amb moltes llacunes. No es pot saber amb seguretat si el seu emplaçament coincideix amb el de l'actual parròquia.
L'observació de la pica baptismal indueix a pensar que la copa i el fust no formaven part originalment del mateix conjunt. La decoració de la columna denota un arcaisme superior al de la copa. Aquesta decoració és característica d'un tipus de piques baptismals pertanyents als segles XV-XVI. Hi ha indicis que en una restauració precipitada s'utilitzaren elements de diferents procedències sense tenir en compte la possible diversitat d'estils i, fins i tot, sembla que la posició de la columna està invertida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Maria de Santa Fe del Penedès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Sereď

Sereď és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1313.

## Ciutats agermanades

* Alblasserdam, Països Baixos
* Leopoldsdorf im Marchfelde, Àustria
* Tišnov, República Txeca
# Relleu dels Misteris d'Eleusis

El Relleu dels Misteris d'Eleusis (en grec: Μεγάλο Ανάγλυφο Ελευσινίων Μυστηρίων) és un gran relleu de marbre que es conserva al Museu Arqueològic Nacional d'Atenes de Grècia. Representa una escena dels Misteris d'Eleusis amb les deïtats principals, Demèter, Persèfone i l'heroi Triptòlem. Fou desenterrat el 1859 a la ciutat d'Eleusis, que va ser un important centre de culte a Demèter i Persèfone.

## Història

El relleu s'ha datat de mitjan segle v abans de la nostra era, entre el 430-420 ae, i tenia un ús religiós, més que no pas votiu, com demostren les moltes còpies romanes creades durant el període romà. El van descobrir a Eleusis al 1859 al Santuari de Demèter, a prop d'una església dedicada a sant Zacaries.

## Descripció

És de marbre pentèlic i fa 2,20 m d'alçada, 1,52 m d'ample i 15 cm de gruix. Representa les tres figures més importants dels Misteris d'Eleusis; la dea de l'agricultura i l'abundància Demèter, la seua filla Persèfone, reina de l'Inframon, i l'heroi eleusi Triptòlem, fill de la reina Metanira, en el que sembla ser un ritual. Triptòlem és dempeus al bell mig; les dues dees l'envolten a esquerra i dreta. La dea de l'esquerra duu un quitó sense mànegues i un himàcion (un tipus de mantell), sosté un ceptre a la mà esquerra, mentre que amb la dreta lliura a Triptòlem un objecte no identificat fet de coure, probablement espigues de dacsa. El xiquet Triptòlem estén la mà dreta per a rebre el regal de la dea, mentre se subjecta el mantell amb l'esquerra. La dea de la dreta vesteix un quitó llarg fins als peus i un ric himàcion prisat. A la mà esquerra sosté una gran torxa que arriba fins a terra, mentre que amb la dreta toca el cap de Triptòlem, potser sostenint algun tipus de corona, o beneint el xiquet. En general, es considera que la dea de l'esquerra és Demèter i la de la dreta Persèfone, però també se n'ha argumentat el contrari, centrant-se en la roba.

## Còpies

Es feren còpies en època romana del relleu original, i moltes se'n conserven; al Museu Metropolità d'Art de Nova York se'n conserva una còpia, incrustada a partir de deu fragments romans del segle I ae i del segle i. Una altra còpia moderna s'exposa al Museu Arqueològic d'Eleusis, ciutat pròxima a Atenes.
* Gran relleu eleusinià
* Còpia romana en el MET
* Gravat del relleu
* Rèplica a Eleusis

## Referències

* 1 2 3 Kaltsas, 2007, p. 310-311.
* 1 2 3 «Μεγάλο Ελευσινιακό ανάγλυφο». odysseus.culture.gr. [Consulta: 26 març 2024].
* 1 2 Kavvadias, 1890, p. 119.
* 1 2 3 4 «Ten marble fragments of the Great Eleusinian Relief». www.metmuseum.org. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Kavvadias, 1890, p. 120.
# Helcmanovce

Helcmanovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1297.
# Amfilòquios

Amfilòquios és el nom dels següents personatges:
* Amfilòquios de Cízic, bisbe
* Amfilòquios de Side, bisbe
* Amfilòquios d'Iconi, bisbe
# Tobias Erler

Tobias Erler (17 de maig de 1979) va ser un ciclista alemany, professional del 2006 al 2013. Els seus principals èxits els aconseguí en proves del calendari de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

* 2003
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Taiwan
* 2005
** Vencedor de 4 etapes al Tour de Taiwan
* 2006
** 1r al Tour de Corea i vencedor d'una etapa
* 2007
** 1r al Rund um den Sachsenring
* 2010
** Vencedor de 2 etapes a l'International Presidency Tour
* 2011
** 1r al Tour de Tailàndia i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Corea

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Sant Règul

Sant Règul o Sant Rieul és el nom dels següents personatges:
* Règul d'Arle o Rieul d'Arle (? -~270), bisbe d'Arle venerat com a sant per diverses confessions cristianes el 30 de març
* Règul de Senlis o Rieul de Senlis (segle IV - Senlis, Oise, segle V), religiós tardorromà, evangelitzador de la zona de Senlis (Oise) i primer bisbe d'aquesta ciutat, venerat com a sant per diverses confessions cristianes
* Règul de Reims o Rieul de Reims (? - 695), sant
# Resistència elèctrica

«Resistència elèctrica» té aquests significats:
* Resistència elèctrica (propietat)
* Resistència elèctrica (component)
# Helanthium

Helanthium és un gènere de plantes de la família de les alismatàies, nativa de l'hemisferi occidental. A data de 2014, se'n reconeixen tres espècies:
* Helanthium bolivianum (Rusby) Lehtonen & Myllys - sud de Mèxic, Índies Occidentals, Amèrica Central, Amèrica del Sud
* Helanthium tenellum (Mart. ex Schult.f.) J.G.Sm. in N.L.Britton - est dels Estats Units, sud de Mèxic, Índies Occidentals, Amèrica Central, Amèrica del Sud
* Helanthium zombiense (Jérémie) Lehtonen & Myllys - Jamaica, illa de Guadalupe

## Referències

* ↑ Kew World Checklist of Selected Plant Families