OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pelican Rapids

Pelican Rapids és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.374 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pelican Rapids tenia 2.374 habitants, 884 habitatges, i 558 famílies. La densitat de població era de 349,8 habitants per km².
Dels 884 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.232 $ i la renda mediana per família de 36.970 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 20.645 $. La renda per capita de la població era de 13.699 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pelican Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pelican Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Múcia Tèrcia

Múcia Tèrcia (Mucia Tertia, segle I aC) va ser una dama romana de finals del període republicà. Era la tercera filla de l'orador i polític Quint Muci Escèvola (cònsol el 95 aC), i de Lèlia, filla de Gai Leli Sapiens. Era cosina de Quint Cecili Metel Celer que va ser cònsol l'any 60 aC, i de Quint Cecili Metel Nepot (cònsol 57 aC).
va ser la tercera esposa de Pompeu Magne, al qual va donar dos fills, Gneu i Sext Pompeu, i una filla, Pompeia.
Múcia havia estat casada abans amb el fill de Gai Mari, mort durant la guerra civil contra Sul·la. Pompeu es va divorciar d'ella quan va tornar de la guerra contra Mitridates VI Eupator (61 aC) acusant-la d'adulteri (es creu que va ser seduïda per Cèsar). Múcia es va tornar a casar, amb Marc Emili Escaure, fillastre del dictador Sul·la, amb qui va ser mare d'un altre fill, Marc Emili Escaure el jove, que més tard va donar suport al seu germanastre Sext Pompeu en el seu enfrontament amb Octavi. L'any 39 aC va anar a Sicília per fer de mediadora entre el seu fill Sext i August. Encara vivia al temps de la batalla d'Àccium (31 aC). August la va tractar sempre amb gran respecte.

## Referències

* ↑ Hornblower, Simon; Spawforth, Antony; Eidinow, Esther. The Oxford Classical Dictionary (en anglès). OUP Oxford, 2012, p. 22. ISBN 0199545561.
# Portada/article març 6
## Història de la Terra

La història de la Terra cobreix els aproximadament 4.600 milions d'anys que van des de la formació de la Terra a partir de la nebulosa presolar fins al present. Aquest article presenta un vista general que resumeix les teories científiques més acceptades. Per la dificultat de plasmar períodes molt grans, es farà servir una analogia amb un dia terrestre, començant fa exactament 4.567 milions d'anys, amb la formació de la Terra, i acabant ara. Cada segon d'aquest període representa uns 53.000 anys. El big-bang i l'origen de l'univers, que es calcula que tingueren lloc fa aproximadament 13.700 milions d'anys, passarien quasi dos anys abans que comencés a funcionar aquest rellotge imaginari.
# Cal Xicot

Cal Xicot és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa ubicada dalt d'un turó, al solell d'Aiguanegra. És de planta rectangular i teulada a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals. Recentment s'ha canviat les velles bigues de fusta i els cairats per altres noves de formigó. Disposa de baixos pels animals amb obertures menudes de ventilació com també d'una planta d'habitatge amb accés directe per la façana de tramuntana, a la llinda del qual hi ha la següent la inscripció amb la data: A N Y 1 8 0 3

## Història

Cal Cairat va ser bastit amb pedra menuda, llevat de les cantoneres. Dos contraforts sostenen els murs de la façana de ponent. La majoria de les cases del vaïnat d 'aiguanegra foren modificades i algunes d' elles bastides entre el segle xviii i la primera meitat del segle XIX: casa pairal dels Aiguanegra (1837), El Cairat (1807), Cal Xicot (1803) i altres.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Xicot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Jordi Albert de Brandenburg-Bayreuth

Jordi Albert de Brandenburg-Bayreuth o Brandenburg-Kulmbach (en alemany Georg Albrecht von Brandenburg-Kulmbach) va néixer a Bayreuth (Alemanya) el 20 de març de 1619 i va morir a la mateixa ciutat el 27 de setembre de 1666. Era un noble alemany de la casa de Hohenzollern, el vuitè fill de Cristià (1581-1655) i de Maria de Prússia (1579-1649).
El seu germà gran, l'hereu Erdmann August, va morir el 1651, quatre anys abans de la mort del seu pare. No obstant això, tot i que ell era l'únic fill supervivent, no podia heretar Bayreuth pel fet que el difunt príncep havia deixat un fill, Cristià Ernest, que l'havia de succeir. Però aquest era menor d'edat, de manera que Jordi Albert va actuar com a regent del seu nebot fins al 1644.
En morir el seu pare, Jordi Albert va rebre el domini de Kulmbach tot i que mai hi va exercir el govern efectivament, de manera que el títol de marcgravi de Brandenburg-Bayreuth-Kulmbach va ser només nominal.

## Matrimoni i fills

El 10 de desembre de 1651 es va casar a Bayreuth amb Maria Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg (1628-1664), filla del duc Felip (1584-1663) i de Sofia de Saxònia-Lauenburg (1601-1660). El matrimoni va tenir sis fills:
* Cristià Felip (1653-1653).
* Sofia Amàlia (1655-1656).
* Jordi Frederic (1657-1658).
* Erdmann Felip (1659-1678).
* Cristià Enric (1661-1708), casat amb Sofia Cristiana de Wolfstein (1667-1737).
* Carles August (1663-1731).
Havent enviudat, l'11 de novembre de 1665 es va casar a Colditz amb Sofia Maria de Solms-Baruth-Wildenfels (1626-1688), comtessa de Schönburg-Lichtenstein. Aquest segon matrimoni va tenir un fill:
* Jordi Albert (1666-1703), casat amb Regina Magdalena Lutz (1678-1755).

## Bibliografia

* M. Spindler, A. Kraus: Geschichte Frankens bis zum Ausgang des 18. Jahrhunderts, München 1997. ISBN 3-406-39451-5

## Enllaços externs

* http://www.heraldica.org
* Genealogy.euweb.cz
* http://awt.ancestrylibrary.com
# KJ Apa

Keneti James Fitzgerald Apa, més conegut com a KJ Apa (Auckland, 17 de juny de 1997) és un actor neozelandès. Se'l coneix pel seu rol de Kane Jenkins a Shortland Street i sobretot per la seva interpretació d'Archie Andrews a la sèrie Riverdale.

## Biografia

K.J. Apa va néixer a la capital neozelandesa el 1997, tercer fill de Keneti i Tessa Apa (nascuda Callander). D'origen samoà per son pare, té dues germanes grans, Arieta i Timēna. Quan el seu avi va morir el 2012, son pare va heretar del títol, "Tupa'i", de cap del seu poble samoà, i aleshores Keneti es va fer un tatuatge a l'espatlla per a honorar la seva memòria. També és el nebot de l'ex-jugador i entrenador de rugby, Michael Jones.
Va estudiar al King's College d'Auckland abans de dirigir-se cap a una carrera d'actor. Del 2013 al 2015, Apa va interpretar el paper de Kane Jenkins a la sèrie neozelandesa Shortland Street. La revelació internacional es produí a partir del 2016 quan va obtenir el rol d'Archie Andrews per a la sèrie dramàtica de CW Riverdale. El 2017, mateix any d'estrena de la sèrie, va iniciar una carrera al món cinematogràfic amb la comèdia dramàtica A Dog's Purpose. El 2019, Apa apareix com a Griffin a la pel·lícula del canal Netflix The Last Summer, que va sortir el 3 de maig d'aquest any.
# Lukas Rotgans

Lukas Rotgans (Amsterdam, l'octubre de 1653 - Maarssen, el 3 o 4 de novembre de 1710) va ser un escriptor i dramaturg neerlandès. Els seus treballs són el resultat de la influència del neoclassicisme francès als Països Baixos.

## Obra dramàtica

* Eneas en Turnus (1736), tragèdia en cinc actes i en versos alexandrins.
* Scilla (1751), tragèdia en cinc actes i en versos alexandrins.
# Physical Review D

Physical Review D, o Phys. Rev. D, és una revista científica quinzenal, en anglès, fundada l'any 1970 i editada per la American Physical Society. Està especialitzada en les àrees de l'astronomia, cosmologia i la física de partícules, entre altres camps científics afins.
Els articles, abans de ser publicats, passen per una avaluació d'experts, i els seus autors han d'acceptar que siguin publicats sota el termes de la llicència de Creative Commons Reconeixement 3.0 No adaptada (CC BY 3.0). D'acord amb els informes del Journal Citation Reports, el factor d'impacte d'aquesta publicació era de 4,643 el 2015.

## Referències

* 1 2 «About Physical Review D». American Physical Society.. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «Physical Review D - Particles, Fields, Gravitation and Cosmology». Scimago Lab. [Consulta: 20 agost 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Physical Review D
# Tour de Xingtai

El Tour de Xingtai (oficialment Tour of Xingtai) és una cursa ciclista professional per etapes que es disputa al voltant de Xingtai (Xina), durant el mes d'agost. Se celebra des del 2017, ja formant part de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2017 | Jacob Rathe | Dušan Kalaba | Salaheddine Mraouni |
| 2018 | Damiano Cima | Ulises Castillo | Mikhailo Kononenko |
| 2019 | Carlos Cobos Márquez | Amir Kolahdozhagh | Mikhailo Kononenko |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# El món de Sofia

El món de Sofia (en noruec, Sofies verden, títol original de l'obra), de Jostein Gaarder, és una novel·la que parla del desenvolupament històric de la filosofia en el món occidental. Fou publicada per primer cop l'any 1991.
És la novel·la més coneguda escrita per Jostein Gaarder. Es va convertir en un autèntic best-seller, no només a Europa sinó també a tot el món: fou traduïda a 63 idiomes. Usant com a pretext una trama novel·lesca, l'autor fa una guia bàsica sobre la filosofia occidental. El 1999 es va estrenar una adaptació cinematogràfica amb el mateix nom, dirigida pel noruec Erik Gustavson, amb guió de Petter Skavlan.

## Argument

Sofia és una noia que aviat complirà 15 anys. Després de tornar de l'institut, troba a la seva bústia una carpeta en la qual li pregunten si desitja fer un curs de filosofia per correspondència. Així comença el món de Sofia. La noia anirà coneixent els grans filòsofs de la història mitjançant el curs que Alberto Knox li imparteix al principi per fullets i més tard amb classes "particulars".
A grans trets, el llibre parla dels mites, dels filòsofs de la natura (Tales, Anaximandre, Anaxímenes, Parmènides, Heràclit, Empèdocles, Anaxàgores…), de Demòcrit, del destí, de Sòcrates, Plató i Aristòtil, i de l'hel·lenisme (cínics, estoics, epicureisme, neoplatonisme i misticisme), de les dues grans civilitzacions (indoeuropeus i semites, amb les seves religions respresentatives: hinduisme i budisme per a la primera, i judaisme, cristianisme i islamisme per a la segona). També el llibre repassa l'edat mitjana (Agustí d'Hipona i Tomàs d'Aquino), el Renaixement, el barroc, Descartes, Spinoza, Locke, David Hume, Berkeley, la Il·lustració, Kant, el romanticisme, Hegel, Kierkegaard, Marx, Darwin, Freud, i el que anomena "el nostre temps", centrant-se en l'existencialisme de Sartre. A més d'explicar l'essència de les seves teories, les vincula de manera conseqüent a través d'un patró de relacions, demostrant com cada enfocament abordava determinades opcions essencials com el racionalisme, l'empirisme i l'idealisme i aclarint com cada sistema filosòfic va sorgir dels seus predecessors. Finalment, però no menys important, resumeix la història de l'univers, el big-bang ('la gran explosió'), la formació de galàxies i la visió del passat que veiem en veure les estrelles.

## Edicions en català

* Gaarder, Jostein. El món de Sofia. Traducció: Ernest Folch Folch. Empúries, 2014 (Empúries Narrativa). ISBN 978-84-9787-510-3.
* Gaarder, Jostein; Zabus, Vincent; Nicoby. El món de Sofia (novel·la gràfica). Traducció: Queralt Vila Vergés. Còmic (1. La filosofia, de Sòcrates a Galileu ; 2. La filosofia de Descartes fins avui). Empúries, 2022 (Llibres singulars). ISBN 978-84-18833-54-0.

## Referències

* 1 2 «Biblioteca Virtual:El Món de Sofia». DIBA. [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «El mundo de Sofía - Película» (en castellà). decine21.com, 26-01-2024. [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Cummins, Walter. «Sophie’s World: A Novel about the History of Philosophy by Jostein Gaarder, trans. by Paulette Møller» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2024].
# Burlington (Wisconsin)

Burlington és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2009 tenia 10.421 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burlington tenia 9.936 habitants, 3.838 habitatges, i 2.590 famílies. La densitat de població era de 643,7 habitants per km².
Dels 3.838 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.365$ i la renda mediana per família de 54.045$. Els homes tenien una renda mediana de 38.471$ mentre que les dones 25.082$. La renda per capita de la població era de 21.789$. Aproximadament el 3,7% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burlington» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# José Janini Cuesta

José Janini Cuesta (València, 22 d'agost de 1915 - València, 27 de setembre de 1987) va ser un liturgista i metge valencià.
Després d'estudiar el batxillerat al col·legi de Sant Josep, de la Companyia de Jesús, va cursar la carrera de Medicina a la Universitat de València, llicenciant-se el 1939, i convertint-se en metge i cirurgià. Aquell mateix any ingressà al seminari i estudià Teologia a la Universitat Pontifícia de Comillas, a Cantàbria, però no abandonà els estudis mèdics, doctorant-se en Medicina a la Universitat de Madrid el 1943. El grau de llicenciat en Teologia l'aconseguí el 1947 a la Universitat Gregoriana de Roma, on dos anys després acabaria doctorant-se en teologia. Tornat a València, sacerdot i exercí el ministeri sacerdotal com a professor de Teologia Moral al Seminari Metropolità de València des de 1949 fins a 1961. Entre 1950 i 1959 també va exercir de professor de Deontologia Mèdica a la Facultat de Medicina de la Universitat de València. No obstant això, des de 1959 redirigí els seus estudis cap al camp de la litúrgia, a la qual es dedicà de manera exclusiva des que el 1961 abandonés l'ensenyament de la Moral. Durant quinze anys va recórrer les biblioteques d'Espanya per tal de preparar el catàleg dels seus manuscrits litúrgics, però, alhora, es va dedicar de forma especial a l'estudi de la litúrgia hispana i de la publicació de les seves fonts.
Els seus treballs sobre antropologia i medicina i les seves obres sobre litúrgia patrística, alguns de relacionats amb sant Gregori de Nissa, suscitaren polèmiques en l'àmbit internacional. Posteriorment, es dedicà a la publicació de còdexs, fragments de sacramentaris romans i manuscrits litúrgics, amb texts de litúrgia visigòtica, especialment del Liber misticus. Com a fruit d'un Iter hispanicum, publicà inventaris de manuscrits litúrgics de Poblet, Girona, Tarragona, Vic, Vallbona, Biblioteca Nacional d'Espanya i Toledo i, com a complement, dos volums dels conservats a totes les altres biblioteques de l'Estat espanyol.

## Publicacions

* Manuscritos latinos existentes en Poblet (1966)
* Manuscritos litúrgicos de la Biblioteca Nacional (1969)
* Catálogo de los manuscritos litúrgicos de la Catedral de Toledo (1977)
* Manuscritos litúrgicos de las bibliotecas de España (1980).

## Referències

* 1 2 3 «José Janini Cuesta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «José Janini Cuesta». Reial Acadèmia de la Història. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 2 juny 2019].
* 1 2 Cerdà Pérez, Manuel «José Janini Cuesta». Diccionari d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ Olivar, Alexandre «L'Obra científica de José Janini». Miscel·lània litúrgica catalana, Núm. 6, 1995, pàg. 13-46. ISSN: 2013-4010 [Consulta: 3 juny 2019].

## Enllaços externs

* Fons personal José Janini a la Biblioteca de Catalunya.
# Lo Prado

Lo Prado és un comú a la Província de Santiago (Xile). D'acord amb el cens del 2002 de l'Institut Nacional d'Estadística, Lo Prado té una àrea de 6,7 km² i té una població de 104.316 habitants (50.608 homes i 53.708 dones). Es nota una davallada d'un 6% (6.617 persones) entre el 1992 i el 2002. La població projectada del 2006 era de 98.983 habitants.

## Estadístiques

* Població sota el llindar de la pobresa: 11,6% (2006)
* Índex de qualitat de vida regional: 81,8 (alt) (2005)
* Índex de Desenvolupament Humà: 0,715 (100 sobre 341) (2003)

## Administració

Com a comuna que és, Lo Prado és una divisió administrativa de tercer nivell de Xile administrat per un consell municipal, liderat per un alcalde que és directament elegit cada quatre anys. L'alcalde entre el 2008 i el 2012 era Gonzalo Navarrete Muñoz.

## Cultura

Lo Prado és conegut per Catalunya com a lloc d'una de les colles castelleres més prestigioses de fora l'àmbit dels Països Catalans: els Castellers de Lo Prado.

## Vegeu també

* Santiago de Xile
* Llista de colles castelleres

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estadísticas. «División Político Administrativa y Censal», 2007. [Consulta: 11 juny 2015].
* ↑ DFL 1-3.260 de 17 de marzo de 1981 Determina limites en la Región Metropolitana de Santiago; crea nuevas comunas, establece y describe sus limites. LeyChile.cl (consultado el 27-9-2013).
* ↑ Castellers de Lo Prado Arxivat 2016-12-31 a Wayback Machine. a aracastells
* ↑ Web de la colla de Lo Prado
# Physical Review Letters

Physical Review Letters (PRL), establerta el 1958, és una revista científica avaluada per experts que es publica 52 vegades a l'any per la Societat Americana de Física. Com es confirma també per diverses mesures estàndards, com ara el factor d'impacte dels Journal Citation Reports i l'índex-h per a revistes proposat per Google Scholar, tant físics com altres científics consideren Physical Review Letters com una de les revistes més prestigioses del camp de la física.
PRL es publica com una revista impresa i en format electrònic, tant en línia com en CD-ROM. El seu objectiu és la ràpida difusió de resultats significatius, o notables, en recerca fonamental en tots els temes relacionats amb tots els camps de la física. Això s'aconsegueix mitjançant la ràpida publicació d'informes breus, anomenat «cartes» (en anglès, letters). Els treballs es publiquen i queden disponibles electrònicament un article a la vegada. En publicar-se d'aquesta manera, l'article està disponible per a ser citat per altres treballs. El nou editor principal és Pierre Meystre. El cap de redacció és Reinhardt B. Schuhmann.

## Referències

* 1 2 «About Physical Review Letters». American Physical Society. [Consulta: 9 juliol 2010].
* ↑ J. Bollen, M.A. Rodriguez, H. Van de Sompel «Journal Status». Scientometrics, 69, 3, 2006, pàg. 669–687. arXiv: cs/0601030. DOI: 10.1007/s11192-006-0176-z. «The Prestigious Journal category reveals a collection of highly esteemed Physics journals: Journal of Applied Physics, Physical Review E, Physical Review Letters, and the Journal of Magnetism and Magnetic Materials to name a few.»
* ↑ «According Google Scholar, PRL is the journal with the 8th journal h-index among all scientific journals», 2013. [Consulta: 6 octubre 2013].
* ↑ «New associate editor for Physical Review Letters». Central Laser Facility, Rutherford Appleton Laboratory, 2011. Arxivat de l'original el 2011-06-15. [Consulta: 31 desembre 2010]. «Professor Peter Norreys has been appointed Divisional Associate Editor for the American physical society's most prestigious journal "Physical Review Letters" for three years, starting from 1st January 2011.»
* ↑ «Physical Review Letters Staff». American Physical Society. [Consulta: 9 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Physical Review Letters - Lloc web oficial (anglès)