OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pterochromis congicus

Pterochromis congicus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca central del riu Congo.

## Referències

* 1 2 3 «Pterochromis congicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Daget, J., 1991. Pterochromis. p. 416. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p.35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Blache, J., 1964. Les poissons du bassin du Tchad et du bassin adjacent du Mayo Kebbi. Étude systématique et biologique. Mém. O.R.S.T.O.M. 4(2):483 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Setge d'Empúries

El Setge d'Empúries de 935 fou una de les batalles de la Ràtzia de 935 de l'Emirat de Còrdova contra el Regne franc.

## Antecedents

Abd al-Rahman III es proclamà califa l'any 929, va trencar tots el lligams amb el califat de Bagdad, i va iniciar les lluites contra els sobirans cristians el 929, que en morir el rei franc Carles III de França no reconegueren els reis Robert I i Raül I.
El mes de juny de 935 un estol musulmà comandat per Abd al-Màlik ibn Said ibn Abi Hamama compost per quaranta naus, vint d'elles brulots carregats de nafta i enginys bèl·lics marítims, i vint que transportaven mil homes de l'exèrcit regular i dos mil mariners per atacar el regne franc va sortir d'al-Mariyya.
El comandant es dirigí primerament a Mallorca, on va romandre per completar la seva inspecció, i l'1 de juliol, salpà en direcció a l'Empordà. L'estol arribà a Pals el 5 de juliol, que fou assetjat. Els defensors sortiren de la fortalesa el 6 de juliol per combatre i els musulmans s'hi enfrontaren, lluitant des de la matinada fins a la tarda. Els francs foren vençuts i tres-cents dels seus homes foren morts.

## El setge

L'estol es dirigí llavors cap Empúries, on els francs disposaven de port i drassana, que fou assetjada per terra i mar, cremant les naus del port i els ravals de la ciutat, matant tothom que hi trobaren, uns quatre-cents homes. Els habitants dels voltants i les guarnicions dels castells que eren a prop, en assabentar-se de l'atac, entraren a la ciutat per defensar-la.
El 8 de juliol quinze naus lleugeres i reforçades foren enviades a Torroella de Montgrí pujant pel Ter, atacant els voltants, mentre que la resta de l'estol les seguí l'endemà. En retornar a la desembocadura del riu, es van enfrontar amb els francs, comandats per Paulo, Poc més tard, ja de retorn cap al sud, van combatre novament amb els francs comandats per Bellido

## Conseqüències

De retorn a terres andalusines van derrotar l'estol de Barcelona el 15 de juliol. En la seva navegació cap al sud eren seguits per l'exèrcit franc, al que novament van derrotar un cop a la costa el 23 d'agost, i finalment l'estol es dirigí a Turtusha.
Després de la destrucció del poder naval dels comtats catalans i malmeses les drassanes d'Empúries i la derrota de Sunyer I a mans d'Ahmad ibn Muhammad ibn Iliàs en l'atac marítim a les terres de l'Ebre, el 936 els comtes catalans reconegueren Lluís IV de França com el seu sobirà.

## Bibliografia

* Ibn Hayyan, Al-Muktabis fi Tarikh al-Andalus, Vol. V

## Referències

* ↑ (àrab) Ibn Hayyan, Al-Muktabis fi Tarikh al-Andalus, Vol. V
* ↑ Pere Balanyà i Abadia, Les destruccions de l'Empúries medieval i la capitalitat comtal
* ↑ (castellà) Dolors Bramón i Rosa Lluch Bramon, De nuevo sobre unos topónimos catalanes escritos por Ibn Hayydn Arxivat 2018-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. Rafael Dalmau Editor, 2001, p.160. ISBN 84-232-0639-4.
# Barri de la Sagrada Família

La Sagrada Família, popularment també conegut com "El Poblet", és un barri del districte de l'Eixample de la ciutat de Barcelona, al voltant del temple que li dona nom, la Sagrada Família. El barri està delimitat pel carrer de Nàpols, l'Avinguda de la Diagonal i els carrers Dos de Maig, Sant Antoni Maria Claret, Sardenya (entre Sant Antoni Marià Claret i Rosselló) i Rosselló (entre Sardenya i Nàpols). Limita amb els barris de Dreta de l'Eixample i Fort Pienc, i els districtes de Gràcia, Horta-Guinardó, i Sant Martí.
És un barri de tipus residencial, comercial i de negocis però fins a la segona meitat del segle xx hi hagué una important presència industrial, un exemple és l'antiga Fàbrica Damm. L'antic mercat de la Sagrada Família va ser abans de 1936 la fàbrica de General Motors a Barcelona. I on ara hi ha el poliesportiu municipal, hi havia la fàbrica tèxtil SAFA, on la nau principal disposava d'un sostre de doble volta catalana, lamentablement perdut en el seu enderrocament.
Els eixos comercials més importants se situen a l'entorn del temple, amb les places de la Sagrada Família i la de Gaudí, a l'Avinguda Gaudí, i al mercat de la Sagrada Família entre els carrers Provença, Padilla i Mallorca. El juliol de 2007 es va inaugurar la Biblioteca Pública Sagrada Família de la Diputació de Barcelona en un nou edifici annex al mercat de la Sagrada Família. Fins al seu trasllat a finals del 2013 en el seu extrem sud-est hi havia el Mercat Fira de Bellcaire.
Abans de la guerra civil espanyola, la zona central del barri (Marina/València) era anomenada com a "Poblet", donada la concentració d'habitatges i cases, enmig d'una zona més aviat agrícola.

## Patrimoni cultural

El barri conté dos edificis marcats com a Patrimoni cultural: la Sagrada Família i la Casa Planells.

### Sagrada Família

La Sagrada Família és la silueta més famosa de Barcelona, i cada una de les seves formes és un símbol traçat a consciència per la ment genial de Gaudí. Va començar a treballar-hi el 1883 i les obres van començar el 1891. El 1969 va ser declarat Bé d'Interès Local i el 2005 Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.

### Casa Planells

Considerat l’últim edifici modernista de Barcelona, es troba al nº 322 de l’avinguda Diagonal, obra de l’arquitecte Josep Maria Jujol, al xamfrà entre la Diagonal i el carrer Sicília. És una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Referències

* ↑ «Sagrada Família». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 18 novembre 2010. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Els barris de l'Eixample». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 11 setembre 2022].
* 1 2 «Punts d'interès». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Bassegoda, Joan. Cronologia de la vida i obres de Gaudí. Barcelona: Fundació Caixa de Pensions, 1984, pàg.235. ISBN 84-505-0683-2.
* ↑ «Works of Antoni Gaudí» (en anglès). UNESCO. [Consulta: 11 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Barri de la Sagrada Família, a la web del districte
# Gamarte

Gamarte (en francès i oficialment Gamarthe), és un municipi de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Larzabale-Arroze-Zibitze al nord-est, Ainhize-Monjolose al nord-oest, Ibarrola a l'est, Lakarra a l'oest i Duzunaritze-Sarasketa al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 271 | 180 | 279 | 304 | 289 | 323 | 312 | 260 | 262 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 260 | 258 | 239 | 232 | 250 | 245 | 238 | 217 | 219 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 214 | 189 | 192 | 185 | 185 | 174 | 169 | 161 | 159 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 137 | 132 | 113 | 113 | 105 | 105 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
artir de 1962, el cens té en compte la població resident definida com a "Population sans doubles comptes" per l'INSEE |}
# Adunat

Adunat (en grec antic ἀδύνατος) era el nom de cadascuna de les persones que, a l'estat atenenc, estaven subvencionades per l'estat per malaltia o defectes físics que els feien impossible desenvolupar cap activitat física per guanyar-se la vida.
Rebien una quantitat de l'estat que variava segons els temps. En temps d'Aristòtil era un òbol diari, i més tard va pujar a dos òbols. Filòcor parla d'una quantitat diferent, nou dracmes (54 òbols) al mes. Només hi podien optar persones amb un patrimoni inferior a tres mines i es concedia per decret però el senat dels Cinc-cents havia d'examinar als que ho demanaven. Aquesta subvenció s'hauria introduït en temps de Pisístrat destinada als mutilats de guerra, però altres autors pensen que la va introduir Soló. Els funcionaris que feien el pagament eren els pritanis.

## Referències

* ↑ Barth, Karl. Service in Christ: essays presented to Karl Barth on his 80th birthday (en anglès). Karl Barth, 1966, p. 25.
* ↑ Smith, William (ed.). «Adynati». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 8-XII-2020].
Viccionari
# Tamboïta

La tamboïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de la seva localitat tipus, la mina Tambo, a Xile.

## Característiques

La tamboïta és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$₃(OH)(H₂O)₂(SO₄)(Te$^{4+}$O₃)₃(Te$^{4+}$O(OH)₂)(H₂O)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba estretament relacionada amb la metatamboïta, que és un equivalent monohidrat seu. Químicament és similar a la poughita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament d'història natural del Museu Reial d'Ontario, a Ontario (Canadà), amb el número de catàleg: m57171.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tambo, dins el dipòsit El Indio, a la província d'Elqui (Coquimbo, Xile). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tamboite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2019].
# Roxbury (Nou Hampshire)

Roxbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roxbury tenia 237 habitants, 89 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 7,7 habitants per km².
Dels 89 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,4% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 32,9% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.375$ i la renda mediana per família de 56.875$. Els homes tenien una renda mediana de 33.984$ mentre que les dones 23.750$. La renda per capita de la població era de 21.124$. Cap de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roxbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roxbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Regne de Masa

El regne de Masa o Maša era un petit estat de l'occident d'Anatòlia que va existir cap al segle xiii aC. Estava situat a la clàssica Galàcia o nord-est de Frígia, i al sud del Pont. Durant el segle xiv aC diverses tribus kashka la van poblar, i el rei Tudhalias III hi va fer una incursió, acompanyat del seu fill i futur successor Subiluliuma I (llavors príncep), potser l'any 1360 aC.
Després de la conquesta hitita d'Arzawa (entre el 1320/1310 aC) un rei que les tauletes esmenten con E.gal.pap (els dos punts són per dos lletres que manquen) es va revoltar a l'oest d'Hatti durant uns deu anys. Maskhuiluwas de Mira i Kuwaliya, inicialment lleial als hitites, cansat de la seva tutela, es va unir al rebel i va incitar també a la rebel·lió del regne de Pitassa. E.gal.pap podria ser el rei de Masa però això no es pot confirmar.
Mursilis II va anar a Sallapa des d'on va amenaçar a Maskhuiluwas de Mira i Kuwaliya; aquest va fugir al regne de Masa, mentre el seu regne de Mira i Kuwaliya es va rendir als hitites. Mursilis va envair Masa, causant molts danys. Mursilis va amenaçar amb la destrucció a Masa i la gent del país van fer presoner al rei rebel i el van entregar al rei hitita, que el va enviar a Hattusa. No el va matar, sinó que el va nomenar gran sacerdot d'una ciutat sagrada, i al seu lloc Mursilis va instal·lar a un nebot i fill adoptiu del deposat, anomenat Kupanta-Kurunta. Se suposa que E.gal.pap va ser derrotat en les campanyes de Mursilis a partir del seu catorzè any de regnat i en aquestos anys Masa es va incorporar als dominis hitites, però al començament del regnat de Muwatallis II encara apareix Masa atacant Wilusa, el rei de la qual, Alaksandu, va demanar ajuda al rei hitita i van va rebutjar la invasió. Alaksandu va establir un nou tractat amb els hitites i se'n va fer vassall.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 165-166. ISBN 8446022532.
# Germéfontaine

Germéfontaine és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 115 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germéfontaine era de 115 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 56 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germéfontaine el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 12 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 49 eren actives i 14 eren inactives. De les 49 persones actives 48 estaven ocupades (28 homes i 20 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Germéfontaine hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 636 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germéfontaine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germéfontaine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# AHB

AHB té els següents significats:
* Andreas Hofer Bund, partit polític històric del Tirol
* Altos Hornos de Bilbao, empresa siderometal·lúrgica històrica de Biscaia, precursora d'Altos Hornos de Vizcaya
* Axeon-Hagens Berman, equip ciclista professional dels Estats Units
# Tambovka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Tambovka».
Tambovka (en (ucraïnès) i rus: Тамбовка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 719 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski. Fins al 1948 la vila es deia Beixkurtkà-Vakuf.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Roxborough Park

Roxborough Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 4.446 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roxborough Park tenia 4.446 habitants, 1.587 habitatges, i 1.328 famílies. La densitat de població era de 176,8 habitants per km².
Dels 1.587 habitatges en un 43,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,1% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 16,3% no eren unitats familiars. En el 10,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 0,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 41,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 2,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 78.607 $ i la renda mediana per família de 81.281 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.543 $ mentre que les dones 35.968 $. La renda per capita de la població era de 36.300 $. Entorn del 2% de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roxborough Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roxborough Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Prisioneros desaparecidos

Prisioneros desaparecidos (en suec De försvunna) és una pel·lícula de producció sueca i cubana escrita i dirigida per Sergio Castilla el 1979 sota la producció de l'Institut Cubà de l'Art i la Indústria Cinematogràfics. La pel·lícula es va rodar a L'Havana i es va estrenar el 24 d'octubre de 1979 a Estocolm.

## Argument

Tracta en forma de diari del testimoni de presoners de Xile que parlen de companys desapareguts durant la dictadura d'Augusto Pinochet en els centres de detenció on se'ls tortura repetidament.

## Repartiment

* Nelson Villagra : El Jefe
* Leonardo Perucci : El Peluca
* Ely Menz
* Hugo Medina
* Adelaida Arias
* Juan Seoanne
* Jaime Hernández
* Lili Rentería
* Max Ropert
* Tomás López

## Premis

Va paraticipar a la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1979, on l'actor Nelson Villagra va guanyar el Premi Sant Sebastià d'interpretació masculina. També va guanyar una menció especial al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana.

## Referències

* ↑ Prisioneros desaparacidos a cinechile.cl
* ↑ «De försvunna». Svensk Filmdatabas, 5 maj 2013.
* ↑ Premis del 1979 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Prisioneros desparecidos y el desborde del terror a cinechile.cl