OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tub d'assaig

Un tub d'assaig és un element del material de laboratori que consisteix en un tub estret i llarg de vidre, obert per l'extrem superior i amb l'extrem inferior tancat i de forma arrodonida. S'utilitza als laboratoris per contenir petites mostres líquides (encara que poden estar en altres fases), realitzar reaccions a petita escala, etc.
Els tubs d'assaig estan disponibles en diverses longituds i amplàries per servir a múltiples necessitats. Són utilitzats típicament pels químics per conservar mostres discretes múltiples dels materials, generalment líquids, durant procediments i experiments químics, i estan dissenyats per permetre la calefacció fàcil d'aquestes mostres. Sovint, els tubs de prova es construeixen de vidres resistents tals com el vidre borosilicatat. Això els permet sotmetre'ls directament a una flama, com la d'un bec de Bunsen.

## Referències

* 1 2 «tub d'assaig». GEC. [Consulta: 2 octubre 2020].
Equipament de laboratori de química :
# Panteó (mitologia)

Un panteó (o bé pantèon) és el conjunt de tots els déus d'una religió o mitologia politeista particular, com els déus de l'hinduisme, la mitologia grega o la mitologia nòrdica. Prové del grec pan (παν) 'tot', i theós (θεός) 'déu'.
Pot estar jerarquitzat (amb un rei dels déus o déu suprem) o bé ser una col·lecció de déus de diferents àmbits però igual importància. Els panteons no solament ofereixen un llistat de divinitats sinó que expliciten les seves relacions a partir de mites. Sovint aquesta relació es basa en l'arbre genealògic.

## Panteons específics

* Panteó sumeri: Mitologia sumèria
* Panteó egipci: Mitologia Egípcia
* Panteó grec: Mitologia grega
* Panteó romà: Mitologia romana
* Panteó germànic: Llista dels déus germànics
* Panteó americà: Mitologia americana nativa
* Panteó català: Mitologia catalana
* Panteó basc: Mitologia basca

## Comparativa de panteons

| Grècia | Egipte | Roma |
| Zeus | Ammon | Júpiter |
| Hera | Mut | Juno |
| Posidó | | Neptú |
| Hermes Psicopomp | Anubis | Mercuri |
| Hèlios | Ra-Aton-Khepri | Febus |
| Àrtemis | Bastet | Diana |
| Afrodita | Hathor | Venus |
| Apol·lo | Hor | Apol·lo |
| Demèter | Aset | Ceres |
| Pan | Min | Faune |
| Ilitia | Nekhbet | Lucina |
| Leto | Buto | Latona |
| Hades | Ausare | Plutó |
| Hefest | Ptah | Vulcà |
| ? | Renenutet | ? |
| Dionís | Serapis | Bacus |
| Tifó | Seth | Tifó |
| Hermes | Thot | Mercuri |
| Ares | Menthu | Mart |
| Cronos | ? | Saturn |
| Pan | Sobek | Faune |

## Referències

* ↑ En català el nom adient és Pantèon (Diccionari Grec-Català). La forma panteó és deguda al fet que es tracta d'un mot grec pres a través del francès: Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 117.
Viccionari
# Aphanes

Aphanes és un gènere de plantes amb flor de la família de les rosàcies.

## Particularitats

Algunes espècies que abans formaven part del gènere Alchemilla, han passat a esser classificades en el gènere Aphanes, com el peu de lleó Aphanes microcarpa (Boiss. et Reut.) Rothm., anomenat abans Alchemilla microcarpa Boiss. et Reut.
Gairebé totes les espècies del gènere Aphanes dels Països Catalans es coneixen amb el nom popular de peu de lleó.

## Taxonomia

Les espècies presents als Països Catalans són les següents: Aphanes floribunda, A. cornucopoides, A. arvensis i A. microcarpa.
* Aphanes alata Steud.: Nomencl. Bot. 58. 1821.
* Aphanes andicola Rothm.: Bulletin of Miscellaneous Information Kew 1938: 269.
* Aphanes arvensis L.: Sp. Pl. 2: 123. 1753 (sin. = Alchemilla arvensis (L.) Scop.; sin. = Alchemilla occidentalis Nutt.) - peu de lleó
* Aphanes australiana (Rothm.) Rothm.: Bull. Misc. Inform., Kew 1932
* Aphanes australis Rydb.: N. Amer. Fl. 22: 380. 1908
* Aphanes bachiti (Hochst. ex Hauman i Balle) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 172. 1937
* Aphanes berteroana Rothm.: Bull. Misc. Inform. Kew 1938: 269.
* Aphanes bonifaciensis (Buser) Holub: Preslia xlii. 94. 1970
* Aphanes canadensis (Rothm.) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 172. 1937
* Aphanes cornucopioides Lag.: Gen. et Sp. Nov. 99. n. 7.
* Aphanes cotopaxiensis Romol. i Frost-Olsen: Nordic J. Bot. 16: 473, fig. 1996
* Aphanes cuneifolia Rydb.: N. Amer. Fl. 22: 380. 1908
* Aphanes delicatula Germà Sennen: Bol. Soc. Iber. 1928, xxvii. 35, in syn.
* Aphanes floribunda (Murb.) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 172. 1937 - peu de lleó
* Aphanes inexspectata W.Lippert: Mitt. Bot. Staatssamml. München 20: 458 (1984).
* Aphanes looseri (Rothm.) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 173. 1937
* Aphanes lusitanica P.Frost-Olsen: An. Jard. Bot. Madrid, 55(1): 195 (1997).
* Aphanes macrosepala Rydb.: N. Amer. Fl. 22: 380. 1908
* Aphanes maroccana Hylander i Rothm.: Svensk Bot. Tidskr. 1938, xxxii. 188.
* Aphanes microcarpa (Boiss. i Reut.) Rothm.: Repert. Spec.Nov.Regni Veg. 42:172. 1937 - peu de lleó
* Aphanes minutiflora (Aznav.) Holub: Preslia xlii. 94. 1970
* Aphanes monogyna Pieri: Ionios Anthol. iii. (1834) 694.
* Aphanes neglecta (Rothm.) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 173. 1937
* Aphanes occidentalis Rydb.: N. Amer. Fl. 22: 380. 1908
* Aphanes orbiculata Pers.: Syn. Pl. 1: 150. 1805
* Aphanes parodii (I.M.Johnst.) Rothm.: Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 173. 1937
* Aphanes parvula P.Gutte: Wiss. Zeitschr. Karl-Marx-Univ. Leipzig, Mat.-Nat. 34(4): 455 (1985)
* Aphanes pentamera Rothm.: Kew Bull. 1938, 270.
* Aphanes pinnata Pers.: Syn. Pl. 1: 150. 1805
* Aphanes pumila Rothm.: Feddes Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 58: 309. 1955
* Aphanes pusilla Pomel ex Batt. et Trab.: Fl. de l'Alger. (Dicot.) (1888) 309.
* Aphanes triloba Gilib.: Exerc. Phyt. ii. 430. 1792
* Aphanes tripartita Pers.: Syn. Pl. 1: 150. 1805
* Aphanes vulgaris Schur: Enum. Pl. Transsilv. 884. 1866

## Referències

* ↑ UIB - Herbari virtual
* ↑ «Termcat». Arxivat de l'original el 2010-02-15. [Consulta: 26 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Llista completa
# Pas de les Eugues

El Pas de les Eugues és una collada situada a 1.350,8 metres d'altitud en el límit dels termes municipals de Gavet de la Conca (antic terme de Sant Salvador de Toló), del Pallars Jussà, i de Vilanova de Meià, a la Noguera.
Està situat a la carena del Montsec de Rúbies, a llevant del Puig del Camí Ramader. Hi neix el barranc de la Coma Gran, que davalla cap al barranc de Barcedana a l'Hostal Roig.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Víctor Segura Abascal

Víctor Segura (Saragossa, 30 de març de 1973) és un futbolista aragonès, ja retirat, que jugava com a defensa central.

## Carrera esportiva

Sorgit del planter del Reial Saragossa, la temporada 92/93 arriba al filial B de l'equip aragonès. Sense jugar cap encontre amb el primer equip, l'any següent fitxa pel Palamós, de Segona A, on qualla una bona temporada, que fa que el CD Logroñés el fitxe la temporada 94/95 per jugar a primera divisió.
Eixa campanya els riojans són els pitjors i queden els cuers de la màxima divisió amb uns nombres força dolents, però Víctor Segura aconsegueix aparèixer en 20 partits i materialitzar un gol.
Després de dos anys amb la UE Lleida a Segona, el 1997 marxa a Anglaterra, al Norwich City de la segona divisió anglesa. Després d'una bona primera temporada amb els canaris, la temporada 98/99 amb prou feines juga i passa al conjunt reserva.
L'estiu de 1999 retorna a Espanya, a les files del Getafe CF, a 2a Divisió. Juga 8 partits i marca un gol abans de penjar les botes al final de la temporada 99/00.
# Cecilia Hidalgo Tapia

María Cecilia Hidalgo Tapia, més coneguda com a Cecilia Hidalgo Tapia, és una bioquímica xilena. L'any 2006 va rebre el Premi Nacional de Ciències Naturals de Xile, sent la primera dona a obtenir aquell guardó.
Va realitzar els seus estudis universitaris a la Universitat de Xile i es va graduar en bioquímica el 1965. Quatre anys després va obtenir el seu doctorat en ciències a la mateixa universitat. Posteriorment va viatjar als Estats Units per realitzar el seu post-doctorat al National Institutes of Health. Entre 1992 i 1993 va ser beneficiària de la beca Guggenheim.
Com a docent ha impartit classes al Centro de Estudios Científicos entre 1984 i 2002, i en la Facultat de Medicina de la Universitat de Xile des de 1984. Entre 1995 i 2001 va integrar la Comissió Assessora Presidencial en Matèries Científiques. Posteriorment, entre 2001 i 2003, es va exercir com a directora del Programa de Biologia Cel·lular i Molecular de l'Institut de Ciències Biomèdiques. És directora del Centre FONDAP d'Estudis Moleculars de la Cèl·lula, pertanyent a la Facultat de Medicina de la Universitat de Xile. És, a més, vicepresidenta del Consell Assessor de Fundació Ciència Jove.
El 2004 la Universitat de Xile la va premiar amb la Condecoració al Mèrit Amanda Labarca, destinada a "realçar la personalitat i l'obra de dones universitàries que s'hagin destacat amb relleus excepcionals en el camp de la seva professió, en el domini de la cultura o en el servei del país". L'any 2006 va rebre el Premi Nacional de Ciències Naturals de Xile, sent la primera dona a obtenir aquell guardó. Una de les seves àrees d'estudi és la regulació del calci intracel·lular.

## Referències

* 1 2 «Prof. Cecilia Hidalgo». Universidad de Chile.
* 1 2 «María Cecilia Hidalgo Tapia». Facultad de Medicina de la Universidad de Chile. Arxivat de l'original el 2014-05-17.
* ↑ «María Cecilia Hidalgo Tapia». Universidad de Chile.
* ↑ «Condecoración al Mérito Amanda Labarca». Universidad de Chile. [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ «Cecilia Hidalgo es la primera mujer en ganar el Premio Nacional de Ciencias Naturales». Emol, 26-08-2006. Arxivat de l'original el 2018-08-29. [Consulta: 13 maig 2016].

## Enllaços externs

* María Cecilia Hidalgo Tapia, Universidad de Chile
# Tour de Flandes 1956

El Tour de Flandes 1956 és la 40a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 2 d'abril de 1956, amb inici a Gant i final a Wetteren després d'un recorregut de 238 quilòmetres. El vencedor final fou el francès Jean Forestier, que s'imposà en solitari en l'arribada a Wetteren. Els belgues Stan Ockers i Leon van Daele acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jean Forestier (FRA) | Follis-Dunlop | 6h 09' 00" |
| 2 | Stan Ockers (BEL) | Elve-Peugeot | + 9" |
| 3 | Leon van Daele (BEL) | Bertin | |
| 4 | Rik Van Steenbergen (BEL) | Elve-Peugeot | |
| 5 | Lucien Mathys (BEL) | Groene Leeuw | |
| 6 | Germain Derycke (BEL) | Van Hauwaert-Faema-Guerra | |
| 7 | André Vlayen (BEL) | Elve-Peugeot | |
| 8 | Briek Schotte (BEL) | Faema | |
| 9 | Ernest Sterckx (BEL) | Elve-Peugeot | |
| 10 | Jan Zagers (BEL) | Libertas | |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Príncep de Mònaco

El Príncep de Mònaco (en francès: Prince de Monaco) és el monarca i cap d'estat del Principat de Mònaco.
Fins ara, tots els prínceps que han ocupat el càrrec han pres el nom de la dinastia Grimaldi, si bé seguint la línia masculina pertanyien a altres cases. El príncep actual és Albert II de Mònaco.

## Llista de Prínceps de Mònaco

La següent és una llista cronològica dels Prínceps de Mònaco.
| Nom | Regnat | Notes |
| Honorat II | 29 de novembre, 1604 - 10 de gener, 1662 | |
| Lluís I | 10 de gener, 1662 - 2 de gener, 1701 | Lluís I no s'ha de confondre amb l'anterior Lluís de Mònaco . |
| Antoni I | 2 de gener de 1701 - 20 de febrer de 1731 | |
| Lluïsa Hipòlita | 26 de febrer de 1731 - 29 de desembre de 1731 | |
| Jaume I | 20 de febrer, 1731 - 31 de desembre, 1731 | regent en nom de Lluïsa Hipòlita fins a la seva mort |
| Jaume I | 31 de desembre de 1731 - 7 de novembre de 1733 | |
| Honorat III | 7 de novembre, 1733 - 19 de gener, 1793 | |
| Governat per una Convenció Nacional escollida amb el seu president Joseph Barrera de 19 de gener de 1793 fins que el 24 de febrer de 1793 |||
| Annexat per França de 14 de febrer de 1793, sota ocupació francesa fins al 17 de juny de 1814. |||
| Louis Armand de Gontant | 24 de febrer de 1793 - 1 de març de 1793 | Comissari francès. |
| Henri Grégoire | ? -? | Comissari francès. |
| Marie Grégoire Jagot | ? -? | Comissari francès. |
| Sota ocupació aliada de 17 de maig de 1814 a 17 de juny de 1814. |||
| Honorat IV | 30 de maig de 1814 a 16 de febrer de 1819 | |
| Joseph Marie Honoré Jerôme Grimaldi | 17 de juny de 1814 - 23 de juny de 1814 | Regent per Honorat IV |
| Consell d'Estat de Mònaco format per Louis Millo-Terrazzani, Horace Pretti de Saint-Ambroise, Antoine Sigaldi, Joseph Rey i Honoré Albini, governant en favor d'Honorat IV de 23 de juny de 1814 a 4 de març de 1819. |||
| Honorat V | 3 de març de 1815 - 16 de febrer de 1819 | Regent pel seu pare Honorat IV en la seva primerenca edat, es va convertir en Honorat V a la seva mort. |
| Honoraté V | 16 de febrer de 1819 - 2 d'octubre de 1841 | |
| Florestà I | 2 d'octubre de 1841 - 20 de juny de 1856 | |
| Carles III | 20 de juny de 1856 - 10 de setembre de 1889 | |
| Albert I | 10 de setembre de 1889 - 26 de juny de 1922 | |
| Lluís II | 26 de juny de 1922 - 9 de maig de 1949 | |
| Rainier III | 9 de maig de 1949 - 6 d'abril de 2005 | |
| Príncep Albert, marquès de Baus | 31 de març, 2005 - 6 d'abril 2005 | Regent del seu pare, ancià i discapacitat Rainier III, es va convertir en Albert II a la seva mort. |
| Albert II | 6 d'abril de 2005 - actualitat | |

## Referències

* Cahoon, Benjamin. «Mònaco».
* Velde, François. «Mònaco».
# Hervé Nzelo-Lembi

Hervé Nzelo-Lembi (Kinshasa, 25 d'agost de 1975) és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo. Pel que fa a clubs, destacà a Club Brugge i 1. FC Kaiserslautern.

## Referències

* ↑ Hervé Nzelo-Lembi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a mondedufoot.fr
# Argos de Tessàlia

Argos de Tessàlia o també Argos Pelàsgica (en grec antic Ἄργος Πελασγικόν) que era el nom utilitzat per Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, s'ha considerat que designava una ciutat al territori de Tessàlia, una de les ciutats que governava Aquil·les.
Hi havia diverses interpretacions sobre el significat del topònim. Alguns autors consideraven que Homer es referia a la ciutat de Larisa, i altres a una ciutat molt propera que portava aquest nom. Estrabó diu que era un nom que s'aplicava a la plana de Tessàlia, i es deia que el rei Abant, fill de Linceu, hi havia fundat una ciutat, una colònia establerta amb habitants portats d'Argos. William Smith diu que Argos Pelàsgica es referia a tot el territori de Tessàlia en el seu sentit més ampli.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 681
* ↑ Estrabó. Geografia, VIII, 6,5; IX, 5,5
* ↑ Smith, William (ed.). «Argos Pelasgicum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 febrer 2021].
# Dignitat (títol)

La Dignitat és en el dret nobiliari el títol o qualificació honorífica que s'atorga a una persona per posseir o exercir un càrrec. La persona que rep aquest títol honorífic s'anomena Dignatari o també Dignitat. Els títols de dignitat es classifiquen en reials, eclesiàstics, nobiliaris, militars, i d'ofici. Les armes de dignitat són inherents a determinats càrrecs i serveixen per a mostrar exteriorment la dignitat.

## Vegeu també

* Cèsar (títol)
* Dèspota (títol nobiliari)
* Megaduc
* Princeps
* Duc
* Comte
* Vescomte

## Bibliografia

* Gran Enciclopedia Aragonesa: Insignias reales Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* «Dignitat (títol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Dignitat (títol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Dignitat (títol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Casa de veïns d'Antoni Prats

La Casa de veïns d'Antoni Prats és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta rectangular construïda en desnivell. Presenta planta baixa i un pis, però al lateral es poden apreciar tres petites finestres que correspondrien a les golfes. El primer pis presenta sortides a la façana principal amb balcons. La porta té denticulats tancats amb rajoles i un esgrafiat centralitzat en forma de cistella de flors.
Al costat lateral, la façana acaba amb denticulats coronats, a la part més alta i als costats, per jardineres. Hi ha una franja d'esgrafiats, en part caiguda.

## Referències

* 1 2 «Casa de veïns d'Antoni Prats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Trudoliúbivka

Trudoliúbivka (en (ucraïnès): Трудолюбівка, en rus: Трудолюбовка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 512 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Novi Bordak.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
# Puig de l'Orri (Mentet)

El Puig de l'Orri és una muntanya de 2.031,5 metres que fa de límit dels termes comunals de Mentet i de Nyer, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona nord-occidental del terme de Mentet i al sud-est del de Pi de Conflent.

## Referències

* ↑ El Puig de l'Orri en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Panorama des del Puig de l'Orri
# Hervé Pi i Albertí

Hervé Pi i Albertí (Cotlliure) és un llibreter i activista catalanista nord-català. És fundador del grup de diables “Diables i bruixes del Riberal” i de la “Colla d'en Trinxeria” (el Ball d'en Serrallonga).
És un dels membres fundadors i secretari de l'entitat cultural Aire Nou de Bao i alhora el cap de colla dels Castellers del Riberal, vicepresident de la Federació per a la Defensa de la Llengua i de la Cultura Catalanes. Va ser un dels impulsors de la campanya en favor de la recepció dels canals catalans de la TDT a la Catalunya del Nord. Com a president de la plataforma Catalunya Nord per la Independència, entitat adherida a l'Assemblea Nacional Catalana. Al costat de Carme Forcadell formà part de la delegació que va anar al Parlament de Catalunya durant la Manifestació "Catalunya, nou estat d'Europa". Junt amb l'associació Alt Empordà per la independència van organitzar el 30 de juny del 2012 l'acció transfronterer «Esborrem la Frontera» a La Jonquera a la qual van mobilitzar més de 1200 persones. Va ser un dels promotors del lipdub per a la llengua catalana el 31 de març del 2012 a Perpinyà.

## Referències

* 1 2 Tinet «Diada de Catalunya, 6a Marxa de Torxes». , 26 agost 2008 (2008-08-26) [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Entrevista a n'Hervé Pi». Llibertat.cat, 29 octubre 2006 (2006-10-29) [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Hervé Pi: Aire Nou de Bao, la cultura popular a la Catalunya Nord.». Tornaveu: Associacionisme i Cultura, 22 agost 2011 (2011-08-22). Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014 [Consulta: 4 juliol 2014].
* ↑ «Hervé Pi: 'Ara volem rebre IB3 i Barça TV a Catalunya Nord'». Vilaweb, 30 març 2010 (2010-03-30) [Consulta: 4 juliol 2014].
* ↑ Renyé, Aleix «La Catalunya Nord també hi era. El nord-català Hervé Pi va formar part de la delegació de l'ANC que va ser rebuda al Parlament». El Punt Avui, 12 setembre 2012 (2012-09-12) [Consulta: 15 juliol 2014]. «Entre els delegats de l'ANC que van ser rebuts al Parlament hi havia Hervé Pi, de Catalunya Nord per la independència, la sectorial nord-catalana de l'ANC.»
* ↑ «Esborrem la Frontera». , 20 agost 2012 (2012-08-20) [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Le Lip Dub pour la langue catalane vise le record de 6 000 participants» (en francès). Langues régionales.org, 15 març 2012 (2012-03-15). Arxivat de l'original el 2014-07-20 [Consulta: 15 juliol 2014]. «Nous voulons médiatiser la situation d'urgence de la langue catalane qui est en voie de disparition de l'espace privé et public. Même si certains prennent conscience de l'opportunité économique offerte par la Catalogne du sud, les politiques ne font pas assez.»
* ↑ «Lipdub pel català: un rècord mundial per la llengua, per una llei, per un dret (Lipdub de Perpinypà)». YouTube, 4 gener 2012 (2012-01-04).
# Dera Ghazi Khan

Dera Ghazi Khan (urdú ڈیرہ غازی خان) és una ciutat del Pakistan, capital del districte de Dera Ghazi Khan i del tehsil de Dera Ghazi Khan, a la província del Panjab. La llengua principal és el seraiki però es parla també balutxi, panjabi, urdú, paixtu i sindi. Administrativament la ciutat està dividida en 7 consells o unions. La ciutat disposa d'aeroport i universitat. Al cens de 1998 consta amb 188.149 habitants, i la població estimada el 2006 és de 243.411 habitants.

## Història

Vegeu: Districte de Dera Ghazi Khan.
Després de diverses destruccions parcials per inundacions de l'Indus, la vella ciutat fou totalment arrasada per una inundació el 1908 (tenia al tomb del 25.000 habitants) i fou reconstruïda a uns 15 km de distància (1910). El 1911 tenia 18.446 habitants. El 1913 es va restablir la municipalitat (creada inicialment el 1867). El 1953 es va construir un pont a l'Indus que va permetre el desenvolupament de la zona i especialment de la ciutat de Dera Ghazi Khan.

## Enllaços externs

* Dera Ghazi Khan
* Dera Ghazi Khan
* Dera Ghazi Khan Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* Dera Ghazi Khan. The Columbia Encyclopedia, 2001-05
* Dera Ghazi Khan, guia de viatge Arxivat 2012-07-12 a Wayback Machine.
# Pedro Riesco Herrera

Pedro Riesco (Madrid, 25 d'octubre de 1969) és un futbolista madrileny, ja retirat, que ocupava plaça de davanter.

## Trajectòria

Riesco va donar les seues primeres passes a equips de la regió de Madrid, com el Getafe. El 1990 va arribar al Rayo Vallecano, on es va destapar com una promesa de futur. Amb el Rayo va debutar a primera divisió la 92/93, la seua millor campanya a la màxima categoria, jugant 35 partits i marcant fins a 6 gols.
Aquesta bona xifra van fer que el Deportivo de La Corunya l'hi incorporara, però Riesco no va poder fer-se un lloc entre la recordada davantera del Superdepor, amb Bebeto, Claudio o Manjarín. A penes compta en la 93/94, amb només 18 partits (un de titular) i un gol.
A partir de 1994 comença una sèrie de cessions, primer al Reial Valladolid i després a l'Albacete Balompié, sense recuperar en cap moment el nivell mostrat a principis de dècada. La temporada 96/97 deixa la disciplina deportivista i s'enrola al Deportivo Alavés, on torna a gaudir d'una certa regularitat.
A Vitòria hi romandria dos anys i aconseguiria l'ascens a Primera, però no va gaudir de continuïtat i la temporada 98/99 recala en el CD Ourense. A l'any següent fitxa pel Terrassa FC, de Segona B, amb qui assoleix l'ascens a Segona A. En la categoria d'argent jugaria Riesco la seua darrera temporada amb els egarencs, on només va estar present 88 minuts sobre el camp. Al final de la temporada 02/03, el madrileny penjaria les botes.
# Casal de la Mina

Casal de la Mina és una obra barroca de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres que forma cantonada. Consta de planta baixa, dos pisos superiors i golfes. Les obertures es distribueixen asimètricament per la façana, tot i que es distingeixen clarament dos deixos verticals, combinant balcons i finestres. Coronant l'edifici hi ha una galeria de set obertures d'arc de mig punt.

## Referències

* ↑ «Casal de la Mina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].