OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca n'Amat (Viladecans)

Ca n'Amat és la seu d'un equipament museístic de titularitat municipal de Viladecans (Baix Llobregat), i forma part de la Xarxa de Museus Locals de la Diputació de Barcelona. L'edifici és un exemple de casa rural benestant típica del segle xix, amb elements lligats a la vida agrícola, l'activitat bàsica del Viladecans del segle xix i part del xx. Així, les estances i dormitoris dels propietaris amb mobiliari de tipus isabelí i modernista conviuen amb la cuina i les sitges de l'interior de la casa i els cups del pati.Periòdicament, l'Ajuntament hi organitza un seguit d'activitats lúdiques i culturals per tal de donar a conèixer la història i el patrimoni de la ciutat, com ara visites guiades a l'edifici, exposicions temporals i xerrades.

## Referències

* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 133. ISBN 84-393-5437-1.
* ↑ Directori 2011-2012. Xarxa de Museus Locals, Diputació de Barcelona. Àrea de Cultura. 2011
* ↑ «Ca n'Amat». viladecans.cat. Arxivat de l'original el 2010-10-03. [Consulta: 24 gener 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina de Ca n'Amat al web de l'Ajuntament Arxivat 2010-10-03 a Wayback Machine.
* Web del Museu Més Gran de Catalunya
* Blog de referenca sobre patrimoni de la ciutat de Viladecans
# Tyttobrycon

Tyttobrycon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Tyttobrycon dorsimaculatus (Géry, 1973)
* Tyttobrycon hamatus (Géry, 1973)
* Tyttobrycon spinosus (Géry, 1973)
* Tyttobrycon xeruini (Géry, 1973)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Géry, J. 1973.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Cal Doctor (Vilassar de Dalt)

Cal Doctor és una obra de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta baixa, pis i golfa de tres cossos. Finestra i porta amb brancals de pedra. La coberta és a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana principal. La façana té dos rellotges de sol.
A la part de ponent trobem l'era i una cort.

## Història

Aquesta masia correspon, segons tots els indicis, a l'antic mas Morell, edificat dins dels terrenys del domini del castell, que Benet Andreu capbrevà a la segona meitat del segle xvi.
Al segle xviii s'hi instal·laren els Campins, que durant generacions exerciren de metges a Vilassar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Doctor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Cal Doctor Martí

Cal Doctor Martí és un xalet d'estil eclèctic al nucli de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Edifici de planta rectangular i dos pisos, acabat en terrat amb balustres. Presenta una torre amb sostre a quatre vessants adossada i inclosa a la façana principal. Té moltes finestres, per tant una gran il·luminació interna.
Darrere la casa hi ha un gran pati, amb entrada des del carrer Vidal i Ribas. Des de la casa s'hi accedeix per una sortida en terrassa, amb balustres i escalinata.

## Referències

* 1 2 «Cal Doctor Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Títira encaputxada oriental

La títira encaputxada oriental (Tityra braziliensis; syn: Tityra cayana braziliensis) és un tàxon d'ocell de la família dels titírids (Tityridae). Es troba a l'est i sud del Brasil, Paraguai i nord-est d'Argentina. El seus hàbitats són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, així com els cursos d'aigua i els boscos molt degradats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022), la títira encaputxada oriental seria una subespècie de títira encaputxada (Tityra cayana braziliensis). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que tindria la categoria d'espècie.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «títira encaputxada oriental». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021. [Consulta: 17 juny 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 453. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Eastern Black-tailed Tityra. Tityra braziliensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Títira cuablanca

La títira cuablanca (Tityra leucura) és una espècie d'ocell (de validesa dubtosa) de la família dels titírids (Tityridae). Les dos úniques observacions que s'han fet han estat a l'oest de l'amazònia brasilera. Se suposa que el seu hàbitat sigui forestal. La UICN considera que no hi ha dades suficients (DD) per avaluar el seu estat de conservació.

## Taxonomia

En la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) no es reconeix aquest tàxon, considerant el seu estatus taxonòmic com a incert. S'addueix que els individus observats deurien ser una variació intermediària entre dos subespècies de de la títira becnegra (Tityra inquisitor). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que aquest tàxon tindria la categoria d'espècie.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «títira cuablanca». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* 1 2 «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021. [Consulta: 17 juny 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 453. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-tailed Tityra. Tityra leucura» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Master Lists. Comparison of IOC 12.2 with other world lists» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Torrent de Vilardell

El Torrent de Vilardell és un corrent fluvial del Berguedà, que neix al Serrat de Sant Isidre, al municipi de La Quar i baixa pel vessant sud del Serrat de les Cabres Clot de la Mainera, passa pel mas i molí de Vilardell fins a desembocar a la riera de Merlès a cota 640.

## Referències

* ↑ «Torrent de Vilardell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Cal Pere Jan

Cal Pere Jan és una obra de Castellolí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular i coberta a dues vessants. Destaca un cos més alt que es remunta damunt la resta de la coberta i que acaba en terrat. És en aquest cos on es troba la porta d'entrada, dos òculs amb guardapols i un balcó. Aquest cos es pot dir que divideix l'estructura allargada d la casa en dos sectors: a la seva esquerra la casa presenta, al primer pis, un pati cobert que té tota una sèrie de portes d'arc denticulat, i la façana és dividida per una sèrie de pilastres de maó vist, formant unitat amb la barana del fals terrat. El sector de la dreta sembla haver estat construït posteriorment i presenta, com a element més remarcable, l'acabament esglaonat de la seva façana lateral. Destaca l'asimetria de tot el conjunt.

## Referències

* ↑ «Cal Pere Jan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Cal Taurons

Cal Taurons és una masia de Navars (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia orientada al sud-est. Tipus II de la classificació de J. Danés. Construccions annexes. Material de construcció és pedra i fang. Porta adovellada. Arc de mig punt tapat. Estat general ruïnós.

## Història

L'edifici fou construït el 1851 per Pco. Masolivas (sobre un finestral consta aquesta dada).

## Referències

* 1 2 «Cal Taurons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Cal Serra (Torrefarrera)

Cal Serra és una obra de Torrefarrera (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i pis, amb una arcaria continua al pis. Model simètric que s'aplica també a les volades dels balcons, d'armadura de ferro. Planta baixa d'un sol espai amb una biga mestra i embigat de fusta. Rajola de València al balcó. Incursió funcional del llenguatge clàssic.

## Història

Les obertures de la planta baixa s'han adaptat a les necessitats actuals amb lleugeres modificacions. El pis també és nou.

## Referències

* 1 2 «Cal Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Bucle (teoria de grafs)

En teoria de grafs, un bucle o loop és una aresta que connecta un vèrtex amb si mateix. Un graf simple no té bucles.
Depenent del context, un graf o multigraf pot estar definit o no per permetre-hi la presència de bucles.

## Graus

Per a un graf no dirigit, el grau d'un vèrtex és igual al nombre de vèrtexs adjacents. No obstant això, si un vèrtex té un bucle, hem de sumar 2 al grau. Això és perquè cada connexió de l'aresta del bucle compta com el seu propi vèrtex adjacent, o en altres paraules, un vèrtex amb un bucle es veu a si mateix com un node adjacent des dels dos extrems de l'aresta.
Per a un graf dirigit, un bucle suma 1 al grau d'entrada i 1 al grau de sortida.

## Bibliografia

* Balakrishnan, V. K.; Graph Theory , McGraw-Hill; 1 edition (February 1, 1997). ISBN 0-07-005489-4.
* Bollobas, Bela; Modern Graph Theory , Springer; 1st edition (August 12, 2002). ISBN 0-387-98488-7.
* Diestel, Reinhard; Graph Theory , Springer; 2nd edition (February 18, 2000). ISBN 0-387-98976-5.
* Gross, Jonathon L, and Yellen, Jay; Graph Theory and Its Applications , CRC Press (December 30, 1998). ISBN 0-8493-3982-0.
* Gross, Jonathon L, and Yellen, Jay; (eds); Handbook of Graph Theory . CRC (December 29, 2003). ISBN 1-58488-090-2.
* ZWILLING, Daniel; CRC Standard Mathematical Tables and Formuleu , Chapman & Hall/CRC; 31st edition (November 27, 2002). ISBN 1-58488-291-3.
Viccionari
# Unešić

Unešić és un poble de Croàcia situat al comtat de Šibenik-Knin, a Dalmàcia. El 2011 tenia 1.686 habitants.
# Cal Tiratemples

Cal Tiratemples és una masia de Lluçà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici orientat a migdia de petites proporcions. És de planta quadrada amb teulada a dues vessants. La portalada principals és adovellada i a sobre hi ha un finestral de pedra esculturada de factura tosca. A la banda dreta de la casa hi ha un cobert i a l'esquerre una pallissa. Darrere hi ha una cabana que sembla més recent i la davant hi ha restes de l'era.

## Història

Tiratemple, de la mateixa manera que Puigoriol, fou dels vilars rurals antics que esdevingueren grans masos i que prosperaren a partir del segle xv.

## Referències

* 1 2 «Cal Tiratemples». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Cal Tom Badia

Cal Tom Badia és una obra de Juneda (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana és l'única part conservada amb elements ornamentals de tipus floral a la llinda de les finestres. Façana de gran harmonia, dues portes, avui una d'elles tapiada. Actualment es troba en procés de reforma. Sembla que només es conservarà part de la façanai la resta es farà nou. Ara però ja ha perdut la cornisa que el coronava i han estat arrencats els motius decoratius florals, que ornamentaven les finestres i balconades. Alhora també manca un balcó.

## Història

Construïda l'any 1910. Va servir de granja de gallines.

## Referències

* 1 2 «Cal Tom Badia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Campionat britànic de trial 2003

La temporada de 2003 del Campionat britànic de trial fou la 53a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 6 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Graham Jarvis | Sherco | 120 |
| 2 | Steve Colley | Gas Gas | 98 |
| 3 | Sam Connor | Gas Gas | 92 |
| 4 | Shaun Morris | Gas Gas | 80 |
| 5 | Michael Phillipson | Beta | 63 |
| 6 | Ben Hemingway | Beta | 55 |
| 7 | Mika Vesterinen | Gas Gas | 55 |
| 8 | Ian Austermuhle | Beta | 50 |
| 9 | Gary MacDonald | Sherco | 42 |
| 10 | Dan Thorpe | Gas Gas | 27 |

## Referències

* «Great Britain - 2003» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Universitat de Bonn

La Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität és el nom complet de la universitat de Bonn (Alemanya). És la més gran, i una de les més prestigioses Universitats del país. El seu rector actual és Jürgen Fohrmann. En el semestre de l'estiu del 2005, la Universitat tenia al voltant de 30.000 estudiants inclosos 5.000 estrangers. És el primer generador d'ocupació de la ciutat. D'ella depèn el Jardí Botànic de Bonn.

## Professors cèlebres

* Friedrich Wilhelm August Argelander (1799 - 1875), Astronomia
* Josef Ratzinger, Teologia
* Karl Barth, Teologia
* Bruno Bauer, Teologia
* Friedrich Christian Diez, Filologia
* Ludwig Erhard
* Felix Hausdorff, Matemàtiques
* Heinrich Rudolf Hertz, Física
* Johann Wilhelm Hittorf, Física
* Friederich August Kekulé, Química
* August Wilhelm von Schlegel, Literatura
* Otto Wallach, Química

## Estudiants cèlebres

* Konrad Adenauer (polític i antic canceller allemany), dret
* Joseph Goebbels (nazi), història de l'art, filosofia, germanista
* Heinrich Heine (escriptor), dret
* Karl Marx, dret
* Friedrich Nietzsche (escriptor i filòsof), teologia i filosofia
* Robert Schuman (polític francès), dret
* Guillem II (emperador)
* Thomas Mann (escriptor)
* Don Zagier, matemàtiques
* Albert de Saxònia-Coburg Gotha (príncep)
* Max Bruch (compositor)
* Heinrich Brüning (polític)
* Cristià IX de Dinamarca (rei)
* Max Ernst (artista)
* Frederic III de Prússia (rei)
* Jürgen Habermas (filòsof)
* Moises Hess (escriptor i filòsof)
* Heinrich Lübke (polític)
* Ingrid Noll (escriptora)
* August Schleicher (lingüista)
* Robert Schuman (polític)
* Karlheinz Stockhausen (compositor)
* Karl Weierstrass (matemàtic)
* Oskar Kaul (musicòleg)
# Ungulani Ba Ka Khosa

Ungulani Ba Ka Khosa (pseudònim de Francisco Esaú Cossa), (Inhaminga, 1 d'agost de 1957) és un escriptor i professor de Moçambic.

## Biografia

Khosa va fer els estudis primaris a la província de Sofala i l'ensenyament secundari part a Lourenço Marques i part a Zambézia. A Maputo va treure un batxillerat en Història i Geografia a la Facultat d'Educació de la Universitat Eduardo Mondlane i va treballar de professor d'ensenyament secundari.
En 1982 va treballar pel Ministeri d'Educació durant un any i mig. Sis mesos després de deixar el Ministeri d'Educació és convidat a treballar a l'Associação dos Escritores Moçambicanos (AEMO), de la qual és membre. Va començar la seva carrera com a escriptor amb la publicació de diverses narracions i va participar en la fundació de la revista Charrua de l'AEMO.
Va viure a Niassa i Cabo Delgado, on existien les zones de camps de reeducació que estaven mal organitzats, el que el van fer inclinar-se més cap a la literatura i, per tant, va sentir la necessitat d'escriure per parlar i exposar aquesta realitat per a les persones.

## Premis

* Li fou atorgat el Premi José Craveirinha de Literatura de 2007, amb Os sobreviventes da noite.
* En 2002 Ualalapi fou considerat un dels 100 millors contes africans del segle xx.
* El 1990 va guanyar el Gran Premi de Ficció Narrativa Moçambiquesa amb Ualalapi

## Obres publicades

* Ualalapi, 1987 (narració; Gran Premi de Ficció Narrativa Moçambiquesa en 1990);
* Orgia dos Loucos, 1990 (edició de Associação dos Escritores Moçambicanos);
* Histórias de Amor e Espanto, 1999;
* No Reino dos Abutres, 2002;
* Os sobreviventes da noite, 2007;
* Choriro, 2009;
* Entre as Memórias Silenciadas, 2013.

## Referències

* ↑ «Ungulani Ba Ka Khosa - Ualalapi, Jayro Luna, Orfeu Spam, 8-2002». Arxivat de l'original el 2013-06-24. [Consulta: 27 gener 2017].
* 1 2 Narrativas da Moçambicanidade (pg. 13), Maria do Carmo Feraaz Tedesco, Universidade de Brasília, 11-2008
* ↑ Ualalapi está gravado nos anais da arte, Moçambique Magazine, 22-6-2009
* ↑ Craveirinha para Ungulani, Beira-amar, 18-5-2007
* ↑ "Entre as Memórias Silenciadas" no site MMO - Notícias

## Bibliografia

* Chabal, Patrick. The Post-Colonial Literature of Lusophone Africa. London: Hurst & Company, 1996. Print.
* Chabal, Patrick. Vozes Moçambicanas literatura e nacionalidade. Lisboa: Vega, 1994. Print.
* Khosa, Ungulani Ba Ka. Ualalapi. 2nd ed. Lisboa: Editoral Caminho, 1990. Print.
* Laranjeira, Pires. Literaturas africanas de expressao portuguesa. Lisboa: Universidade Aberta, 1995. Print.
* Leite, Ana Mafalda. Oralidades e Escritas nas Literaturas Africanas: Ualalapi, Ungulani Ba Ka Kosa. Lisboa: Colibri, 1998. Print.
# Torà Umadà

Torà Umadà (en hebreu: תורה ומדע) (en català: "la Torà i el coneixement científic") és una filosofia del judaisme ortodox, relativa a la interrelació entre el món secular i el judaisme, en particular entre el coneixement religiós i el coneixement secular jueu. La nova corrent del judaisme ortodox és conegut com a judaisme ortodox modern.
Torà Umadà, tal com es formula avui dia, és sovint vist com un producte dels ensenyaments i la filosofia del Rabí Joseph B. Soloveitchik (1903-1993), director en cap de la Universitat Yeshiva. A Soloveitchik es vist sovint com qui va articular un paradigma que va permetre una síntesi entre l'estudi de la Torà i la vida occidental, l'erudició secular, així com la participació positiva amb la comunitat en general. Soloveitchik mateix no va usar aquesta paraula, però alguns dels seus estudiants caracteritzen el seu llegat fent servir aquest terme. La filosofia de Torà Umadà segueix estant estretament associada amb la Universitat Yeshiva.

## La Torà i el coneixement secular

Des del punt de vista de la Torà Umadà, "el judaisme i la fe jueva ... i les preocupacions universals i les preocupacions de la humanitat no son fonamentalment oposades, ja que el judaisme i la cultura són, part essencial d'un procés continu. El coneixement secular jueu, la Torà i Umadà, per tant, no requereixen d'una substancial reconciliació. (Norman Lamm, Torah Umada pàgines. 142–43). De fet, l'estudi de la Torà juntament amb l'adquisició d'altres coneixements seculars resulta en un judaisme més enriquit i elevat, tal com ho expressa el Rabí Norman Lamm, en un paràgraf molt citat:
| « | La Torà, la fe, l'ensenyament religiós per un costat i la Umadà, la ciència, i el coneixement del món per l'altre, junts ens ofereixen una visió més fonamental i més certa que algun d'aquests dos conjunts a soles. Cada un ofereix un punt de la vista del Creador, i de la seva creació, i l'altre ofereix una perspectiva diferent que potser no està d'acord en absolut amb el primer. Cada un per si mateix és cert, però només parcialment cert; les dues visions juntes presenten la possibilitat d'una veritat més gran. | » |

## Referències

* ↑ Norman Lamm; Jason Aronson. Torah Umaddah: The Encounter of Religious Learning and Worldly Knowledge in the Jewish Tradition (en anglès), 24 d'abril de 1994, p. 142 i 143. ISBN 0876688105.
# Can Coromines (Sora)

Can Coromines és una masia transformada en hostal de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de notables dimensions amb teulada a quatre vents, cantoneres de pedra treballada amb orientació a l'est.
A la façana principal en el portal d'entrada, en la llinda hi ha inscrita la data de construcció 1738 i de reforma l'any 1881. En una finestra de pedra treballada hi ha la data de 1739, així com en un pou, a la part dreta adossat a la façana l'any 1742.
A la façana hi ha una galeria amb tres arcades, així com edificis auxiliars, cabana i corts. Davant la casa hi ha un edifici destinat a quadre amb unes reformes fetes l'any 1959.

## Història

En una relació i cens d'habitants enviada pel rector Joan Montserrat Rocafiguera, a l'ardiaca de Vic l'any 1626, es fa menció de quinze casetes en el raval de Sora.
L'arxiu parroquial de Sora fa menció d'un hostal entre les cases que a principis del segle xvii es fan al raval. Aquest s'estancaria vers l'any 1630 per tenir nova empenta ja en el segle xviii, on se situa l'actual construcció.
En el Registre General de la parròquia de Sora de l'any 1881-1882 ja consta com a Can Coromines.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Coromines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Can Coromines (Viladecavalls)

Can Coromines és una masia al terme municipal de Viladecavalls (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. És una masia de planta rectangular amb teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana principal. Consta de planta baixa i dos pisos. Totes les obertures són quadrangulars; les del primer pis tenen petits balcons i al centre del segon pis s'obre una galeria de tres obertures molt allargades. El mur de la façana no segueix la línia que dibuixa la teulada i sobresurt pels dos cantons. Aquest mur està decorat a la part superior amb dentells i per sobre apareix el mur que tanca la part final de la teulada a manera de frontó llis. Al costat dret hi ha un cos annex de planta baixa i dos pisos. Al primer pis s'obren dos finestres quadrangulars i al segon una galeria.

## Referències

* ↑ «Can Coromines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Txigrina

Txigrina - Чигрина (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, a la vora dreta del riu Protoka, davant de Slàviansk-na-Kubani. És a 15 km al sud de Poltàvskaia i a 70 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany al khútor de Trudobelikovski.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* El municipi a la pàgina web del raion (rus)
* Mapa topogràfic soviètic a maps.vlasenko.net
* El Protoka al seu pas per Txigrina Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. a Panoramio