OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marratxinet

Marratxinet, antigament Marratxí, és el nucli de població més antic de Marratxí i que donà nom a tot el municipi, situat a prop de Sa Cabaneta, d'Es Figueral, i de Santa Maria del Camí. Possiblement en aquest nucli s'ubicà el temple de la primera parròquia que hi hagué a Marratxí, Santa Maria de Marratxí, fundada durant el segle xiii, encara que no s'hi han trobat les restes.
La composició argilosa del sol cultivable i la poca disponibilitat d'aigua provocaren que les condicions de vida fossin dures per a les tasques agràries al canvi del segle xix al xx. El creixement de població dels altres nuclis del terme feren entrar el nucli en decadència: l'any 1864, la batllia es va traslladar cap a Sa Cabaneta, on segueix actualment, La dessecació del Prat de Sant Jordi feu que moltes famílies de Marratxinet aprofitassin les noves terres de reguiu dels horts nous de Sant Jordi, Sa Casa Blanca i Son Ferriol i provocaren que al segle xx el nucli progressivament perdés població.
Actualment és un llogaret amb un ric patrimoni d'elements arquitectònics de la pagesia tradicional mallorquina. El 2010 es crea l'Associació de Veïnats de Marratxinet. Els seus objectius són aconseguir l'adhesió a l'associació dels veïnats de Marratxinet i reivindicar la dotació de serveis públics al nucli.

## Nascuts a Marratxinet

* Antoni Canyelles Rigo "de sa Font"
# Mare de Déu de Vladímir

La Mare de Déu de Vladímir és una icona de principis del segle xii, una de les més cèlebres i venerades de Rússia. Des de 1930 es conserva a la Galeria Tretiakov de Moscou.
La icona va ser traslladada des de Constantinoble a Kíev. El 1155 el príncep Andrei Bogolubski se la va endur a Vladímir, capital del nord-est de Rússia (a la qual deu el seu nom), on es va conservar durant molt de temps. Després de la victòria dels russos sobre els tàrtars (que es va adjudicar a l'ajut de la marededéu) i amb l'enaltiment de Moscòvia, la icona va ser col·locada a la catedral de la Dormició del Kremlin de Moscou.
Les capes més antigues de pintura es van conservar principalment en els rostres de la marededéu i del nen. Gairebé tota la resta és pintura posterior dels segles xiii al xvi.
La icona està pintada en taules amb pintura mineral i vegetal molt consistent, dissolta en rovell d'ou (tremp). Les figures de Maria i del nen Jesús es troben unides per la suau línia del contorn. El rostre de la mare, afectuós i sever alhora, està pinzellat de manera bonica i amb delicadesa sorprenent, els canvis de color són gairebé imperceptibles. Ressalten els seus ulls grans, plens d'una profunda pena i una immensa angoixa pel destí del seu fill.
La imatge de la marededéu de Vladímir va ser molt popular a la Rússia antiga. Els mestres russos van crear nombroses obres prenent com a model aquesta icona on l'infant s'estreny a la galta de la seva mare en una muda carícia (en la iconografia russa aquesta manera de presentar la marededéu porta el nom de «Verge de la Tendresa», Eleüssa).
La marededéu de Vladímir va ser molt venerada a Rússia, on se li va donar el sobrenom de «Mare de Rússia» i, davant d'ella, com a protectora del país, era coronat el tsar i consagrats els patriarques.

## Trasllats de la icona

La icona, aquesta antiquíssima obra mestra de la pintura romana d'Orient del segle xi, en primera instància, en portar-la de l'Imperi Romà d'Orient, es va guardar a Kíev. D'allà el príncep Andrei Bogoliubski el 1155 la va portar a Vladímir, a la catedral de l'Assumpció; després, el 1395, sota el govern del príncep Basili I de Moscou, fill de Dmitri Donskoi, va ser enviada a Moscou i dipositada a la catedral de la Dormició. Des de 1930 es conserva a la Galeria Tretiakov de Moscou.

## Enllaços externs

* * La icona la Verge de la Tendresa.
# Mas de Nadal

Mas de Nadal és una masia de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes. A la façana principal (Est), a la planta baixa a l'esquerra, hi ha una entrada a un porxo amb dos arcs rebaixats. En aquest porxo hi ha una entrada a l'edifici amb gran llinda de pedra, dues entrades més senzilles i dues premsadores. A la segona planta, hi ha dues finestres a cada extrem, i al centre un balcó amb barana de ferro. Al darrer pis hi ha una obertura senzilla. A la façana lateral esquerra (Sud), hi ha adossat un edifici amb funcions de magatzem que cobreix la planta baixa. A la segona plana, a la dreta, hi ha una finestra i al centre un balcó amb barana de ferro. A la part esquerra hi ha una barana de balcó que arriba fins a la façana oest.
A la façana oposada a la principal (Oest), a la planta baixa, hi ha diverses estructures rectangulars, que tenen funció de contrafort; al centre hi ha una font. Hi ha també tres petites finestres. A la planta següent hi ha una entrada a la qual s'hi accedeix per unes escales que venen de la planta baixa. A la façana lateral dreta (Nord), hi ha diverses finestres repartides per les diferents plantes.
La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada en teula.
Hi ha diversos edificis que tenien funció ramadera i a uns metres de l'entrada hi ha la petita capella de Sant Vicenç.
S'hi arriba per la carretera que deixa Selvanera pel sud, es passa per davant del mas Mascó, més endavant s'agafa un camí a l'esquerra que ens hi porta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de Nadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Josep Rovira

Josep Rovira és el nom dels següents personatges:
* Josep Rovira i Armengol (1903-1970), escriptor i diplomàtic català
* Josep Rovira Bosch (1886-1936), director tèxtil català
* Josep Rovira i Bruguera (1865-1925), industrial i polític català, fill de l'industrial Ramon Rovira i Casanella i oncle del realitzador cinematogràfic Francesc Rovira i Beleta
* Josep Rovira i Canals (1902-1968), polític comunista i socialista català
* Josep Rovira Marí (1888-1961), pintor valencià
* Josep Rovira i Prats (1906-1941), català víctima del nazisme
* Josep Rovira i Soler (1900-1998), pintor català
* Josep Rovira i Fors, polític català

## Referències

* ↑ Mor Josep Rovira, alcalde de Canet de Mar entre 1987 i 1999
# Udruženje javnih radija i televizija

Udruženje javnih radija i televizija, (en ciríl·lic: UJRT (Удружење јавних радија и телевизија), va ser la companyia de radiodifusió pública de Sèrbia i Montenegro, va ser membre de ple dret de la Unió Europea de Radiodifusió (UER) des del 2001 fins a la seva dissolució el 2006.
La dissolució de la unió, que es va separar en Sèrbia i Montenegro, l'any 2006, va decretar el tancament de l'UJRT (substituït en els respectius estats per les dues radiodiffusores, RTS i RTGC).

## Membres

* Radio-Televizija Srbije (RTS) - Emissora de Sèrbia
* Radio i Televizija Crne Gore (RTCG) - Emissora de Montenegro

## Referències

* ↑ «Насловна» (en serbi). [Consulta: 29 juny 2024].

## Enllaços externs

* http://www.rts.rs
* http://www.rtcg.me
# Isidro Nozal Vega

Isidro Nozal Vega (Barakaldo, 18 de novembre de 1977) és un ciclista espanyol nascut a Biscaia però crescut a Guriezo (Cantàbria). Fou professional entre el 1999 i el 2009, any que fou suspès. Del seu palmarès destaca el segon lloc a la Volta a Espanya de 2003, en la qual també va guanyar dues etapes.
El 2006 es va veure implicat en l'Operació Port, sent identificat per la Guàrdia Civil com a client de la xarxa de dopatge liderada per Eufemiano Fuentes. El corredor no fou sancionat per la Justícia espanyola en no ser el dopatge un delicte a Espanya en aquell moment, i tampoc va rebre cap sanció en negar-se el jutge instructor del cas a facilitar als organismes esportius internacionals (AMA, UCI) les proves que demostrarien la seva implicació com a client de la xarxa de dopatge.
El 2009 va donar positiu amb CERA a la Volta a Portugal. L'UCI, un cop confirmada la contraanàlisi, va suspendre el ciclista amb dos anys, que com a conseqüència va comportar la seva retirada.

## Palmarès

* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Palència
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Clàssica d'Alcobendas
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 2003
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya

### Resultats al Tour de França

* 2002. 38è de la classificació general
* 2003. 72è de la classificació general
* 2004. 73è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 68è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 2n de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 2004. 7è de la classificació general
* 2005. Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «Informe de la Guardia Civil (Capítulo III)». Cadena SER, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 2009-07-23. [Consulta: 12 març].
* ↑ La UCI confirma los positivos de Guerra, Nozal y Ribeiro

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Frankenthal (Saxònia)

Frankenthal és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Limita amb els municipis de Bretnig-Hauswalde, Großharthau, Rammenau, Bischofswerda, Großröhrsdorf, Pulsnitz i Stolpen.

## Població

| Any | 1834 | 1871 | 1890 | 1910 | 1925 | 1939 | 1946 | 1964 | 1971 | … | 2007 |
| Població | 1056 | 1275 | 1416 | 1435 | 1438 | 1394 | 1544 | 1441 | 1368 | | 1051 |

## Història

La ciutat es va establir al voltant del 1200 amb colons francs i és esmentada per primer cop el 1241 com a frontera amb l'Alta Lusàcia. Va formar part de la Lusàcia i va estar un temps sota el Regne de Bohèmia.

## Enllaços externs

* www.frankenthal-sachsen.de Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Androula Henriques

Androula Henriques (1936) és una activista de Xipre que fa campanya contra el tràfic de persones.

## Vida

Va crear la seva pròpia xarxa contra el tràfic de persones, Cyprus Stop Trafficking, de què és presidenta a data de 2012. També ha pressionat el govern xipriota per aturar el tràfic de persones. La seva xarxa va organitzar una conferència contra el tràfic de persones a Xipre el 2008, que va incloure ponents dels Estats Units i la Unió Europea, així com representants de la Policia Nacional, la Cambra de Representants, l'Oficina del Fiscal General i la comunitat turcoxipriota, diverses ONG i molts periodistes. També ha ajudat dones explotades deixant-les quedar a casa seva mentre es preparaven per a testificar en el judici contra aquells que les havien tingudes com a esclaves sexuals.
El 2010 va rebre el Premi Internacional Dona Coratge. El 2012 se li va atorgar el rang de comandanta de l'Orde Nacional del Mèrit per l'ambaixador francès a Xipre, Jean-Luc Florent.

## Referències

* 1 2 3 4 «The page you're looking for may have been moved or renamed» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* ↑ «Clinton Presents International Women of Courage Awards» (en anglès), 11-03-2010. [Consulta: 3 juliol 2018].
# Tuk

Tuk fou una població del kanat de Khivà. L'esmenta repetidament Abu l-Ghazi que la situa prop d'Urgendj al sud-oest d'aquesta però a unes hores de camí. L'emplaçament fou identificat per Mikhaïl Skóbelev. També se l'ha identificat amb Khojeili. Vers el 1602 els russos hi van construir a la vora un petit fortí que fou conquerit als sis mesos per Arab Muhàmmad Khan I (1603)

## Referències

* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Grup dels set

El Grup dels Set va ser una societat de pintors constituïda a Palma l'any 1948, a iniciativa del pintor nord-americà William E. Cook. Tenia l'objectiu d'impulsar la restauració de la qualitat estètica en contraposició a les propostes comercials que havien proliferat els primers anys de la Postguerra. El grup va fer dues exposicions: la primera, l'agost de 1948 i la segona, el gener de 1949. Participaren en la segona exposició com a convidats Lluís Andreu, Elisabeth Bucher Bodmer, Miquel Àngel Colomar Moyà, Violet Dreschfeld, Antoni Font i Joanne Moallic.
Els integrants del grup varen ser William E. Cook, Lluís Derqui, Joan Antoni Fuster Valiente, Jaume Juan, Antoni Sabater, Pere Sureda i Francisco Vizcaíno. El 1949, Pascual Roch Minué substituí Jaume Juan. Tenien el suport dels escriptors Joan Bonet, Miquel Àngel Colomar Moyà i Robert Graves.

## Referències

* ↑ La pintura moderna a Mallorca (1830-1970). Ajuntament de Palma: Palma, 1996, pàg. 50.

## Vegeu també

* William Edwards Cook
* Jaume Juan i Rosselló
* Joan Antoni Fuster Valiente

## Enllaços externs

* Grup dels Set al bloc Miquelcinema
# Mas de Napoleon

El Mas de Napoleon és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida del Burgaret, al sud-est del camí del Mas de Bofill, tocant al Mas del Sardo. També se n'havia dit Mas de la Berruga i Mas de l'Òdena.

## Descripció

És una hisenda important, d'una vintena de jornals de terra. Fa uns anys, cap al 1950/1960 del segle xx, hi havien funcionat premses per a fer vi. El mas és una construcció gran i sumptuosa, de planta quadrada i volum compacte, amb tres plantes d'alçada i coberta amb terrat i badalot. Les façanes tenen una composició arquitectònica molt ordenada, basada en la simetria que li dona un eix central, que passa per la porta d'accés, el balcó amb barana del primer pis, la finestra del segon pis i la barana balustrada del terrat. A la dreta s'hi annexen uns magatzems grans de planta baixa, i a l'esquerra si adossa un cos de dues plantes, mimetitzat amb la façana principal, i tot un seguit de magatzems i naus de molta llargada. Aquest conjunt és de creixement lineal, a part dels nombrosos coberts que resten disperses per la finca. Damunt de la porta del mas hi figura "1898", probablement la data d'una reconstrucció o modificació. L'estat actual del mas, és bo. Hi ha moltes construccions annexes, algunes antigues i altres de nova planta. La majoria són coberts i naus.

## Referències

* 1 2 Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 385. ISBN 8486387655.
* 1 2 Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 359-360.
# Josep Rovira Marí

Josep Rovira Marí (Benifaió, 20 març de 1888- 24 gener de 1961) fou un pintor i escenógraf teatral i de cinema valencià. A l'Ajuntament de Benifaió es custodien dos quadres del Torçalo. Un és un retrat de Francisco Franco. I l'altre titulat "Alegoría de la República" (1933) sobre Blasco Ibáñez. En l'Esglèsia de Benifaió hi ha un quadre seu "Bautisme de Jesús".
Treballà d'escenógraf en el Teatre Apolo de València, i en Madrid per al Mestre Serrano.

## Referències

* ↑ Javaloyas i Grau, Josep David. José Rovira Marí, "El Torçalo", 1888-1961. Ajuntament de Benifaió, 1993.

## Enllaços externs

* https://valenciaplaza.com/la-revista-lletraferit-09-ja-en-quioscos-i-llibreries
* Breu biografía del Torçalo: https://restebal.weebly.com/benifayoacute-querido-pueblo.html
* "El Torsalo" per Robert Vicente Falcó. LLibre de Festes de Benifaió, 2017. https://issuu.com/gabinetpremsabenifaio/docs/llibre_digital_benifaio_festes_2017
# Okoličná na Ostrove

Okoličná na Ostrove és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1229.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ webex.sk. «História | Okoličná na Ostrove | Oficiálne stránky obce» (en eslovac). [Consulta: 25 desembre 2021].
# Isidro Juárez del Moral

Isidro Juárez del Moral (Burgos, 2 de gener de 1956) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1977 i 1986. La victòria més important l'aconseguí amb una victòria d'etapa a la Volta a Espanya.
L'any 1979 va aconseguir guanyar el Campionat d'Espanya en ruta, però setmanes més tard fou desposseït del triomf per donar positiu per Propilhexedrina en un control. El títol passa a Faustino Rupérez.

## Palmarès

* 1979
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cantàbria
** Campió d'Espanya en ruta
* 1980
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó
* 1981
** 1r a la Volta a La Rioja i vencedor d'una etapa
* 1982
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos
* 1984
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1985
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1977. 49è de la classificació general
* 1978. No surt (17a etapa)
* 1979. 49è de la classificació general
* 1980. 48è de la classificació general
* 1982. 42è de la classificació general
* 1983. 39è de la classificació general
* 1984. 55è de la classificació general
* 1985. 63è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 66è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 56è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «Juárez, positivo en el "antidoping" del Nacional» (en castellà). El Mundo Deportivo, 05-07-1979 [Consulta: 4 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Francesco Piticchio

Francesco Piticchio (Palerm, segle XVIII - Palerm, 1800) va ser un compositor italià.
Piticchio va néixer probablement a Palerm, la data de naixement és desconeguda. El 1760 es va convertir en un cap de banda musical a la seva ciutat natal. El 1777 va viure a Roma, on va presentar la seva primera òpera Il ciarlatano accusato i va col·laborar amb Giuseppe Gazzaniga a l'òpera Il marchese di Verde Antico, que es va estrenar al "Teatro Capranica" al gener de l'any següent.
El 1782 va viatjar amb una companyia italiana de teatre a Alemanya, on va treballar com a compositor i clavecinista a Braunschweig, Dresden i en altres ciutats alemanyes. El 1787, en el moment de l'estrena de l'òpera Don Giovanni de Mozart, va ser director del "Teatre Nostic" (ara Estates) a Praga.
Després de poc temps a Viena, va tornar a Itàlia. Es va establir a Nàpols i el 13 d'agost de 1798 es va estrenar la seva última òpera La vendetta de Medea al Teatro San Carlo. Després de l'esclat de la Revolució de Nàpols el 1799, (República Partenopea), va anar a Palerm, on probablement va morir el 1800.

## Alguns treballs

* Il ciarlatano accusato (dramma giocoso, 1777, Roma o Venècia)
* Il marchese di Verde Antico (intermezzo, col·laboració Giuseppe Gazzaniga, 1778, Roma)
* Didone abbandonata (òpera seria, llibret de Pietro Metastasio, 1780, Palerm)
* Il militare amante (dramma giocoso, 1781, Roma)
* Gli amanti alla prova (dramma giocoso, llibret de Giovanni Bertati, 1785, Dresden)
* Il Bertoldo (dramma giocoso, llibret de Lorenzo da Ponte, 1787, Viena)
* La vendetta de Medea (òpera seria, llibret d'O. Balsamo, 1798, Nàpols)
# Antoni Elías

Antoni Elías o Toni Elías és el nom dels següents personatges:
* Antoni Elías i Deix (Manresa, 1958), motociclista onze cops campió d'Espanya de motocròs
* Toni Elías Justicia (Manresa, 1983), motociclista fill de Toni Elías i Deix
* Antoni Elias i Pagès (Torredembarra, abans de 1795 - Castelló d'Empúries, 1823), compositor i mestre de capella durant els segles xviii i xix
# Grup dimecres

El Grup Dimecres estigué format per un conjunt d'artistes que es reunien cada dimecres al vespre per sopar, conversar, dibuixar i intercanviar experiències. Aquestes reunions es perllongaren per espai de cinc anys, entre 1975 i 1980 i tenien com a escenari un bar anomenat Can Nofre, a Manacor, tot i que de manera esporàdica es realitzaren encontres a altres indrets de l'illa de Mallorca.
Aquest grup mai no tingué una estructura tancada, ni uns plantejaments estilístics concrets, ni reivindicà cap tendència artística. Els seus principis es basaven en l'amistat i en el conreu de l'art i la cultura. Foren molts els artistes, escriptors i activistes culturals que assistiren a aquests sopars, tot i que hi havia un grup que ho feia de manera habitual i eren els que participaren en algunes exposicions que el grup, com a tal, va fer a Manacor, Felanitx, Artà o Palma. Eren Miquel Brunet, Llorenç Ginard, Guillem Jaume, Gabriel Mestre Oliver, Jim Bird, Rith Miller, Ellis Jacobson, Longino, o Rafael Amengual.
L'any 2011, els ajuntaments de Palma i Manacor organitzaren una gran exposició retrospectiva sobre aquest grup i el seu entorn.

## Referències

* ↑ Mas, Guillem «Manacor revivirá la historia de las tertulias de pintores del Grup Dimecres» (en castellà). Ultima Hora, 18-03-2007.
# João Schmidt

João Felipe Schmidt Urbano (São Paulo, 3 d'maig de 1993), més conegut com a João Schmidt, és un futbolista brasiler que juga al Kawasaki Frontale de centrecampista.

## Palmarès
### Club

São Paulo
* Copa Sudamericana: 2012

### Internacional

Brasil sub-20
* Torneig de Toulon: 2013

## Referències

* ↑ «João Schmidt: "Este clube lança muitos jogadores"». Record, 11-08-2014. Arxivat 20 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Ecco João Schmidt» (en italià). Atalanta B.C., 08-07-2017. Arxivat de l'original el 10 juliol 2017. [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ «川崎フロンターレ オフィシャルWebサイト».

## Enllaços externs

* João Schmidt, Fitxa a Soccerway
# Oko

Oko (oficialment Oco) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Murieta, a l'oest amb Legaria, al sud amb Etaio i Olexoa i a l'est amb Abaigar.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 91 | 87 | 83 | 85 | 87 | 84 | 83 | 76 | 76 | 78 | 78 |
| Fonts: Oko i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Isidro López-Aparicio

Isidro López-Aparicio (Santisteban del Puerto, província de Jaén, 1967) és un artista, professor universitari i comissari andalús. La seva obra artística es desenvolupa en els àmbits de les arts plàstiques i visuals, la instal·lació i l'art d'acció. És doctor en belles arts, treballa com a professor titular de la Universitat de Granada, on és director del grup de recerca de l'Estat "Creació, Edició i Conservació de la Imatge". Ha publicat diversos llibres. López Aparicio treballa amb objectes, els rescata. A través de la seva gestió, recol·lecció, catalogació, reubicació, descontextualització i reinterpretació convida a mirar, i a reflexionar de manera crítica sobre els objectes mateixos, sobre què signifiquen i com estan relacionats amb l'economia de lliure mercat.

## Exposicions destacades

* 2015 - Universitat Politècnica de València - Sobre el como y el cuanto.
* 2016 - Artium - Isidro López-Aparicio. La memoria de los objetos. Praxis

## Publicacions

* Art research on context: the P-Fabric Project. New York: Downhill Publishing, D.L. 2014.
* Invertidos: aprendiendo a relacionarnos. Inverted: learning how to relate. [Granada] : [Twin Gallery], D.L. 2014.
* Brecha de fragilidad: análisis sobre la muerte y la esperanza de vida ante la longevidad. The fragility gap: an analysis of death and life expectancy in the face of longevity. Granada: Editorial Universidad de Granada, 2009.
* Nodo-red. Cartagena: Ayuntamiento de Cartagena, Concejalía de Cultura, 2004.
* Arte político y compromiso social. El Arte como transformación creativa de conflictos. Murcia: CENDEAC, 2016.

## Notes

* ↑ «La intervención de Isidro López Aparicio previa al Brexit, Londres | XTRart». Arxivat de l'original el 2016-10-18.
* ↑ «Patrocinador de mayo — Isidro López-Aparicio (iLA) | #SaveGenderMuseum». savegendermuseum.com.
* ↑ «Sobre isidro Lopez-aparicio (iLa)uavA». uava.org.
* 1 2 «Isidro López-Aparicio. La memoria de los objetos.Praxis». Artium, 2016.
* ↑ «EXPOSICIÓN: "Sobre el como y el cuanto" de Isidro López-Aparicio y "norte, sur, este, oeste" de Isidoro Valcárcel Medina : Facultad de Bellas Artes : UPV». www.upv.es. Arxivat de l'original el 2017-03-01.