OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Artemas Martin

Artemas Martin (comtat de Steuben, 3 d'agost de 1835 - Washington DC, 7 de novembre de 1918) va ser un matemàtic nord-americà, que va ser funcionari del servei de costes federal.
Martin era fill d'uns grangers de Pennsilvània i no va anar a l'escola fins al catorze anys, primer a l'escola local i després a la Franklin Select School i a la Franklin Academy, acabant la seva educació formal sobre els vint anys. Va treballar de granger i de mestre d'escola. El 1881, va rebutjar una invitació per ser professor de matemàtiques de la Normal School de Missouri. El 1885, va ser nomenat bibliotecari del United States Coast Guard, i el 1898 va ser calculador al departament de marees. Va morir el 7 de novembre de 1918.
Martin va ser un prolífic escriptor de problemes i solucions d'entreteniments matemàtics de revistes populars, començant amb divuit anys en el Pittsburgh Almanac i el Philadelphia Saturday Evening Post. Entre 1870 i 1875 va ser editor del Clark's School Visitor, una de les revistes en les que havia col·laborat. De 1875 a 1876 va estar al Normal Monthly, on va publicar articles sobre equacions diofàntiques. També va ser editor de les revistes Mathematical Visitor (1877) i Mathematical Magazine(1882).
Martin va mantenir un extensa biblioteca matemàtica, conservada actualment a la American University de Washington DC, juntament amb altres papers personals com correspondència, esborranys de problemes, etc. Els fons es conserven agrupats a la Artemas Martin Collection.

## Referències

* 1 2 Finkel, 1888, p. 436 i ss..
* ↑ Editors NYT, 1885, p. 12.
* 1 2 3 4 Editors Science, 1918, p. 508.
* ↑ Chamberlain, 1899, p. 201-202.

## Bibliografia

* Chamberlain, Joshua Lawrence et al. (eds). Universities and Their Son (en (anglès)). R. Herndon Company, 1899.
* Editors NYT «Mr. A. Martin, of Erie» (en (anglès)). New York Times, 11-12-1885.
* Editors Science «Artemas Martin» (en (anglès)). Science, Vol. 48, Num. 1247, 1918, pàg. 508. Arxivat de l'original el 2018-06-04. DOI: 10.1126/science.48.1247.508 [Consulta: 17 juny 2017].
* Finkel, Benjamin Franklin. A Mathematical Solution Book Containing Systematic Solutions to Many of the Most Difficult Problems (en (anglès)). Kibler & Company, 1888.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Artemas Martin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Arlington (Kansas)

Arlington és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 459 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arlington tenia 459 habitants, 202 habitatges, i 136 famílies. La densitat de població era de 147,7 habitants per km².
Dels 202 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.453 $ i la renda mediana per família de 38.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 14.289 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Steve Lambert

Steve Lambert és un artista estatunidenc. Fill d'un exmonjo franciscà i una exmonja dominica que van practicar una variant de la teologia de l'alliberament i, un any abans que ell nasqués, van abandonar la religió organitzada i van deixar l'Església. Tot i no tenir el títol de secundària, Steve va estudiar sociologia, cine i música abans d'obtenir la llicenciatura en Belles Arts de l'Institut d'Art de San Francisco l'any 2000 i de cursar el postgrau de Belles Arts a la Universitat de Califòrnia el 2006. Després d'uns anys de fer intervencions al carrer, el 2004 va fundar la Anti-Advertising Agency. En el passat Steve s'ha guanyat la vida treballant d'instal·lador de mobiliari, locutor de ràdio, dependent en una botiga de discos, ballarí de ballet, guardacotxes, client misteriós, gerent de teatre, conductor de camió de repartiment, baixista en un grup de música country, mestre, paisatgista i professor universitari, entre moltes altres coses. Actualment, afirma ser un artista i professor que paga els seus impostos. Els projectes i les obres d'art de Steve s'han exposat als Estats Units, i també a Cuba, Canadà, Holanda i Barcelona. Han aparegut articles sobre la seva obra en nombroses publicacions, com el New York Times, Punk Planet, El País i Newsweek Magazine. En un projecte recent per a la ciutat de San Francisco, Steve va preguntar a arquitectes, urbanistes i responsables de transports "Què faries a la ciutat si no t'haguessis de preocupar de la burocràcia, el pressupost, la política o la física?". Aquestes idees es van incorporar en uns dibuixos que l'ajuntament exposarà al novembre del 2007. Actualment Steve és investigador associat a l'Eyebeam R&D OpenLab, a Nova York.

## Referències

* ↑ «Steve Lambert». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Steve Marriott

Stephen Peter Marriott (Londres, 30 de gener de 1947 - Essex, 20 d'abril de 1991) popularment conegut com a Steve Marriott va ser un reeixit cantautor i guitarrista. Va ser membre de Small Faces (1965-1969) i Humble Pie (1969-1975).
A la Gran Bretanya, Marriott va esdevenir una icona de la cultura Mod com el guitarrista de Small Faces la segona meitat dels anys 1960. Les seves primeres influències musicals inclouen a Buddy Holly, Booker T. & The M.g.'s, Ray Charles, Otis Redding, Muddy Waters, Bobby Bland i més tard els The Rolling Stones i els The Kinks. La revista Mullo el va nomenar com un dels 100 cantants més grans de tots els temps.
Amb Humble Pie va ser una icona del rock, elogiat per Keith Richards, David Gilmour, Gary Moore, Ozzy Osbourne, Kevin Dubrow i Paul Stanley.
El 1975, es llança com a solista encara que no arribaria gaire lluny i fins i tot va fer alguna audició per a reemplaçar a Mick Taylor als The Rolling Stones.
A començaments dels anys vuitanta reuneix una nova versió d'Humble Pie amb què arriba a gravar dos discos, però no van assolir gaire èxit.
En els seus últims anys, desil·lusionat de la indústria de la música, va donar l'esquena a les discogràfiques i es va mantenir en relativa foscor, tornant en les seves arrels i donant concerts a petits pubs i clubs de Londres i Essex.
Marriott va morir el 1991 quan un incendi, que pel que sembla va ser provocat per un cigarret va destruir la seva casa d'Arkesden, Essex.

## Referències

* ↑ «100 greatest singers of all time (1984)». Mojo Magazine. [Consulta: 30 juliol 2007].
* ↑ «Lord Crowley review». BBC. [Consulta: 30 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Web oficial de Marriott
* Article de NME sobre el concert en el seu homenatge
* Humble-Pie.Net Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Web oficial de Small Faces
# Stellingen

Stellingen (en baix alemany ídem) és un nucli del bezirk d'Eimsbüttel de l'estat d'Hamburg a Alemanya. El 2011 tenia 23.037 habitants.
El primer esment escrit data del 1347. Tret dels estralls de la Guerra dels Trenta Anys i les guerres entre Dinamarca i Prússia, el poble va quedar-se desapercebut. El 1777, Cristià VII de Dinamarca va erigir una duana al nucli de Langenfelde. El 1864 passà a Prússia, el 1927 va fusionar amb Altona i el 1937 la Llei de l'àrea metropolitana d'Hamburg va afegir-lo a Hamburg.
Una primera ciutat jardí va construir-se el1921 al terreny d'una bòbila abandonada però el poble seguia sent força rural fins a la segona guerra mundial, després va urbanitzar-se ràpidament. El darrer mas va tancar-se el 1957. El barri té unes indústries (química) i unes seus administratives i unes empreses de serveis, però principalment es zona residencial. Cinc estacions del metro de l'HVV, Langenfelde, Stellingen und Eidelstedt (S-Bahn), Hagenbecks Tierpark i Lutterrothstrasse (U2) connecten el poble amb el centre d'Hamburg.

## Llocs d'interès

* El Parc Zoològic Hagenbecks Tierpark
* La Torre d'aigua
* L'antiga casa de la vila
* Cases de pisos al marge del Düngelau
* El parc Stellinger Feldmark
* La font del Geelebek
* Antiga entrada del zoològic

## Referències

* ↑ Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein setembre de 2011, pàgina 106
* ↑ Tilgner, Daniel. «Stellingen». A: Hamburg von Altona bis Zollenspieker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt (Hamburg de A d'Altona cap a Z de Zollenspiecker: el manual de l'Haspa de tots els barris de la ciutat hanseàtica) (en alemany). Hamburg: Hoffmann & Campe, 2002, p. 986-995. ISBN 3-455-11333-8. (Hamburg d'Altona cap a Zollenspiecker: el manual Haspa de tots els barris de la ciutat hanseàtica)
# Stage Fright

«Stage Fright» té aquests significats:
# Arma nuclear estratègica

Una arma nuclear estratègica és un tipus d'arma nuclear que està dissenyada per ser utilitzada en objectius que formen part d'un pla estratègic, com ara ubicacions de míssils nuclears, centres de comandament militar i grans ciutats.
Contrasten amb les armes nuclears tàctiques, les quals estan dissenyades per al seu ús en un camp de batalla, com a part d'un atac amb forces convencionals. Les armes nuclears estratègiques tenen significativament rangs de rendiment més elevats, almenys de 100 kilotones, i moltes més megatones.
L'arma nuclear més poderosa detonada fins ara va ser la Bomba Tsar (al voltant de 50 megatones), detonada a Nova Terra. Les armes nuclears estratègiques també tenen major rang. Els míssils balístics intercontinentals amb ogives nuclears són armes estratègiques, mentre que els míssils de curt abast són armes tàctiques. A més, si bé les armes tàctiques estan dissenyades per complir amb els objectius en el camp de batalla, l'objectiu principal de les armes estratègiques és prevenir atacs, especialment atacs nuclears.

## Enllaços externs

* http://www.nuclearfiles.org/menu/key-issues/nuclear-weapons/history/cold-war/strategy/report-carlucci-deterrence_1989-01-17.htm Arxivat 2016-10-28 a Wayback Machine.
* http://www.pbs.org/newshour/indepth_coverage/military/proliferation/glossary.html Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
# AssaultCube

AssaultCube és un videojoc d'acció en primera persona basat en el motor del Cube. Tot i això està enfocat al joc en línia, hi ha un mode d'un jugador però consisteix a jugar contra bots. L'AssaultCube també inclou el dissenyador de mapes del Cube.
És un videojoc multiplataforma: es pot trobar per a Windows, Linux i Mac OS X. Mentre el motor del Cube és programari lliure, algunes parts de l'AssaultCube com els gràfics són programari privatiu.

## Enllaços externs

* Pàgina web del projecte (anglès)
* AssaultCube a SourceForge.net (anglès)
# Monument Circular de Cartago

El Monument Circular de Cartago és un monument en ruïnes de la moderna ciutat de Carthage, construït a la ciutat romana de Cartago en el segle iv, probablement d'inspiració cristiana (els experts el consideren de vocació martiriològica). Està format per dues corones dodecagonals concèntriques formades per dotze pilars amb una cúpula de 8,40 metres de diàmetre, ocupant una part de la zona delimitada per la part oriental del Kardo (II i III) i la part nord de Decumanus (III i IV). Va caure en desús amb la invasió dels vàndals però els romans d'Orient el van restaurar al segle següent.

## Referències

* ↑ Senay, P. «Le monument circulaire de Carthage et les tremblements de terre du IVe siècle de notre ère». A: Lixus. Actes du colloque de Larache (8-11 novembre 1989) (en francès). École française de Rome, 1992, p. 387-391. ISBN 2-7283-0266-9.
# María Dolores Gay Bódalo

María Dolores Gay Bódalo (Cartagena) és una política socialista valenciana d'origen cartagener, diputada a les Corts Valencianes en la VI i la VII legislatures
És llicenciada en ciències polítiques i sociologia, especialitat en ciència de l'administració. Fou membre del consell d'administració de l'empresa Marina de las Dunas, SA. Militant del PSPV-PSOE, n'és vicesecretària general per a la Vega Baixa. Ha estat regidora a l'ajuntament de Guardamar del Segura de 1999 a 2004, període durant el qual fou secretària de medi ambient. Ha estat escollida diputada per Alacant a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003 i 2007. En l'XI Congrés del PSPV-PSOE ha donat suport la candidatura de Ximo Puig.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.242. ISBN 9788495484802.
* Plataforma de Dones pro Ximo Puig
# Puntas de Buricayupí

Puntas de Buricayupí (o simplement Buricayupí) és una entitat de població de l'Uruguai ubicada al nord del departament de Paysandú, al límit amb el departament de Salto.
Es troba a 111 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Premi Arthur C. Cope

El Premi Arthur C. Cope és un premi que recompensa als químics que han realitzat les millors contribucions en el camp de la química orgànica. És considerat un dels premis de més categoria dins aquesta branca de la química. És un premi concedit per l'American Chemical Society i subvencionat per la Fundació Arthur C. Cope. Es lliura des del 1973.

## Guardonats

| 1973 Roald Hoffmann and Robert B. Woodward 1974 Donald J. Cram 1976 Elias James Corey 1978 Orville L. Chapman 1980 Gilbert Stork 1982 Frank H. Westheimer 1984 Albert J. Eschenmoser 1986 Duilio Arigoni 1987 Ronald Breslow 1988 Kenneth B. Wiberg 1989 William S. Johnson | 1990 Koji Nakanishi 1991 Gerhard L. Closs 1992 K. Barry Sharpless 1993 Peter B. Dervan 1994 John D. Roberts 1995 George M. Whitesides 1996 Robert G. Bergman 1997 Ryoji Noyori 1998 Samuel J. Danishefsky 1999 Ralph F. Hirschmann | 2000 David A. Evans 2001 George A. Olah 2002 Robert H. Grubbs 2003 Larry E. Overman 2004 Barry M. Trost 2005 K.C. Nicolaou 2006 Peter G. Schultz 2007 Jean Fréchet 2008 James Fraser Stoddart 2009 Manfred Theodor Reetz | 2010 Kendall Houk 2011 Nicholas J. Turro 2012 Chi-Huey Wong 2013 Stephen L. Buchwald 2014 Stuart Schreiber 2015 Paul A. Wender 2016 Eric N. Jacobsen 2017 Carolyn Ruth Bertozzi 2018 Steven V. Ley 2019 Dieter Seebach 2020 Dennis A. Dougherty 2021 John Hartwig 2022 Véronique Gouverneur |

## Enllaços externs

* Llista de guardonats a la web de l'ACS
# (934) Thüringia

(934) Thüringia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i que fou descobert el 15 d'agost de 1920 per Wilhelm Heinrich Walter Baade des de l'observatori d'Hamburg-Bergedorf, Alemanya.

## Designació i nom

Thüringia va ser designat al principi com 1920 HK. Posteriorment, es va nomenar pel Thüringia, un vaixell que cobria la línia Hamburg-Estats Units.

## Característiques orbitals

Thüringia està situat a una distància mitjana de 2,746 ua del Sol, i pot acostar-s'hi fins a 2,145 ua. La seva excentricitat és 0,2191 i la inclinació orbital 14,07°. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1663 dies.

## Vegeu també

* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «(934) Thüringia» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 4 juny 2018].

## Enllaços externs

* «(934) Thüringia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 1r juny 2018].
# Luciano Tesi

Luciano Tesi (nascut el 10 de desembre de 1931) és un veterinari, astrònom amateur, descobridor d'un bon nombre de planetes menors, i director de l'Observatori San Marcello Pistoiese.

## Referències

* ↑ Carusi, Andrea. «An interview to Maura Tombelli (amateur astronomer)». Tumbling Stone, 01-10-2004. Arxivat de l'original el 4 de juliol de 2007. [Consulta: 5 febrer 2008].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names – (15817) Lucianotesi. Springer Berlin Heidelberg, 2007, p. 828. ISBN 978-3-540-00238-3 [Consulta: 6 juliol 2016].
# Suzanne E. Vanderbilt

Suzanne E. Vanderbilt (25 d'agost de 1933 – novembre de 1988, Mount Vernon, Nova York) va ser una dissenyadora industrial especialitzada en el disseny d'automòbils.

## Biografia

A la seva infantesa Vanderbilt va expressar un gran interès per les arts plàstiques i la mecànica a partir de la influència del seu pare. Més tard és acceptada al Pratt Institute de Brooklyn on estudia disseny industrial. L'any 1955 quan encara li faltaven uns mesos per acabar la carrera, rep una oferta de General Motors Aquesta oportunitat va ser gràcies a Harley Earl i la seva iniciativa per incorporar dones a l'empresa.
Després de sis mesos de pràctiques Vanderbilt va ser traslladada a Chevrolet on feia els panels interiors dels automòbils. Més tard treballa per a Cadillac Durant la seva estada en aquest departament el seu cap pateix un accident automobilístic que deixa a Vanderbilt com a la seva substituta, això li va proporcionar molts contactes i una reputació a l'empresa. Posteriorment es trasllada al departament d'investigació. L'any 1963 decideix prendre's un any sabàtic per estudiar un màster en Belles Arts a la Cranbrook Academy (Michigan). El març de 1971 Vanderbilt és anomenada dissenyadora en cap del seu departament. Finalment el 1977 anuncia la seva retirada degut a la detecció i el tractament d'un càncer. Vanderbilt mor per culpa d'aquesta malaltia l'any 1988.

## Treball

Suzanne Vanderbilt va treballar tota la seva vida a General Motors i, per tant, els seus dissenys són productes de projectes en equip.

## Filosofia de disseny

L'equip de Vanderbilt era molt innovador i moltes vegades es veia limitat per la tecnologia de la seva època. Vanderbilt tenia una filosofia del disseny molt particular i concreta. Per a ella el disseny era una constant molt important a la seva vida i considerava que tot objecte posseïa un valor.

## Sexisme

Vanderbilt va patir les dificultats de ser dona en un món laboral dominat completament per homes. Quan va entrar a General Motors va formar part del grup Damisels of Design que s'encarregaven del disseny interior dels automòbils. Durant aquest període Vanderbilt i les seves companyies van patir un menyspreu per part dels homes que treballaven a l'empresa pel simple fet de ser dones. Més tard i encara que va arribar a tenir un lloc de treball d'importància dintre de l'empresa va continuar patint el sexisme propi de la mentalitat de l'època.

## Referències

* 1 2 http://www.autolife.umd.umich.edu/Design/Vanderbilt/Vanderbiltinterview.htm
# Mas Xinxer

El Mas Xinxer és una masia de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Petita masia de dues plantes i tres eixos amb teulada a dues vessants sobre els murs laterals, al costat de la carretera vella de Palafrugell a Calella i Llafranc. A la façana principal a migdia, hi ha la porta i dues finestres amb marc de pedra picada. El mur posterior té petites obertures desordenades i un aparell de pedruscall, en alguna part d'aspecte molt antic. Als murs laterals i en un costat de la façana s'hi ha afegit uns coberts. La planta baixa encara conserva l'antic sòl de terra trepitjada.
Entre el mas Xinxer i Santa Margarida, al costat de la carretera es dreça el popular "arbre gros", un plàtan de grans dimensions.

## Referències

* 1 2 «Mas Xinxer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Puntarenas Fútbol Club

El Puntarenas Fútbol Club és un club costa-riqueny de futbol de la ciutat de Puntarenas.

## Història

El club va ser fundat el 30 de juny de 2004, en comprar la franquícia de la SD Santa Bárbara. Fou subcampió la temporada 2005-06 i guanyà el campionat de la UNCAF en vèncer el CD Olimpia d'Hondures el 2006.

## Palmarès

* Lliga costa-riquenya de futbol:
** 2006

## Futbolistes destacats

* José Mendoza
* Juan Ulloa
* Alexandre Guimaraes
* Miguel Mansilla
* Rodrigo Kenton
* Leonidas Flores "Leoni"
* Gilberto Rhoden
* Ricardo García "La Sardina"
* Kléber Ponce
* Gerardo Gutiérrez
* Everaldo da Costa
* Luis D. Arnáez "El Flaco"
* Alfredo Contreras "El Diablo"
* Luis F. Texeira
* Hermidio Barrantes
* Javier Astúa
* Sandro Alfaro "La Escopeta"
* Rónald Cháves "El Carraco"
* Johnny Arias "El Bomberito"
* Johnny Murillo
* Norman Gómez "Pin"
* Shane Orio
* Johnny Cubero
* Vicente Rosella
* Maximo Chavarria
* Fernando Patterson

## Referències

* ↑ «Costa Rica - List of champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.
* (castellà) Municipalidad de Puntarenas
# Premi Aristeion

El Premi Aristeion era un premi europeu per a la literatura que la Comissió Europea va atorgar del 1990 al 1999 a les obres que han «contribuït considerablement a la literatura contemporània» i a les traduccions excel·lents. El premi es lliurava a la Capital Europea de la Cultura de l'any.

## Escriptors premiats

| Any | Ciutat | Escriptor | Obra |
| 1990 | Glasgow | Jean Echenoz (França) | Lac |
| 1991 | Dublín | Mario Luzi (Itàlia) | Frasi e Incisi di un Canto Salutare |
| 1992 | Madrid | Manuel Vázquez Montalbán (Espanya) | Galíndez |
| 1993 | Anvers | Cees Nooteboom (Països Baixos) | Het volgende verhaal |
| 1994 | Lisboa | Juan Marsé (Espanya) | El embrujo de Shanghai |
| 1995 | Luxemburg | Herta Müller (Alemanya) | Herztier |
| 1996 | Copenhaguen | Salman Rushdie (Regne Unit) Christoph Ransmayr (Àustria) | The Moor's Last Sigh Morbus Kitahara |
| 1997 | Tessalònica | Antonio Tabucchi (Itàlia) | Sostiene Pereira |
| 1998 | Estocolm | Hugo Claus (Bèlgica) | De Geruchten |
| 1999 | Weimar | José Hierro (Espanya) | Cuaderno de Nova York |

### Traductors premiats

| Any | Ciutat | Traductor | Obra |
| 1990 | Glasgow | Michael Hamburger (Regne Unit) | Paul Celan: Poems of Paul Celan |
| 1991 | Dublín | Frans van Woerden (Països Baixos) | Louis-Ferdinand Céline: De Brug van Londen - Guignol's Band II |
| 1992 | Madrid | Sokrates Kapsaskis (Grècia) | James Joyce: Ulysses |
| 1993 | Anvers | Françoise Wuilmart (Bèlgica) | Ernst Bloch: Das Prinzip Hoffnung |
| 1994 | Lisboa | Giovanni Raboni (Itàlia) | Marcel Proust: À la recherche du temps perdu |
| 1995 | Luxemburg | Dieter Hornig (Àustria) | Henri Michaux: Un barbare en Asie |
| 1996 | Copenhaguen | Thorkild Bjørnvig (Dinamarca) | Rainer Maria Rilke: Udsat på hjertets bjerge (Poemes escollits) |
| 1997 | Tessalònica | Hans-Christian Oeser (Irlanda) | Patrick McCabe: The Butcher Boy |
| 1998 | Estocolm | Miguel Sáenz (Espanya) | Günter Grass: Ein weites Feld |
| 1999 | Weimar | Claus Bech (Dinamarca) | Flann O'Brien: The Third Policeman |