OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La leyenda del cura de Bargota

La leyenda del cura de Bargota és una pel·lícula espanyola del 1990 dirigida per Pedro Olea Retolaza, coautor del guió amb Juan Antonio Porto. La música es de Carmelo Bernaola i fou produïda per RTVE.

## Argument

La pel·lícula tracta sobre un personatge semillegendari, Johannes de Bargota, un sacerdot navarrès que fou jutjat per la Inquisició el 1529 sota l’acusació de practicar la bruixeria. Sotmès a tortura, explica que és fill d’una sorgina que va quedar embarassada del diable, i que quan va créixer va anar a estudiar a la Universitat de Salamanca, alhora que aprenia màgia negra en una cova. Després va tornar a Bargota, on se li van atribuir propietats màgiques com poder viatjar arreu d’Europa, però també se’l va responsabilitzar de morts misterioses. Finalment, el fet d'evitar un complot per assassinar al Papa fa que la Inquisició el declari innocent i torna a Bargota.

## Repartiment

* Fernando Guillén Cuervo - pare Juan
* Lola Forner - doña Beatriz
* Jaume Valls - Sinógenes
* Mabel Ordóñez - Teresa
* Carlos Lucena - comte
* Albert Vidal
* Encarna Paso - mare
* Raf Vallone - Alexandre VI
* Eduardo Calvo - professor
* Alfred Lucchetti - baró

## Producció

Es tracta d'una producció per RTVE com a part d'una sèrie de televisió anomenada Sabbath per la productora Origen PC d'Antonio Cardenal en col·laboració amb diversos canals de televisió europeus, rodada en 35 mm i amb un pressupost de 150 milions de pessetes. Les altres pel·lícules de la sèrie foren La luna negra d'Imanol Uribe (1989), La màscara del diable de Lamberto Bava (1989), A maldiçao do Marialva d'António de Macedo (1990), Marie la louve de Daniel Wronecki (1991) i Anna Göldin – Letzte Hexe de Gertrud Pinkus (1991). Els exteriors es van rodar a Salamanca, Peñaranda de Duero, La Puebla (entre la Rioja i Navarra) i Talamanca de Jarama, a Cáceres.

## Referències

* ↑ La leyenda del cura de Bargota a Fotogramas
* ↑ La leyenda del cura de Bargota a La Abadia del Berzano
* ↑ La luna negra
* ↑ Un hijo del diablo... y cura a bilbao.eus

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* Recull de premsa al repositori de la Filmoteca de Catalunya
# Saeward d'Essex

Saeward (també escrit Seward) va ser rei d'Essex, juntament als seus dos germans Sexred i un altre de nom desconegut, després de la mort del seu pare Saebert. La data aproximada del seu regnat va del 616 al 623.
El seu pare va acceptar en el seu reialme els missioners enviats pel papa Gregori el Gran i es va convertir al cristianisme, però Sexred va refusar renunciar a les seves creences i obertament va continuar practicant el culte als déus pagans. Quan va ser rei, ell i els seus germans van fer fora el bisbe Melitó. Segons narra Beda,el bisbe estava celebrant l'eucaristia i li van dir: «Per què no ens ofereixes el pa blanc que donaves al nostre pare, el mateix que dones a la gent del poble?» Melitó els va respondre que si es batejaven en tindrien però si no, no els faria cap bé. Ells van replicar que no els calia rentar-se ni refrescar-se. I així van continuar insistint al bisbe perquè els donés el pa sagrat igual com als altres però ell s'hi negava cada vegada. Al final es van enfadar i li van dir que marxés per sempre del seu reialme. No gaire després, es va produir un enfrontament armat contra els saxons de l'oest en el qual gairebé tot l'exèrcit d'Essex va acabar destruït i els tres germans van perdre la vida. Aquesta batalla, liderada en el bàndol contrari per Cynegils i Cwichelm, reis de Wessex, va passar vers l'any 626.
Després d'això el tron el va assumir Sigeberht el Petit.

## Referències

* ↑ Beda, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, llibre II, capítol 5
* ↑ Wendover, 1842, p. 113—114, 124.
* ↑ Henry de Huntingdon, Historia Anglorum XXXI

## Bibliografia

* Hodgkin, R H. A History of the Anglo-Saxons, Volum 1. Cambridge University Press, 1935.
* Lappenberg, Johann Martin. From earliest times to 800. Murray, 1845.
* Thorpe, Benjamin. «Genealogy of the Kings of Essex». A: A History of England under the Anglo-Saxon Kings, volume 1, 1845.
* Wendover, Roger de. Roger of Wendover's Flowers of History: Comprising the History of England from the Descent of the Saxons to A.D. 1235; Formerly Ascribed to Matthew Paris, Volum 4. Bohn, 1842.
* Yorke, Barbara «The Kingdom of the East Saxons». Anglo-Saxon England, 14, 1985.
# Safa'ih min dhahab

Safa'ih min dhahab (àrab: صفايح ذهب, Ṣafāyiḥ ḏahab; francès: Les Sabots en or) és una pel·lícula dramàtica tunisiana del 1989 dirigida per Nouri Bouzid. Es va projectar a la secció Un Certain Regard al 42è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Youssef Soltane, un intel·lectual tunisià de 45 anys, és el producte d'una generació que va viure l'època de l'eufòria i les grans ideologies als anys seixanta, i el seu fracàs posterior. Va ser empresonat i torturat per les seves opinions polítiques. A més, la seva relació amb Zineb, un jove i bonic burgès, només li porta més problemes. Durant una llarga nit d'hivern, Youssef deambula a la recerca d'un refugi emocional, presa de totes les preguntes que inunden la seva memòria.

## Repartiment

* Hichem Rostom com a Youssef
* Hamadi Zarrouk
* Michket Krifa
* Chadia Azzouz
* Fatma Attia
* Sondos Belhassen
* Saida Ben Chedli
* Bechir Bouzaiane
* Walid Bouzayane
* Sabah Bouzouita
* Marianne Catzaras
* Khaled El Bibi
* Martine Gafsi
* Fethi Haddaoui
* Rym Kechiche
* Farah Khadar
* Rached Manai

## Premis

Kehena Attia va rebre una menció al millor muntatge a la X edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Golden Horseshoes». festival-cannes.com. [Consulta: 2 agost 2009].
* ↑ Safa'ih min dhahab al web del FCAT
* ↑ Concedidos los premios de la Mostra de Valencia, La Vanguardia, 11 d'octubre de 1989
* ↑ Un filme turco y otro yugoslavo, ganadores del festival mediterráneo, El País, 10 d'octubre de 1989

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Facebook
# Ryuzo and the Seven Henchmen

Ryūzō and The Seven Henchmen (龍三と七人の子分たち, Ryūzō to Shichinin no Kobuntachi), també coneguda com a Ryūzō 7, és una pel·lícula japonesa del 2015 dirigida, escrita, muntada i interpretada per Takeshi Kitano. La pel·lícula va estrenar-ser el 25 d'abril del 2015.

## Repartirment

* Tatsuya Fuji: Ryūzō
* Masaomi Kondō: Masa
* Akira Nakao: Mokichi
* Tōru Shinagawa: Mac
* Ben Hiura: Ichizō
* Kōjun Itō: Hide
* Ken Yoshizawa: Taka
* Akira Onodera: Yasu
* Masanobu Katsumura: Ryuhei
* Hisako Manda: Hostessa
* Beat Takeshi: Murakami

## Recepció

La pel·lícula va guanyar 184.660.000 de ¥ en el seu primer cap de setmana al Japó. El 17 de maig, la pel·lícula havia recaptat més de 10 milions de $ americans.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japanese). allcinema. Stingray. [Consulta: 28 abril 2015].
* ↑ «Japan Box Office Report – 4/25~4/26». tokyohive. 6Theory Media, LLC, 28-04-2015. [Consulta: 28 abril 2015].
* ↑ Mark Schilling. «Japan Box Office: ‘Cinderella’ Wins Fourth Weekend». variety.com, 18-05-2015. [Consulta: 22 maig 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial de Office Kitano (japonès)
# Agudo

Agudo és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

Viccionari
# Al-Hilal FC Juba

L'Al-Hilal FC Juba és un club sud-sudanès de futbol de la ciutat de Juba.

## Palmarès

* Copa de Sudan del Sud de futbol
** Finalista: 2017

## Referències

* ↑ «Al Hilal Football Club». [Consulta: 10 gener 2018].
* ↑ South Sudan Championship Tournament 2013, rsssf.com
* ↑ «South Sudan - List of Champions and Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Rússkie Dubrovki

Rússkie Dubrovki (en rus: Русские Дубровки) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2014 tenia 234 habitants, pertany al municipi de Bólxie Manadixi.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Rústic

«Rústic» té aquests significats:
* Rústic, es diu de la persona o cosa relativa a l'agricultura. Vegeu camp (agricultura).
* Treball rústic, el que és fet amb materials pocs treballats.
* Moble rústic, estil de moble a imitació dels estils propis del camp.
* Escriptura rústica, escriptura llatina en majúscules.
* Enquadernació en rústica, feta amb cobertes de paper o cartolina.
* Biografies:
** Fabi Rústic, historiador romà
** Luci Antisti Rústic, senador i cònsol l'any 90
** Luci Juni Arulè Rústic (conegut com a Arulè Rústic o Juni Rústic), tribú de la plebs l'any 66 i pretor el 69.
** Quint Juni Rústic (cònsol 119), cònsol l'any 119.
** Luci Fulvi Rústic Gai Bruci Present, cònsol romà el 153 i el 180.
** Quint Juni Rústic (cònsol 162), filòsof i cònsol romà
** Rústic de Caors (Albi, c. 570 - Caors, 629), eclesiàstic franc, bisbe de Caors venerat com a sant.
** Rústic de Narbona (Septimània, c. 390 - Narbona, 461), bisbe de Narbona de l'any 427 al 461.
# Rudenkoïta

La rudenkoïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Sergey Alexandrovich Rudenko (1917-1992), professor de l'Institut Miner de Sant Petersburg.

## Característiques

La rudenkoïta és un silicat de fórmula química Sr₃(Al$_{3.5}$Si$_{3.5}$)O$_{10}$(OH,O)₈Cl₂·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003, i la primera publicació data del 2004. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rudenkoïta pertany a «09.HA - Silicats sense classificar, amb alcalins i elements terra-alcalins» juntament amb els següents minerals: ertixiïta, kenyaïta, wawayandaïta, magbasita, afanasyevaïta, igumnovita, foshallasita, nagelschmidtita, caryocroïta, juanita, tacharanita, oyelita, denisovita i tiettaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de flogopita d'Emeldzhakskoe, a Aldan (Sakhà, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rudenkoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 desembre 2019].
# Afidàvit

Un afidàvit és un escrit mitjançant el qual hom declara solemnement (o jura, o promet) davant una persona autoritzada per la llei, com ara un notari, que els fets que anuncia són veritat.
El terme afidàvit ve del llatí «ell ha declarat sota jurament» i és emprat principalment al dret anglo-saxó.
# Ronela Hajati

Ronela Hajati (Tirana, 2 setembre 1989) és una cantautora i ballarina albanesa.

## Biografie

Hajati va néixer a Tirana, d'una mare de Korçë i d'un pare de Shkodër. Des de ben petita, ja estava interessada per la música, tocava el piano i ballava. També va participar en alguns concursos de ball i cant, com Top Fest i Kënga Magjike. El 29 de desembre del 2021 va participar en el Festivali i Këngës, la preselecció albanesa pel Festival de la Cançó d'Eurovisió. Va guanyar amb la cançó Sekret i representarà el seu país al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2022, que se celebrarà a la ciutat italiana de Torí.

## Referències

* ↑ «A e dini prej nga e ka origjinën Ronela Hajati?» (en albanès). Privé, 24-12-2018.
* ↑ «The 'Sekret' is out: Ronela Hajati will represent Albania» (en anglès). Eurovision.tv, 29-12-2021. [Consulta: 11 març 2022].
# Rösli Streiff

Rösli Streiff (Glarus, 16 de gener de 1901 - Glarus, 7 de febrer de 1997) va ser una esquiadora alpina suïssa que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Va guanyar dues medalles d'or al Campionat del Món d'esquí alpí de Cortina d'Ampezzo de 1932, en eslàlom i combinada. Va aconseguir diverses victòries i podis en curses nacionals i internacionals, destacant els tres campionats nacionals d'aquell mateix any.

## Referències

* ↑ «Streiff, Rösli» (en alemany). [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «STREIFF Rösli - Athlete Information». [Consulta: 21 desembre 2020].
# Röntgenita-(Ce)

La röntgenita-(Ce) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de Wilhelm Conrad Röntgen (1845-1923), físic alemany guanyador del premi Nobel l'any 1901.

## Característiques

La röntgenita-(Ce) és un carbonat de fórmula química Ca₂(Ce,La)₃(CO₃)₅F₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Cristal·litza en el sistema trigonal. Els cristalls són hexagonals, amb {1011}, {0112}, {1120} i un petit (0001) estriats horitzontalment, d'aproximadament 3 mm; comunament fent intercreixements amb bastnäsita-(Ce), sinquisita-(Ce), parisita-(Ce) i cordilita-(Ce). La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la röntgenita-(Ce) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(La), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral rar que es forma en l'última etapa hidrotermal en pegmatites de granit, o en pegmatites d'ortoclasa alcalina. Va ser descoberta a la pegmatita de Narsaarsuk, a l'altiplà de Narsaarsuk, a Igaliku (Groenlàndia).

## Referències

* ↑ «Röntgenite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2016].
* 1 2 «Röntgenite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 19 maig 2016].
# Adorno

Adorno és el nom dels següents personatges:
* Antoniotto Adorno, diversos personatges
* Barnaba Adorno (~1385-Nàpols 1458 o 1459), home d'estat genovès.
* Barnaba Cesare Adorno de Pallavicino Barnaba Adorno (vers 1385 - Nàpols, 1458 o 1459) fou un home d'estat genovès, comte de Rende i San Felice (San Fili) el 1445, primer baró de Montalto i Guardia degli Oltremontani (5 de març de 1445), dux de Gènova del 4 de gener de 1447 al 30 de gener de 1447. Fou pare del dux Pròsper Adorno.
* Francesco Adorno (Siracusa, 1921 - Florència, 2010), historiador de la filosofia italià.
* Gabriel Adorno (Gènova, ~1320-1383), patrici genovès.
* Giorgio Adorno, patrici genovès, governador de Còrsega (1446 -1447), de la Maona de Quios (1449).
* Giovanni Agostino Adorno fou un religiós genovès, fundador dels Clergues Regulars Menors
* Girolamo Adorno de Pallavicino fou un patrici genovès, baró de Caprarica el 1577.
* Jordi Adorno (Gènova, ~1350 - ~1430), dux de Gènova (1413 -1415)
* Luchino Adorno, patrici genovès, vicari general de l'Església a Roma (1352 -1362)
* Maddalena Adorno de Pallavicino (Silvano d'Orba, 1582- 1658), noble italiana
* Prospero Adorno (Gènova 1428-Asti 1485), home d'estat genovès
* Rafel Adorno (Gènova 1375- 1458), home d'estat genovès.
* Theodor Adorno (Frankfurt, 1903 - Viège, Suïssa, 1969), filòsof marxista, musicòleg i sociòleg alemany
Viccionari
# Alberto López Oliva

Alberto López Oliva (Ciutat de Guatemala, 10 de març de 1944) és un exfutbolista guatemalenc de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà a CSD Municipal durant tota la seva carrera.
Fou internacional amb la selecció de Guatemala.

## Referències

* ↑ Historia a Rojosoasis
* ↑ El partido visto por ... La Nación
* ↑ Triunfo Costa Rica pero... La Nación
* ↑ Alberto López Oliva Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Perfil a sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2012-12-13. [Consulta: 21 abril 2019].
# Alberto López Arteseros

Alberto López Arteseros (Palma, 9 de març de 1988) és un exfutbolista mallorquí, que ocupava la posició de migcampista.
Sorgeix del planter del RCD Mallorca. A la temporada 07/08 debuta amb els mallorquins a primera divisió, en partit contra el Reial Múrcia. Al final d'eixa temporada signa contracte professional amb l'entitat. A la campanya següent apareix en el primer planter, però és inèdit a la competició de lliga.
Posteriorment jugarà al SF Katerinīs Pierikos i al Club Esportiu Constància d'Inca.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Alex Sandro

Alex Sandro Lobo Silva, o simplement Alex Sandro (nascut el 26 de gener de 1991), és un futbolista professional brasiler que juga com a lateral esquerre, ha sigut internacional amb la selecció del Brasil.
A nivell de club, Alex Sandro va començar la seva carrera al Clube Atlético Paranaense, i posteriorment fou cedit al Santos FC. El 2011, va fitxar pel FC Porto per 9.6 milions d'euros, en una operació en què també l'acompanyava Danilo, que juga com a lateral dret. Va fitxar per la Juventus el 2015, tot guanyant lliga i copa en les seves primeres tres temporades, seguides de dues lligues més en els dos anys següents.

## Palmarès
### Atletico Paranaense

* 1 Campionat paranaense: 2009.

### Santos FC

* 2 Campionat Paulista: 2010, 2011.
* 1 Copa de Brasil: 2010.
* 1 Copa Libertadores: 2011.

### FC Porto

* 2 Lliga portuguesa: 2011-12, 2012-13.
* 3 Supercopa portuguesa: 2011, 2012, 2013.

### Juventus FC

* 5 Serie A: 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20.
* 3 Copa italiana: 2015-16, 2016-17, 2017-18.
* 1 Supercopa italiana: 2018.

### Selecció del Brasil

* 1 Copa Amèrica: 2019.
* 1 Campionat del Món sub-20: 2011.
* 1 Campionat sud-americà sub-20: 2011.
* 1 Medalla de Plata als Jocs Olímpics: 2012.

## Referències

* ↑ «Alex Sandro». juventus.com.

## Enllaços externs

* Alex Sandro al web de la Juventus F.C.
* Alex Sandro, fitxa a ForaDeJogo
# Alex Saviuk

Alex Saviuk (17 d'agost de 1953) és un dibuixant de còmics estatunidenc conegut principalment pel seu treball per a Marvel Comics amb el personatge Spiderman.

## Biografia

Saviuk es va graduar en la Floral Park Memorial High School en 1970. Va assistir a l'Escola d'Arts Visuals, on va estudiar amb (entre altres) Will Eisner, es va graduar el 1974 amb una llicenciatura en il·lustració. La carrera professional de Saviuk va començar el 1977 a DC Comics, on va il·lustrar-hi títols com Green Lantern, The Flash i Superman. En la dècada de 1980, Saviuk va ser un artista d'aparició regular als artistes convidats de reserva d'Action Comics, on s'assenyalà a les gestes de personatges com l'Atom, Air-Wave, i Aquaman.
En 1986, Saviuk es va canviar a Marvel Comics, on finalment es va establir com un artista clau de Spider-Man amb una carrera de set anys amb Web of Spider-Man (números #35-116). From 1994–1996, Saviuk va treballar en la sèrie de còmics Spider-Man Adventures (després anomenades The Adventures of Spider-Man).

## Referències

* ↑ "Bullpen Bulletins," Marvel comics cover-dated August 1992: "'Where were you in June '62?' . . . [Saviuk]: 'I was nine years old'. . . ."
* ↑ Rozakis, Bob. "It's BobRo, the Answer Man: Alex Saviuk, What's it Worth & More," Silver Bullet Comics (2003). Arxivat 2010-04-25 a Wayback Machine. Consultat el 25 de març de 2009.
# Saint-Brandan

Saint-Brandan (en bretó Sant-Vedan, gal·ló Saent-Medan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.839 | 1.741 | 1.706 | 2.032 | 2.184 | 2.240 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| -1965 | François Leroux |
| 1965-1989 | Jean Quinio |
| 1989- | Yves Le Guen |
# Alessandro Marcello

Alessandro Ignazio Marcello (Venècia, 1 de febrer de 1673 – Venècia, 19 de juny de 1747) compositor, poeta, filòsof i matemàtic venecià. Potser va ser la composició musical l'activitat en la qual destacà més.
Coetani d'Antonio Vivaldi, Marcello donava concerts en la seva vila nadiua de Venècia. Compongué i publicà diversos grups de concerts, incloent concerts sota el títol de La cetra (la lira), així com cantates, àries, canzonettas i sonates per a violí. Sovint va emprar el pseudònim d'Eterio Stinfalico, el seu nom com a membre de la famosa Academia Arcadiana (Pontificia Accademia degli Arcadi).
Malgrat que les seves obres s'interpreten amb escassa freqüència avui dia, Marcello és considerat com un compositor molt competent. D'acord amb el diccionari Grove: «Els seus concerts de La cetra són inusuals per les seves parts d'instruments de vent solista, junt amb un concís ús del contrapunt a l'estil vivaldià, elevant la seva categoria a la més reconeguda dintre del concert clàssic venecià barroc».
El Concert en re menor que Marcello escriví per a oboè, corda i baix continu, és potser la seva obra més coneguda, i fou dada a conèixer mercès a Johann Sebastian Bach, el qual la transcriví per a clavecí (BWV 974).
El seu germà Benedetto Marcello també fou un molt bon compositor.

## Bibliografia

* The Grove Concise Dictionary of Music. Oxford University Press, 1994.
# Alessandro Mazzi

Alessandro Mazzi (Villafranca di Verona, província de Treviso, 16 de novembre de 1987) és un ciclista italià, professional del 2013 al 2014.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Copa de les Nacions Vila de Saguenay
* 2009
** 1r a la Piccola Sanremo
** 1r a la Vicenza-Bionde
** 1r al Trofeu Ciutat de San Vendemiano
* 2011
** 1r al Trofeu Franco Balestra
* 2012
** 1r a la Coppa Cicogna

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Alessandro Milleville

Alessandro Milleville (París, 1521 $^{(Gregorià)}$ - Ferrara, setembre 1589) va ser un organista i compositor francès que va viure a Itàlia.

## Biografia

Fill de Jean Milleville, Alessandro Milleville potser va néixer a París, segons l'atribució de Fétis, que tanmateix no informa de la font. Encara Fétis assigna l'any de naixement a partir de la notícia que Alessandro va ser portat per la seva família a Ferrara el 1530 a l'edat de nou anys, però sempre sense esmentar la font. Aquesta suposició sembla probable, a la llum de les afirmacions de Superbi i Borsetti; el primer va informar que Milleville va morir als 68 anys, i el segon que va morir el 1589.
Milleville va ser tenor de la capella papal des d'octubre de 1552 fins a juny de 1558.Des de l'abril de 1560 fins a la seva mort, fou el segon organista del duc a la cort d'Este, sota el jove Luzzasco Luzzaschi. Va ser professor d'Ercole Pasquini, Vittoria Aleotti i, presumiblement, del seu propi fill Francesco.
A causa de la seva excel·lent reputació com a organista, Alessandro Milleville podria haver estat una figura important per a l'escola d'orgue de Ferrara, a la qual també pertanyien Jacques Brunel i Luzzaschi, i que va assolir el seu punt àlgid amb Pasquini i Frescobaldi.
Cap composició d'orgue de Milleville ha sobreviscut i els seus llibres de madrigal semblen tenir només una difusió local; amb una excepció, les seves composicions individuals van aparèixer exclusivament en antologies de Ferrara.

## Obres

* Primer llibre de madrigals, Venècia, 1575;
* Madrigals, segon llibre, Ferrara, 1584;
* Madrigals, Ferrara, 1584;
* Sacrarum cantionum liber primus, Ferrara, 1584;
* La verge amb altres 10 estances espirituals, Ferrara, 1584;
* Altres madrigals en diferents col·leccions.

## Bibliografia

* Anthony Newcomb, Alessandro Milleville, a "New Grove Dictionary"
* Alessandro Milleville, a «Diccionari enciclopèdic universal de música i músics», (ISBN 88-02-04165-2)
# Air 26

Air26 - Linhas Aéreas, S.A. és una aerolínia amb base a Luanda, Angola. Fundada en 2006, opera volts domèstics de passatgers i de càrrega des de l'Aeroport Internacional Quatro de Fevereiro. Juntament amb totes les altres aerolínies angoleses llevat TAAG, a Air 26 li ha estat prohibit d'operar a la Unió Europea. En 2010 li fou revocada la seva llicència, però li fou readmesa el 31 de gener de 2011.

## Flota

La flota d'Air 26 consisteix en les següents aeronaus (agost de 2016):

## Referències

* 1 2 Information about Air 26 at the Aero Transport Data Bank
* ↑ Companhia "Air 26" vai operar em rotas internacionais, cnc-angola
* ↑ «Global Airline Guide 2016 (Part One)». Airliner World, octubre 2016, pàg. 4 [Consulta: 12 octubre 2016].