OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 1 metre trampolí femení

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova d'1 metre trampolí femení del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 12 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Tania Cagnotto | Itàlia | 274,35 | 2 | 291,20 | 1 |
| 02 | Nagyezsda Bazsina | Rússia | 274,90 | 1 | 279,40 | 2 |
| 03 | Olena Fedorova | Ucraïna | 264,70 | 3 | 275,40 | 3 |
| 4 | Elena Bertocchi | Itàlia | 225,65 | 8 | 267,80 | 4 |
| 5 | Grace Reid | Regne Unit | 257,45 | 4 | 264,50 | 5 |
| 6 | Uschi Freitag | Països Baixos | 249,40 | 5 | 249,45 | 6 |
| 7 | Jessica Favre | Suïssa | 223,35 | 10 | 245,50 | 7 |
| 8 | Daniella Nero | Suècia | 222,05 | 11 | 243,45 | 8 |
| 9 | Nora Subschinski | Alemanya | 224,50 | 9 | 239,50 | 9 |
| 10 | Hanna Piszmenszka | Ucraïna | 247,05 | 6 | 235,10 | 10 |
| 11 | Inge Jansen | Països Baixos | 219,70 | 12 | 230,75 | 11 |
| 12 | Taina Karvonen | Finlàndia | 228,80 | 7 | 219,85 | 12 |
| 13 | Rocio Velazquez Roldan | Espanya | 215,60 | 13 | | |
| 14 | Thelma Baatz Strandberg | Noruega | 214,60 | 14 | | |
| 15 | Iira Laatunen | Finlàndia | 212,25 | 15 | | |
| 16 | Louisa Stawczynski | Alemanya | 210,30 | 16 | | |
| 17 | Vivian Barth | Suïssa | 209,65 | 17 | | |
| 18 | Anca Șerb | Romania | 200,00 | 18 | | |
| 19 | Gondos Flóra | Hongria | 196,10 | 19 | | |
| 20 | Clara Della Vedova | França | 194,10 | 20 | | |

## Referències

* ↑ Resultats prèvia
* ↑ Resultats final
# Carl Faelten

Carl Faelten (Ilmenau, 21 de desembre de 1846 - Maranacook Lake, 20 de juliol de 1925) va ser un músic principalment autodidacte, però va estudiar música com a estudiant a Frankfurt des de 1868 fins a 1882 (des de 1878 al conservatori Hoch).
Va estar dedicat al "Peabody Institute" de Baltimore des de 1882 fins a 1885 i al "Conservatori Nova Anglaterra" de Boston des de 1885 fins a 1887. Va ser director musical del "Conservatori Nova Anglaterra" de 1890 a 1897. El setembre de 1897, Faelten va fundar el "Faoften Pianoforte. -School Teachers Seminary", també a Boston, que el 1998 tenia 350 alumnes entre aquests l'Arthur Shepherd. Va recórrer Estats Units i Alemanya com a pianista de concerts. Va ser l'autor de "The Conservatory Course for Pianists", una sèrie de llibres de text de 16 volums àmpliament utilitzada.

## Referències

* ↑ Baker's Biographical Dictionary of Musicians. 2a edició. G. Schirmer, Inc., 1905, p. 174.
# Carl Ernst Heinrich Schmidt

Carl Ernst Heinrich Schmidt' (en rus Карл Ге́нрихович Шмидт), nascut el 13 de juny de 1822 a Jelgava, Rússia (actualment Letònia) i traspassat el 27 de febrer de 1894 a Tartu, Rússia (actualment Estònia) fou un químic rus que destaca per haver determinat les característiques cristal·lines d'importants composts bioquímics i la presència d'àcid clorhídric en el suc gàstric.

## Biografia

Estudià a les universitats de Berlín, Giessen i Göttingen amb Justus von Liebig, H. Roose i Friedrich Wöhler, respectivament. Aconseguí el doctorat en medicina i filosofia a Alemanya amb Justus von Liebig el 1844. Després passà a ser professor de farmàcia (1850) i seguidament (1851) del Departament de química de la Universitat de Tartu on desenvolupà un important paper durant els 40 anys que hi treballà. Entre els seus alumnes destaquen J. Lemberg, el premi Nobel Wilhelm Ostwald i G. Tammann. Fou membre de l'Acadèmia de Ciències de Sant Petersburg (1873).

## Obra

Schmidt realitzà la resolució dels patrons de cristal·lització de molts bioproductes químics importants com àcid úric, àcid oxàlic i les seves sals, àcid làctic, colesterina, estearina, etc. Analitzà la fibra muscular i la quitina. Descobrí que els components de les cèl·lules animals i vegetals són químicament similars i estudià les reaccions de l'albuminat de calci. Estudià la fermentació alcohòlica i la química de metabolisme i digestió. Descobrí àcid clorhídric en el suc gàstric i la seva interacció química amb la pepsina. Estudià la bilis i el sucs pancreàtics. Part d'aquests treballs els realitzà amb Friedrich Bidder. Estudià canvis químics a la sang associats amb la còlera, la disenteria, la diabetis, i l'enverinament per arsènic.

## Referències i notes

* ↑ També conegut com a Karl Genrikhovich Schmidt
* ↑ Fins al 1918 a Rússia s'emprà el calendari julià, mentre que a gran part d'Europa ja s'emprava el calendari gregorià, el dia 13 de juny rus era el 25 de juny a la majoria de països i el 27 de febrer l'11 de març.
* ↑ Vikhalemm, R.K.. Estonian studies in the history and philosophy of science. Springer, 2001. ISBN 0792371895, 9780792371892.
# Vegueta

Vegueta és el barri fundacional de la ciutat espanyola de Las Palmas de Gran Canaria, capital de l'illa canària de Gran Canària. Pertany al districte Vegueta, Con Sud i Tafira.
El barri de Vegueta va ser declarat Conjunt Històric Artístic Nacional per Decret del 5 d'abril de 1973.

## Ressenya històrica

Vegueta va ser el nucli fundacional de la ciutat, el lloc on el 1478 les tropes del conqueridor Juan Rejón van erigir el Reial de les Tres Palmas , nom que rebria de tres palmeres que s'alçaven en el lloc. Va ser el primer emplaçament castellà a l'Atlàntic, així com el lloc on la Corona de Castella va iniciar la Conquesta de Canàries.
El barri deu el seu nom a la Vega que s'estenia pels voltants del Reial de les Tres Palmas, anomenada "la Vegueta de Santa Anna". Des de llavors seria el centre de la vida política, religiosa i administrativa de l'illa.
En el pla artístic, són de destacar les evocadores aquarel·les realitzades per l'insigne pintor José Comas Quesada, plasmant els diferents racons d'aquest barri històric.

## Llocs d'interès

* Placeta de Sant Antoni Abat
* Plaça de Santa Anna
* Plaça de Sant Domènec
* Plaça de l'Espírtu Sant

### Edificis i monuments

* Catedral de Santa Anna
* Cases Consistorials de Las Palmas de Gran Canaria
* Casa de Colom
* Centre Atlàntic d'Art Modern
* Mercat de Vegueta
* Museu Canari

## Referències
### Notes

* ↑ Registre General de Béns d'Interès Cultural del Ministeri de Cultura d'Espanya, vegeu fitxa

### Bibliografia

* Alemany Hernández, Carmen/Alemany Hernández, Agustín. Guia històrica i arquitectònica: San Francisco, Vegueta, Triana: Gran Canària. Las Palmas de Gran Canaria: Gesturgran, 1997. ISBN 84-605-7103-3.

## Vegeu també

* Las Palmas de Gran Canaria
* Districte Vegueta, Con Sud i Tafira
# Carlos Spadaro

Carlos Spadaro (5 de febrer de 1902 - 15 de novembre de 1985) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Carlos Spadaro Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Cantó de Le Gros-Morne

El cantó de Le Gros-Morne va ser fins al 2015 una divisió administrativa francesa situada al departament de Martinica a la regió de Martinica.

## Composició

El cantó comprenia la comuna de Le Gros-Morne.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2014 | Raphaël Vaugirard | Divers gauche | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ «LOI n° 2011-884 du 27 juillet 2011 relative aux collectivités territoriales de Guyane et de Martinique (1)».
# Venguerovka

Venguerovka - Венгеровка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 829 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Vengi

Vengi fou un antic regne del sud de l'Índia entre la desembocadura del Kistna i del Godavari, i cap a l'interior abraçant una distància indeterminada però considerable. Es creu que inicialment fou una província dels pallaves de Conjeeveram, i fou conquerit pels chalukyes al segle vii. La seva capital fou probablement Pedda Vegi, a uns 12 km al nord d'Ellore, on el territori està ple d'antics temples i edificis i munts que cobreixen altres ruïnes.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Vengaboys

Els Vengaboys són un grup holandès basat en Rotterdam. Nasqueren de la idea dels productors holandesos Wessel van Diepen i Dennis van den Driesschen (coneguts com a Danski i Delmundo), i gaudiren d'èxit comercial al final de la dècada dels 1990. Són especialment coneguts pels seus dos singles, "Boom, Boom, Boom, Boom!!" i "We're Going to Ibiza", que foren número u al Regne Unit, i "We Like to Party", que arribà al top 40 dels EUA. El grup està format per la vocalista líder Kim Sasabone, la vocalista Denise Pot-Van Rijswijk i els vocalistes masculins Robin Pors i Donny Latupeirissa. Han venut uns 25 milions de peces a tot el món. L'any 2001 foren guardonats amb el premi al grup dance amb més vendes de l'any pels World Music Awards.

## Discografia

* Up & Down (1998)
* The Party Album (1999)
* The Platinum Album (2000)

## Referències

* ↑ «Vengaboys». The Eurodance Encyclopædia. KDJ Eurodance Ltd. [Consulta: 3 maig 2012].
* ↑ «Music Industry Awards». Encyclopedia Fun Trivia. Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 3 maig 2012].

## Enllaços externs

* Vengaboys - Lloc web oficial
* Vengaboys biography, news, discography at Bubblegum Dancer
# Villa Epecuén

Villa Epecuén és un despoblat vora un llac a Adolfo Alsina, al sud-oest de la Província de Buenos Aires, Argentina.
Situada a 7 km de la ciutat de Carhué, va ser fundada el 1921 a la vora del llac del mateix nom, i va arribar a tenir prop de 1.500 habitants, essent visitada per una mitjana de 25000 turistes durant l'estiu.
No obstant això, el 10 de novembre de 1985 una inundació provocada per un creixement del llac va submergir a la ciutat completament sota l'aigua, obligant a evacuar-la totalment. En els últims anys l'aigua ha començat a retirar-se, deixant a la vista les ruïnes de la ciutat, que s'han convertit en si mateixes en un atractiu turístic. El 2013 l'aigua es retirà totalment i tornà a ser visitat per turistes.
L'abrupta destrucció de la ciutat, juntament amb les seves ruïnes, van despertar l'interès de periodistes, antropòlegs, fotògrafs i esportistes.

## Referències

* ↑ «Strange Argentina ghost town that was underwater for 25 years re-emerges as tourist attraction». Daily News, 10-05-2013 [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ Acrobacias en la ciudad arrasada por una inundación: Epecuén, la nueva película de Red Bull
* ↑ A 29 años de la inundación y posterior desaparición de Villa Epecuén
* ↑ «Epecuén, el pueblo que emergió de las aguas». Arxivat de l'original el 2018-01-19. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ Las ruinas de un pueblo fantasma
* ↑ The Ruins of Villa Epecuen

## Enllaços externs

* http://www.conocelaprovincia.com.ar/buenos_aires/epecuen.htm Arxivat 2014-03-22 a Wayback Machine.
* http://www.diarioregistrado.com/sociedad/103669-epecuen--la-ciudad-fantasma-que-atrae-a-ciclistas-y-artistas-del-mundo.html Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* http://www.todosobrenada.com/el-ultimo-hombre-en-epecuen/ Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.
# Carminos d'Atenes

Carminos d'Atenes o Carmí d'Atenes (Charminus, Kharmínos, Χαρμῖνος) fou un general atenenc esmentat per Tucídides que diu que va anar a Samos (quarter general de la flota atenenca) el 412 aC. Dels 100 vaixells que hi havia a l'illa 30 foren enviats a aixecar el setge de Quios i la resta, amb la que va quedar Carminos, van romandre a Samos per vigilar la flota espartana d'Astíoc, que era a Milet. Aviat se li va encarregar el comandament de 20 dels 70 vaixells, per anar a la costa de Lícia a vigilar a la flota espartana que portava als comissionats que havien d'examinar les queixes presentades contra Astíoc, i justament es va trobar amb un grup de la flota d'Astíoc, dirigit per aquest mateix, que també vigilava a la flota espartana dels comissionats; els dos grups es van enfrontar i Carminos fou derrotat i va perdre sis naus, però va poder escapar amb la resta cap a Halicarnàs.
El 411 aC va donar suport al partit oligàrquic de Samos en el seu intent fracassat de prendre el poder a l'illa.

## Referències

* ↑ Kagan, Donald. The Fall of the Athenian Empire (en anglès). Cornell University Press, 2013-01-14. ISBN 0801467276.
# LaRue Martin

LaRue Martin (Chicago, Illinois, 30 de març de 1950) és un exjugador de bàsquet nord-americà, considerat una de les pitjors primeres eleccions del Draft de l'NBA de la història, després de jugar tan sols 4 temporades en l'NBA amb números discrets, i després de ser triat per davant de futures estrelles com Bob McAdoo o Julius Erving.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Molts analistes van predir que Martin, ateses les seves excel·lents qualitats físiques i tècniques, podria haver passat directament des del high school a professionals, però va decidir acceptar una beca a la Universitat Loyola Chicago, on jugaria durant 3 temporades. Allí va aconseguir el rècord encara vigent del seu college en rebots (1072 captures), al qual hi va afegir 1222 punts. Va ser triat en dues ocasions All-American i va fer una mitjana en la seva última campanya d'uns excel·lents 18,7 punts i 17,6 rebots. Els observadors d'equips professionals es van quedar impressionats amb ell quan va ser capaç de parar en un partit l'estrella d'UCLA Bill Walton. Ningú dubtava que seria una estrella de l'NBA.

### Professional

Va ser triat com a número 1 del Draft de l'NBA del 1972 pels Portland Trail Blazers, i, pel que sembla, no va poder resistir la pressió de tal responsabilitat. En quatre temporades en l'equip amb prou feines va jugar una mitjana de 14 minuts per partit sortint des de la banqueta, acabant per retirar-se el 1976, amb tan sols 25 anys, havent fet una mitjana d'uns tristos 5,3 punts i 4,6 rebots per partit.

## Referències

* ↑ Análisis de las peores elecciones en el Draft en Rockymountainnews.com
* ↑ Biografia de LaRue Martin en castellà

## Enllaços externs

* Estadístiques de LaRue Martin
# Tlahuelilpan

Tlahuelilpan és un municipi de l'estat d'Hidalgo. Tlahuelilpan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud-occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb el municipi de Tezontepec de Aldama, al sud amb Tlaxcoapan, l'oest amb Tula i a l'est amb Tetepango.

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Tlahuelilpan Arxivat 2019-02-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Tribunal de La Haia

«Tribunal de La Haia» té aquests significats:
El Tribunal de la Haia és un nom comunament emprat per a referir-se a qualsevol dels diversos tribunals internacionals de justícia que es troben a La Haia, Països Baixos:
* Cort Permanent d'Arbitratge (o Tribunal Permanent d'Arbitratge; PCA, en les seves sigles en anglès), un tribunal permanent d'arbitratge establert el 1899.
* Tribunal Internacional de Justícia (TIJ o CIJ) creat el 1945, reemplaçant l'anterior Tribunal Permanent de Justícia Internacional (1922-44).
* Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (ICTY, en les seves sigles en anglès), un tribunal penal creat ad hoc el 1993 pel Consell de Seguretat de les Nacions Unides.
* Tribunal Penal internacional (TPI), un tribunal penal permanent creat el 1998 pel Tractat de Roma.
* Tribunal internacional d'Arbitratge de la Cambra de Comerç Internacional.
# Creagrutus ouranonastes

Creagrutus ouranonastes és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Apurimac.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Menfi

Menfi (sicilià Menfi) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 12.912 habitants. Limita amb els municipis de Castelvetrano (TP), Montevago, Sambuca di Sicilia, Santa Margherita di Belice i Sciacca.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Michele Botta | PdL |
# Roana

Roana (cimbri Robaan ) és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. Fou un dels municipis de la Federació de les Set Comunes, on hi vivien membres de la minoria alemanya dels cimbris. Comprèn les fraccions de Camporovere (Camporube), Canove (Roan), Cesuna (Ka-Sune), Mezzaselva (Mitteballe), Roana (Robaan) i Treschè Conca (Sklada). A la fracció de Mezzaselva encara s'hi parla el cimbri. Des del 2006 s'hi celebra la festa Hoga Zait (temps alt), dedicada a la cultura dels cimbris. L'any 2007 tenia 3.765 habitants. Limita amb els municipis d'Asiago, Rotzo, Caltrano, Cogollo del Cengio i Valdastico.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Mario Porto | Llista cívica |
# La Torre (Bescanó)

La Torre és una masia del municipi de Bescanó (Gironès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El cos principal és de planta quadrada amb pati central, atalussada amb teulada a quatre vents. Adossat, té un estatge més petit, també quadrat que podia haver estat una torre que donà nom a la casa. La façana del migdia hi ha una finestra geminada sense mainell. A les façanes laterals hi ha dues finestres a cada costat ben conservades. Es tracta d'arcs conopials rebaixats i amb cresteria, sostingut per impostes de decoració geomètrica.
El portal principal, situat al lateral del mur oest, és d'arc de mig punt i adovellat. Tot al voltant de la seva estructura conserva troneres. L'edifici mostra diferents fases constructives i volums sobreposats. Conserva elements de caràcter defensiu, en concret a la planta baixa, amb un parament perimetral atalussat i la presència de vint troneres. Es conserven restes del pou de gel a la vorera del camí del mas. Aquestes són amb el frontal de mur paredat i obertura rectangular. Tot s'amaga sota la vegetació.

## Referències

* 1 2 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2016].
# La Torre (Fonollosa)

La Torre és una obra del municipi de Fonollosa (Bages) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El mas
Es tracta d'una masia de planta quadrada, coberta a quatre vessants i amb careners paral·lels a les façanes. La masia, probablement una obra del segle xvii, fou construïda al costat d'una antiga torre medieval del segle xi que era una guardiola del veí castell de Fals. Avui la torre és integrada dins el mas, al sector de migdia. L'edifici és una obra de nova planta, construïda seguint un dels models propis de segle xvii que no possibilita l'ampliació.
La torre
Torre cilíndrica de planta circular de 585cm de diàmetre extern, amb murs d'un metre i d'una alçària de 14'25 metres. La Torre deuria tenir tres nivells més el terrat.
Malauradament l'aprofitament de la torre per la masia ha fet que s'hi obrissin modernament finestres, malgrat que es conserven les originals.
L'aparell és de blocs de pedra de mides mitjanes en filades a trencajunt i unides amb morter de sorra i calç.

## Història

La torre és documentada a partir de l'any 1033 com a guàrdia que servia per comunicar amb el Castell de Fals; sempre esmentada, a partir d'aquesta data, vinculada a la documentació del castell de Fals.
Protegia el camí de Fals a Rajadell i segurament els torredans deurien adquirir drets sobre les terres que l'envoltaven fins a esdevenir un mas pròsper que va poder construir la nova masia al segle xvii o començaments del xviii.
Pere Català diu: "No es tracta de les anomenades Torres de Fals (o de Falchs), que li són relativament pròximes. Tanmateix, podem considerar aquesta torre amb les mateixes vicissituds de propietat que les Torres al·ludides, de les quals tractem en una altra fitxa. Bàsicament, per tant, estimem l'òrbita de la casa de Cardona la utilització de la torre, prou ben conservada, que motiva aquestes línies".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].