OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dorotea Elisabet de Schlesien-Liegnitz

Dorotea Elisabet de Schlesien-Liegnitz (en alemany Dorothea Elisabeth von Schlesien-Liegnitz) va néixer a la ciutat polonesa de Breslau el 17 de desembre de 1646 i va morir a Dillenburg el 9 de juny de 1691. Era una princesa de Silèsia, filla del duc de Brieg Jordi III (1611-1664) i de la princesa Caterina Sofia de Münsterberg (1601-1659).

## Matrimoni i fills

El 13 d'octubre de 1663, es va casar amb Enric de Nassau-Dillenburg (1641-1701), fill de Jordi Lluís (1618-1656) i de la princesa Anna Augusta de Brunsvic-Wolfenbüttel (1612-1673). El matrimoni va tenir setze fills:
* Sofia (1666-1733), casada amb el príncep Guillem d'Anhalt-Bernburg-Harzgerode (1643-1709)
* Jordi (1667-1681)
* Albertina (1668-1719)
* Guillem (1670-1724), príncep de Nassau-Dillenburg, casat amb Dorotea de Schleswig-Holstein-Plon (1676-1727).
* Carles (1672-1672)
* Adolf (1673-1690), mort a la batalla de Fleurus.
* Frederica (1674-1724)
* Dorotea, nascuda i morta el 1676.
* Guillemina (1677-1727)
* Frederic (1628-1681)
* Carlota Amàlia (1680-1738), casada amb Guillem Enric de Nassau-Usingen (1684-1718)
* Lluís (1681-1710)
* Joan (1683-1690)
* Dorotea (1685-1686)
* Cristià (1688-1739), darrer príncep de Nassau-Dillenburg, casat amb Elisabet de Nassau-Dietz (1692-1757).

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Uvàrovo (Tambov)

* Per a altres significats, vegeu «Uvàrovo».
Uvàrovo (en rus Уварово) és una ciutat de l'óblast de Tambov, Rússia. Es troba a la riba del riu Vorona (un afluent del riu Don) a 99 km al sud de Tambov.

## Història

Uvàrovo fou fundada el 1699 com un assentament cosac. El 1770 va obrir-se a partir d'Uvàrovo una ruta postal que unia Borissoglebsk amb Kirsànov. Durant la segona meitat del segle xix i a començaments del xx la població representava ja un important centre comercial per a la regió. Va rebre l'estatus d'assentament de tipus urbà el 1960 i del de ciutat el 1966.
# Margo Su

Margarita Su López, coneguda artísticament com a Margo Su (Ciutat de Mèxic, 21 de març de 1930 − Portland, Oregon, Estats Units, 1 de juliol del 1993) fou una actriu, empresària i escriptora d'origen xinès i de nacionalitat mexicana. Germana de la també actriu Su Muy Key.

## Biografia

Com a actriu començà com a corista, després primera ballarina en diversos teatres ("Colonial", "Abreu", "Follies", "Lírico"....). A La Carpa Libertad i a Margo fou la ballarina solista. L'any 1958 el teatre Margo no va poder tirar endavant pel que sembla van ser pressions de les autoritats. Casada amb Félix Cervantes. Va ser la propietària del Teatro Blanquita de Ciudad de México que duu el nom de la filla de Margo i Félix, i el va gestionar entre 1968 i 1981, organitzant recitals de figures com Mercedes Sosa, Enrique Morente, Liza Minnelli, Celia Cruz o Sergio Méndez. El 1989 tornà al Teatro Blanquita, però de nou renuncià el 1991, degut a problemes semblants als que va tenir amb la Carpa Margo. Formà part del " Ateneo de Angangueo" que reunia diversos intel·lectuals. Fou fundadora de "La Jornada".
A banda del teatre de varietats va actuar a l'obra La mujer del abanico de Yukio Mishima (1960) i Atlántida (de O. Villegas). També va participar en pel·lícules i sèries de televisió.

## Obres

* "Alta frivolidad" (1989) on explica com va obrir la Carpa Margo.
* "Posesión" (1991).

## Filmografia
### Actriu

* "Club de señoritas" (1955)
* "Juventud desenfrenada" (1956)
* "Confidencias matrimoniales" (1958)
* "Las cosas prohibidas" (1958)
* "Las leandras" (1960)
* "Si yo fuera millonario" (1962)
* "División de narcóticos" (1963)
* "He matado a un hombre" (1963)

### Productora i guionista

* "Las noches del Blanquita" (1981)
* "La guerrera vengadora 2" (1990).
* Resta pendent el poder contrastar la informació (que consta en les Fonts) sobre :" Ateneo de Angangueo" i la publicació "La Jornada", a fi de donar-les com a segures.

## Referències

* ↑ «Teatro Blanquita | Sitios». [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «Baja el telón el emblemático Teatro Blanquita». [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «SU, Margo». [Consulta: 9 novembre 2015].
# Ronald Binge

Ronald Binge (Derby, 15 de juliol de 1910 – Hampshire, 6 de setembre de 1979) fou un músic anglès.
La mort del seu pare el 1920, un famós pianista, el forçà a treballar per proveir la família. La seva educació musical es produí per la seva experiència com a organista en un cinema de la seva ciutat nadiua i com a pianista d'una orquestra de música lleugera a Great Yarmouth i més tard tocant en teatres, cafès i conjunts de ball a Londres. El 1935 succeí el que possiblement fou un gir en la seva vida quan assolí treball com arranjador d'Annunzio Paolo Mantovani, i la seva recentment formada Orquestra Típica.
Després de servir en la Segona Guerra Mundial retornà amb Mantovani feu una orquestració de l'obra de Noël Coward, Pacific 1860 (1946). Ronald Binge fou el responsable del reconeixement del mateix Mantovani el 1951. Ideà l'efecte de la cascada de cordes la qual era dividida en parts, cadascuna entrant una fracció a part creant una espècie de reverberació que podia ser experimentada en catedrals.
Aquest efecte el provà Mantovani en la seva obra Charmine que fou un gran èxit popular. Aquest èxit portà Mantovani a compondre unes sèries de ràdio de llarga durada, durant les quals introduí diverses composicions de Binge. Una d'aquestes es convertiria en un gran èxit internacional Elizabeth Serenade (1951).
Binge també estava component música per a films britànics com The Runaway Bus (1952), Desperate Moment (1943), Our Girl Friday (1953) i Dance Little Lady (1954), i fou capaç de deixar Mantovani i convertir-se en compositor independent.
Conduí programes de ràdio per a la BBC, i compongué diverses obres de música lleugera. Entre elles resten High Stepper (1952), Cornet Carillon (1954, en la qual emprà l'efecte cascada per a cornetes), Miss Melanie (1956), The Watermill (1959) i Sailing By (1963). També compongué suites com ara Impressions de Londres (1958), Impressions de Moscou (1962) i, Impressions de París (1962), un Concert per a Saxòfon Alt (1956), la Simfonia de Dissabte (1968) i un Te Deum (1970).
La fascinació pels sons i l'experimentació musical que es trobaven a Charmine foren típiques de Ronald Binge fins al final de la seva vida. Una de les més intrigants de les seves composicions primerenques fou Vice Versa (1948), els 130 compasos senars de la qual formaven un palíndrom.
Això és per dir que la música se li podia donar la volta i ser tocada del fi al principi amb el tiple com el baix i amb el baix amb el tiple. Un dels seus últims projectes fou l'estudi de la capacitat de la - Guitarra Romàntica i Quadres de la Galeria Minstrel -. Que aquests fossin els seus dos últims treballs es degué a la severa malaltia que patí durant els seus últims anys de vida.

## Referències

* Ronald Binge, a tribute by Mike Carey Arxivat 2005-12-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Asunción Oltra Torres

María Asunción Oltra Torres (les Tavernes de la Valldigna, 14 d'agost de 1963) és una política valenciana, diputada al Congrés dels Diputats en la VII i VIII legislatures.
Ha treballat com a cap en una empresa d'assegurances fins que a les eleccions municipals espanyoles de 1995 fou escollida regidora pel Partit Popular a les Tavernes de la Valldigna, càrrec que va ocupar fins a 2003. Posteriorment fou diputada per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 2000, en substitució de José María Michavila Núñez, i a les de 2004. De 2004 a 2008 fou membre suplent de la Delegació espanyola en l'Assemblea Parlamentària de l'OTAN.
En 2014 fou nomenada cap de gabinet de la nova secretària d'Estat de Serveis Socials Igualtat a proposta de la secretària d'estat Susana Camarero Benítez.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VIII Legislatura
* ↑ Nomenament al BOE
* ↑ Otro alto cargo sin estudios aterriza en el Ministerio de Sanidad, El Confidencial, 31 de març de 2014
# Doña Francisquita (pel·lícula de 1952)

Doña Francisquita és una pel·lícula espanyola de 1952 dirigida per Ladislao Vajda, basat en la sarsuela homònima amb llibret de Federico Romero Sarachaga i Guillermo Fernández-Shaw, basada al seu torn en la comèdia La discreta enamorada de Félix Lope de Vega, amb música del mestre Amadeu Vives. Fou adaptada lliurement d'una versió anterior de 1934.
Aquesta pel·lícula va ser presentada al 6è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1953.

## Sinopsi

Francisquita estima en secret Fernando, però aquest s'ha enamorat d'Aurora, una madrilenya castissa acostumada a coquetejar amb tots els homes. Cardona és un amic de Fernando que decideix ajudar Francisquita, fins i tot amb el risc d'embullar-ho tot.

## Repartiment

* Mirtha Legrand com Doña Francisquita.
* Armando Calvo com Fernando.
* Antonio Casal com Cardona.
* Manolo Morán com Lorenzo.
* Emma Penella com Aurora 'La Beltrana'.
* Julia Lajos com Doña Francisca.
* José Isbert com Mestre Lambertini.
* Jesús Tordesillas com Don Matías.
* Ángel Álvarez com un senyor.
* Antonio Riquelme com Pepe.

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 400.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1952.

## Referències

* ↑ «Ladislao Vajda Weisz | Real Academia de la Historia». [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ Doña Francisquitao. Ficha IMDb
* ↑ La Filmoteca restaura la versión olvidada de «Doña Francisquita», ABC, 2 de novembre de 2019
* ↑ «Festival de Cannes: Doña Francisquita». festival-cannes.com. [Consulta: 20 gener 2009].
* ↑ Doña Francisquita. Revista de cine filmaffinity
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114
# Turguénevo

«Turguénevo» té aquests significats:

## Rússia

* Turguénevo (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Turguénevo (Tula), localitat de l'óblast de Tula, a Rússia
* Turguénevo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Turguénevo (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia

## Crimea

* Turgénieve (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Turgénieve (Bilohirsk), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Exaerete

Exaerete és un gènere d'himenòpters àpids de la tribu Euglossini (abelles de les orquídies).
Les espècies d'Exaerete són paràsites de nius tant a Eulaema i Eufriesea (Bennett 1972, Kimsey 1982, Garófalo 1994).

## Taxonomia

El gènere Exaerete inclou 10 espècies:
* Exaerete azteca Moure, 1964
* Exaerete dentata (Linnaeus, 1758)
* Exaerete fallaciosa Engel, 2018
* Exaerete frontalis (Guérin-Méneville, 1845)
* Exaerete guaykuru Anjos-Silva & Rebêlo, 2006
* Exaerete kimseyae Oliviera, 2011
* Exaerete lepeletieri Oliviera & Nemesei, 2003
* Exaerete salsai Nemesio, 2011
* Exaerete smaragdina (Guérin-Méneville, 1845)
* Exaerete trochanterica (Friese, 1900)

## Referències

* ↑ «BioLib - Exaerete» (en anglès). [Consulta: 16 agost 2023].
# Lebiasina narinensis

Lebiasina narinensis és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Hist. Nat. Poiss. v. 19. i-xix + 1-544 + 6 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2002. Lebiasina narinensis, una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes, Lebiasinidae). Dahlia -- Rev. Asoc. Colomb. Ictiol. Núm. 5: 11-18.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aurangabad (Kheri)

Aurangabad és una vila de l'Índia al districte de Kheri a Uttar Pradesh a uns 50 km al nord-oest de Sitapur. La població el 1881 era de 3.271 habitants, un terç musulmans.
Porta el seu nom per l'emperador Aurangzeb, i fou fundada durant el seu regnat pel nawab Sayyid Kharram. Hi ha un antic palau rodejat de doble mur, el segon quadrat, amb torres hexagonals, en mal estat; sota domini britànic era residència de la família Sayyid. La fortalesa està en ruïnes.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Quercus subsericea

Quercus chapensis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus; no hi ha subespècies conegudes.

## Descripció

Quercus chapensis és un roure que creix fins a 52 m d'alçada i 0,86 m DAH. Estípules d'uns 7 mm de llarg. Fulles alternes, simples, penedesades, glabres, pecíols llargs. Flors d'uns 3 mm de diàmetre, groguenques, col·locades en raïms. Fruits d'uns 19 mm de diàmetre de color verd gris i marró, la gla amb una cúpula basal.

## Distribució i hàbitat

Quercus subsericea creix des de la Malàisia peninsular, Indonèsia (Sumatra, Java, Borneo -Sarawak, Sabah i al centre i a l'est de Kalimantan), Filipines (Palawan), a la selva tropical emergent, en boscos mixtos de dipterocarpàcies, kerangues i boscos submuntanyencs fins a 1700 m d'altitud en vessants i crestes amb sòls sorrencs. En els boscos secundaris generalment es presenta com un arbre romanent previ a la pertorbació.

## Taxonomia

Quercus subsericea va ser descrita per A. Camus i publicat a Bulletin de la Société Botanique de France 80: 354. 1933.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
subsericea : epítet llatí que significa "parcialment sedós".

## Referències

* ↑ A.Camus, 1933 In: Bull. Soc. Bot. France 80: 354
* ↑ Roskov Y.; Kunze T.; Orrell T.; Abucay L.; Paglinawan L. «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2014 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2014. [Consulta: 26 maig 2014].
* ↑ WCSP: World Checklist of Selected Plant Families
* ↑ Asian Plants:Quercus subsericea A.Camus (accessed: 13/7/2017)
* 1 2 «Quercus subsericea» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Quercus delavayi». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ A Epítets Botànics
# Disibodenberg

Disibodenberg és un monestir en ruïnes de Renània-Palatinat, Alemanya.
El 640, Disibod va arribar com a missioner d'Irlanda al Regne Franc. Després de treballar durant 10 anys a Vosges i Ardennes, va arribar prop d'Odernheim am Glan i va començar a ensenyar-hi. Després de la seva mort es va fundar el monestir. Els normands i els hongaresos van saquejar i destruir el lloc diverses vegades, però l'arquebisbe Willigis de Magúncia va reconstruir l'església i el monestir al segle x.
Hi va tenir un paper destacat Hildegarda de Bingen, que va escriure la biografia del fundador, "Vita Sancti Disibodi" i va viure a Disibodenberg durant 39 anys.

## Referències

* ↑ Frédéric Kurzawa. Les moines irlandais dans la Lorraine médiévale. Serpenoise, 1999. ISBN 978-2-87692-409-3.
* ↑ Anna Silvas. Jutta and Hildegard: The Biographical Sources. Penn State Press, 1999, p. 32–. ISBN 0-271-01954-9.
* ↑ Ana Muncharaz Rossi. Santa Hildegarda de Bingen: Mística y visionaria alemana del siglo XII. Doctora de la Iglesia. Palabra, 24 octubre 2013, p. 66–. ISBN 978-84-9840-937-6.
* ↑ A Companion to Hildegard of Bingen. BRILL, 17 octubre 2013, p. 41–. ISBN 978-90-04-26071-9.
# Turguénevo (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Turguénevo».
Turguénevo (en rus: Тургенево) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 917 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Estanislau Basora i Brunet

Estanislau Basora i Brunet (Colònia Valls, Navars, 1926 - Las Palmas de Gran Canaria, 2012) va ser un destacat futbolista català dels anys cinquanta. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Biografia

Estanislau Basora va néixer a la Colònia Valls (a Navars) el 18 de novembre del 1926. Considerat un dels millors extrems de la història del futbol català de tots els temps, va desenvolupar la major part de la seva trajectòria futbolística al FC Barcelona, club on romangué entre 1946 i 1958, i al qual va representar en 302 partits. Formà com a extrem dret a la davantera de les "cinc copes" amb Ladislau Kubala, César Rodríguez, Tomás Moreno i Eduard Manchón.
Fou 22 partits internacional A amb la selecció espanyola, entre 1949 i 1957 i un cop internacional B. Fou un dels millors jugadors de la fase final de la Copa del Món de Futbol 1950, on marcà cinc gols. Aquell any rebé el premi "Baró Güell" al millor esportista de l'Estat de l'any. En un partit internacional disputat a l'estadi de Colombes a París contra França, Basora marcà tres gols i feu un extraordinari partit, després del qual va rebre el sobrenom d'"el monstre de Colombes".
L'any 1974, amb motiu del 75è aniversari de la fundació del FC Barcelona fou escollit dins de l'onze ideal de tots els temps del club en la posició d'extrem dret.
Basora va morir el 16 de març del 2012 a l'Hospital Universitario de Gran Canaria Dr. Negrín, a Las Palmas de Gran Canaria, on havia ingressat per recuperar-se d'un infart. Seguint la seva voluntat, la despulla fou portada a Barcelona i enterrada al Cementiri de les Corts.

## Palmarès

* 4 lligues: 1948, 1949, 1952, 1953.
* 4 copes: 1951, 1952, 1953, 1957.
* 1 copa de les Ciutats en Fires: 1955-58.
* 2 copes Llatines: 1949, 1952.
* 3 copes Eva Duarte de Perón: 1948, 1952, 1953.

## Referències

* ↑ Diccionari del Barça. Antoni Closa, Jordi Blanco. Cartoné. Enc. Catalana 1999. ISBN 8441201269 / 84-412-0126-9 EAN: 9788441201262, Pàgina 48
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 24-02-1950. [Consulta: 20 desembre 2012].
* 1 2 «Mor Estanislau Basora, un dels davanters del Barça de les Cinc Copes». Ara.cat, 16-03-2012. [Consulta: 16 març 2012].
* ↑ «Sergi Roberto, 300 games for Barça». FC Barcelona, 25-04-2021 [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Ante el partido internacional de fútbol entre España-Italia "en Chamartín"» (en castellà). La Vanguardia, 26-03-1949 [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «L'exjugador del Barça Estanislau Basora es recupera d'un infart». Ara.cat, 04-03-2012. [Consulta: 16 març 2012].

## Enllaços externs

* Estanislau Basora a fcbarcelona.cat
# SIC Radical

SIC Radical és un canal de televisió temàtic portuguès. És propietat del canal privat i generalista de televisió SIC. Va ser el tercer canal temàtic obert per SIC, i pensat per ser emès per cable. Les emissions van començar el dia 23 d'abril del 2001, donant així cabuda al primer canal temàtic per a adolescent i joves adults a Portugal.
El canal és l'equivalent al 3XL de Televisió de Catalunya, i s'ha creat de forma a oferir-se en tant que alternativa amb programació que surt de la norma i del políticament incorrecte. La seva programació ha anat variant notablement al llarg dels seus anys d'emissió en antena, però sempre s'ha centrat bàsicament en l'emissió de sèries de ficció, ànime, sitcoms, britcoms, música, programes eròtics i programes d'amadors.
D'ençà els seus inicis, el canal ha hagut de fer front a diverses peticions. És l'exemple de Wrestling, programa que ha haver d'emetre's, per petició reiterada dels fans del canal que s'han anat multiplicant. Endemés, i seguint la mateixa línia de peticions, s'han emès: la sèrie Buffy, Caçadora de Vampiros, RAW, SmackDown,... que avui dia formen part de la programació habitual del canal, i que lideren les franges horàries amb percentatges de share considerablement elevats. Aquesta evolució de la programació s'ha acompanyat amb una forta ampliació l'any 2006 amb graella de PPV's, que són programes de pagament, provinents dels EUA.

## Vegeu també

* Televisió a Portugal

## Enllaços externs

* SIC Radical - Lloc web oficial
* Germandat SIC Radical
# Aurad

Aurad és un panchayat del districte de Bidar a Karnataka, Índia.
Està situada a 18° 15′ N, 77° 26′ E﻿ / ﻿18.25°N,77.43°E﻿ / 18.25; 77.43 a l'extrem nord-est de l'estat. Segons el cens de l'any 2001 la població de la ciutat és de 16.189 habitants (17% per sota dels 6 anys).

## Referències

* ↑ «Aurad Population (2020/2021), Taluka Village List in Bidar, Karnataka».
* ↑ Falling Rain Genomics, Inc - Aurad
# Quint Considi (usurer)

Quint Considi (en llatí Quintus Considius) va ser un negociant o publicà romà que va viure al segle i aC i es va enriquir amb la usura. Formava part de la gens Consídia, una gens romana d'origen plebeu.
Quan la conspiració de Catilina va devaluar les propietats i ni tan sols els rics podien pagar als creditors, va actuar patriòticament i va perdonar nombroses deutes i va contribuir a evitar l'alarma social generada, tot i que tenia quinze milions de sestercis posats a interès.
Podria ser el mateix personatge que el senador Quint Considi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 827.
# Duplari

Un duplari o duplicari era un soldat romà que, per la seva bona conducta, rebia doble ració (duplicia cibaria) i de vegades també doble paga.
La forma més comuna del nom era en plural, duplarii, i duplicarii només apareix en una inscripció. També són anomenats duplarii milites.

## Referències

* ↑ Watson, George Ronald. The Roman Soldier (en anglès). Cornell University Press, 1985. ISBN 0801493129.
* ↑ Smith, William (ed.). «Duplarii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 10 març 2023].
# Deloria (cràter)

Deloria és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 31,9 km de diàmetre. Porta el nom d'Ella Cara Deloria (1888-1971), lingüista, antropologa i escriptora sioux, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Deloria». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Turgénievka

Turgénievka (en (ucraïnès): Тургенєвка, en rus: Тургеневка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.359 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Tebertí.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
# Markéta Gregorová

Markéta Gregorová (Most, 14 de gener de 1993) és una política txeca membre del Parlament Europeu pel Partit Pirata Txec d'ençà les eleccions del 2019. Entre les seves prioritats hi ha les qüestions de transparència en les negociacions de tractats transatlàntics de comerç com per exemple amb l'Associació Transatlàntica pel Comerç i la Inversió. Gregorová és la presidenta del Partit Pirata Europeu des del desembre del 2018. Es va graduar a Podkrušnohorské High School i es va llicenciar en relacions internacionals i estudis europeus a la Masaryk University de Brno el gener del 2018.

## Referències

* ↑ «Home | Markéta GREGOROVÁ | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu/meps/,+16-01-2020.+[Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ «Person» (en anglès). https://www.greens-efa.eu/,+16-01-2020.+[Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ Hosnedlová, Pavla. «Markéta Gregorová: Práce v europarlamentu mě baví, ale od slepého nadšení si držím odstup» (en txec). https://euractiv.cz/section,+19-09-2019.+[Consulta: 16 gener 2020].