OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Respiració vegetal

S'anomena respiració vegetal a tot el conjunt de processos bioquímics que permeten a les plantes l'obtenció d'energia, necessària per als processos vitals, mitjançant oxidació.
Les plantes respiren per tots els seus òrgans: arrel, tija i fulles. La respiració és un fenomen en el qual s'estableix un intercanvi de gasos, s'agafa oxigen (O₂) i es desprèn diòxid de carboni. Durant el dia la quantitat de diòxid de carboni que desprenen a conseqüència de la respiració és menor que la que n'absorbeixen per a la fotosíntesi, i l'oxigen que agafen també és menor que el que desprenen. Per això, les plantes afavoreixen l'equilibri que ha d'existir entre l'oxigen i el diòxid de carboni de l'atmosfera, i la presència de vegetació en les ciutats neteja l'atmosfera i la fa més respirable.
# Gautxo becnegre

El gautxo becnegre (Agriornis montanus) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) que habita zones ciutats i vessants de les muntanyes del sud-est de Colòmbia, i a través de l'Equador, el Perú i Bolívia fins al centre de Xile i l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Gautxo becnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10-01-2020 (català)
* ↑ «Agriornis montanus: BirdLife International» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2016. IUCN, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22700072a93760506.en.
* ↑ «Agriornis montanus (gautxo becnegre)». Avibase. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy. Field Guide to the Songbirds of South America: The Passerines (en anglès). University of Texas Press, 2009-06-01, p. 455. ISBN 978-0-292-71748-0.
# Riera de Sorregana

La Riera de Sorregana és un corrent fluvial afluent per l'esquerra de l'Aigua d'Ora. Els trams inicial i final del seu curs transcorren pel terme municipal de Montmajor (Berguedà) tot i que la major part del seu curs el fa pel terme municipal de Navès (Solsonès). Desguassa a l'Aigua d'Ora al nucli de Sorba

## Termes municipals per on transcorre

Des del seu naixement, la Rasa de Sorregana passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 166 | 4,08% |
| Per l'interior del municipi de Navès | 3.424 | 84,17% |
| Una altra vegada per l'interior del municipi de Montmajor | 478 | 11,75% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Sorregana està integrada per un total d'11 cursos fluvials. D'aquests, 4 són subsidiaris de 1r nivell i 5 ho són de 2n nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud d'11.158 m.
Pel que fa a la seva distribució per municipis, pel terme municipal de Navès n'hi transcorren 9.469 metres i pel de Montmajor, 1.689 metres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* 1 2 3 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 1r juny 2010].
* 1 2 3 D'acord amb l'inici d'aquest corrent fluvial que consta al mapa de l'ICC a escala 1:50.000
# Portada/article desembre 13
## Espai vectorial

En matemàtiques, i més concretament en àlgebra lineal, un espai vectorial és una estructura matemàtica formada per un conjunt de vectors. Els vectors són objectes que es poden sumar entre ells i es poden multiplicar per un nombre, és a dir, "aplicar-los un factor d'escala", que en aquest context s'anomenen escalars. Sovint es considera que els escalars són nombres reals, però també es poden definir espais vectorials amb la multiplicació escalar per nombres complexos, nombres racionals o, fins i tot, cossos més generals en lloc de fer servir cossos de nombres. Les operacions d'addició vectorial i multiplicació escalar han de satisfer certs requisits, anomenats axiomes, que es descriuen a la secció d'aquest article on es dona la definició formal d'espai vectorial.
# Sóniatxne (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Sólnetxnoie».
Sóniatxne (en (ucraïnès): Сонячне, en rus: Солнечное, Sólnetxnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.015 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Llengües bendi

Les llengües bendi és un grup lingüístic que està format per llengües que es parlen al sud-est de Nigèria, a l'estat de Cross River. La seva filiació no està clara. L'ethnologue les consideren com llengües del riu Cross. La viquipèdia en anglès els consideren llengües bantus.
Les llengües que formen part d'aquesta família lingüística són: l'alege, el bekwarra, el bete-bendi, el bokyi, el bumaji, l'obanliku, l'ubang, l'ukpe-bayobiri i l'utugwang-irungene-afrike.

## Bibliografia

* Blench, Roger, 2011. 'The membership and internal structure of Bantoid and the border with Bantu'. Bantu IV, Humboldt University, Berlin.

## Referències

* 1 2 ethnologue
# Respirall dorade

El respirall dorade o sistema de respirall dorade, és una forma de muntatge de les trompes de ventilació a bord de iots i petites embarcacions. Bàsicament es pot descriure com una caixa rectangular de poca alçària que permet connectar indirectament un respirall convencional i un conducte de ventilació. El respirall es munta en la part superior de la caixa i el seu extrem inferior no arriba a tocar el fons de la caixa. El conducte de ventilació penetra per la part inferior de la caixa sense arribar a tocar el sostre. La caixa permet la lliure circulació de l'aire i separa l'aigua de pluja o l'aigua esquitxada o embarcada durant la navegació. Aquesta aigua és evacuada per uns forats de drenatge (llibis) disposats a la base de la caixa.

## Origen

L'any 1930 fou avarat el iol de regates Dorade, segons disseny d'Olin Stephens. Inicialment muntava respiralls en forma convencional, directament connectats a l'interior de la cabina. Aquell muntatge permetia l'entrada no desitjada d'aigua i fou modificat amb el sistema de caixa descrit que permetia un funcionament adequat. El nom del iot va donar nom al sistema, emprat des d'aleshores en moltes embarcacions.

## Referències

* ↑ DCVB: Llibi.
* ↑ Barry Pickthall. A History of Sailing in 100 Objects. Bloomsbury Publishing, 25 agost 2016, p. 150–. ISBN 978-1-4729-1887-1.
* ↑ Bloomsbury Publishing. The Boat Improvement Bible: Practical Projects to Customise and Upgrade your Boat. Bloomsbury Publishing, 15 gener 2015, p. 31–. ISBN 978-1-4081-5590-5.
# San José de Chiquitos

San José de Chiquitos és una població boliviana i capital de la província de Chiquitos al departament de Santa Cruz. Va ser fundada com a part de les missions jesuïtes dels Chiquitos, declarades el 1990 Patrimoni de la Humanitat.
Les ruïnes de la missió de San Joan Baptista, una de les missions jesuïtes dels Chiquitos, es troben prop del poble de San Juan de Taperas al municipi de San José de Chiquitos. L'any 1698, la reducció de San José va ser fundada pels missioners jesuïtes Felipe Suárez i Dionisio Àvila. La missió va acollir els indis chiquitano.

## Referències

* ↑ World Heritage Site: Jesuit Missions of the Chiquitos
* ↑ Lasso Varela, Isidro José. «Influencias del cristianismo entre los Chiquitanos desde la llegada de los Españoles hasta la expulsión de los Jesuitas» (en spanish). Departamento de Historia Moderna, Universidad Nacional de Educación a Distancia UNED, 26-06-2008. [Consulta: 3 febrer 2009].
* ↑ Groesbeck, Geoffrey A. P. «A Brief History of the Jesuit Missions of Chiquitos (eastern Bolivia)». Colonialvoyage. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 16 gener 2009].
* ↑ Nikulin, Andrey Revista Brasileira de Línguas Indígenas, 2, 2, 2020, pàg. 5–30. DOI: 10.18468/rbli.2019v2n2.p05-30 [Consulta: free].
* ↑ Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian Languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, 1968, p. 60.
# Fundació de França

La Fundació de França (en francès Fondation de France) és una agència administrativa independent que va ser establerta pel govern francès en un esforç per estimular i per fomentar el creixement de la filantropia privada i fundacions privades a França.
La fundació va ser establerta en 1969 per animar el creixement de totes les formes de filantropia privada. La fundació permet a individus o a les companyies crear entitats filantròpiques i s'ha implicat en àrees específiques com la millora de nens, salut, recerca mèdica i científica, cultura i l'ambient. La fundació promou la professionalització de la gestió d'empreses filantròpiques a França i Europa.

## Referències

* ↑ Fondation de France.

## Bibliografia

* Pavillon, Emmanuelle. (1995). La Fondation de France: 1969-1994 : l'invention d'un mécénat contemporain. Paris: Anthropos. 10-ISBN 2-7178-2789-7; 13-ISBN 978-2-7178-2789-7; OCLC 34564611

## Vegeu també

* Reporters Sense Fronteres

## Enllaços externs

* Fondation de France: (web site francès); (Arxivat 2011-02-09 a Wayback Machine.)
# Émerchicourt

Émerchicourt és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 962 habitants. Limita al nord amb Aniche, al nord-est amb Abscon, a l'est amb Mastaing, al sud-est amb Marquette-en-Ostrevant, al sud-oest amb Marcq-en-Ostrevent, a l'oest amb Monchecourt i al nord-oest amb Auberchicourt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 578 | 645 | 673 | 773 | 936 | 921 | 974 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Jean Midavaine | PCF |
| 2001-2008 | Daniel Dufour | |
| 2008- | Michel Loubert | PCF |
# Riu Shyok

El riu Shyok (lit. riu de la mort) és un afluent de l'Indus. Travessa el nord de Ladakh, a l'Índia i entra a Gilgit-Baltistan, al Pakistan. Té uns 550 km de llargada.
El Shyok neix a la glacera Rimo, una de les llengües de la glacera Siachen. El riu s'eixampla a la confluència amb el riu Nubra. L'alineació del Shyok és molt inusual, discorrent des de la glacera Rimo en direcció sud-est i en arribar a la serralada Pangong, gira cap al nord-est i flueix en paral·lel a la seva treajectòria anterior en sentit contrari. El Shyok flueix per una àmplia vall, per de cop, entrar en una gorja un cop passat Chalunka, continuant a través de Turtuk i Tyakshi abans d'entrar al Baltistan. El Shyok s'uneix a l'Indus a Keris, a l'est de Skardu.12

## Referències

* ↑ Harish Kapadia. Across Peaks & Passes in Ladakh, Zanskar & East Karakoram. Indus Publishing, 1999, p. 230. ISBN 978-81-7387-100-9. «Shyok: river of death. (Sheo: death).»
* ↑ «Shyok River | river, Asia» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Turtuk, the village on the India-Pak border, is where the clichés stop and fantasies begin». Arxivat de l'original el 2015-09-08. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ Aerial view of river junction
* ↑ Bennett-Jones, Owen; Brown, Lindsay; Mock, John. Pakistan and the Karakoram Highway. 6th Revised. Lonely Planet Publications, 1 setembre 2004, p. 306. ISBN 978-0-86442-709-0.
# Menjamel dorsi-rogenc

El menjamel dorsi-rogenc (Ptiloprora guisei) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos molsosos de les muntanyes del centre i sud-est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Menjamel dorsi-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Llista d'ocells de les Illes Cook

Aquesta llista d'ocells de les Illes Cook inclou totes les espècies d'ocells trobats a les Illes Cook: 50, de les quals 6 són endemismes, 10 són espècies globalment amenaçades d'extinció i 1 hi fou introduïda.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Procellariformes
### Diomedeidae

* Diomedea epomophora

### Procellariidae

* Macronectes halli
* Daption capense
* Pterodroma rostrata
* Pterodroma alba
* Pterodroma ultima
* Pterodroma neglecta
* Pterodroma arminjoniana
* Pterodroma leucoptera
* Pterodroma nigripennis
* Puffinus griseus
* Puffinus nativitatis
* Puffinus lherminieri

### Hydrobatidae

* Fregetta grallaria
* Nesofregetta fuliginosa

## Pelecaniformes
### Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

### Sulidae

* Sula dactylatra
* Sula sula
* Sula leucogaster

### Fregatidae

* Fregata minor
* Fregata ariel

## Ciconiiformes
### Ardeidae

* Egretta sacra

## Anseriformes
### Anatidae

* Anas platyrhynchos
* Anas superciliosa
* Anas acuta

## Charadriiformes
### Charadriidae

* Pluvialis fulva
* Pluvialis squatarola

### Scolopacidae

* Numenius tahitiensis
* Tringa brevipes
* Tringa incana
* Arenaria interpres

### Sternidae

* Anous stolidus
* Procelsterna cerulea
* Gygis alba
* Onychoprion fuscatus
* Sterna sumatrana
* Sterna hirundo

## Columbiformes
### Columbidae

* Columba livia
* Ptilinopus rarotongensis
* Ducula pacifica

## Psittaciformes
### Psittacidae

* Vini peruviana

## Cuculiformes
### Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Apodiformes
### Apodidae

* Aerodramus sawtelli

## Coraciiformes
### Alcedinidae

* Todiramphus ruficollaris
* Todiramphus tutus

## Passeriformes
### Sylviidae

* Acrocephalus kerearako

## Monarchidae

* Pomarea dimidiata

### Sturnidae

* Aplonis cinerascens
* Acridotheres tristis

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Retard de xarxa

Retard de xarxa, en ciències de la computació, és un paràmetre important en el disseny i caracterització d'una xarxa de telecomunicacions. El retard de xarxa especifica quant de temps triga un bit de dades per a viatjar a través de la xarxa des d'un node origen a un de final. La seva unitat de mesura són els segons.

## Propietats

El retard total de xarxa es pot dividir en diferents parts :
* Retard de procés : temps necessari per a processar les capçaleres dels paquets de dades que és on hi ha els camps d'adreces origen i final.
* Retard de cua : temps que triga el paquet en buffer de memòria o memòria intermèdia.
* Retard de transmissió : temps que triga el circuit a emetre (en forma elèctrica, òptica, ultrasons...) les dades.
* Retard de propagació : temps que triga a arribar a l'altre costat del medi (depèn del tipus cable, fibra òptica...).

## Referències

* ↑ «Network Delays and Losses» (en anglès). https://www.d.umn.edu.+[Consulta: 6 novembre 2017].
* ↑ «Network delay» (en anglès). https://nsrc.org.+[Consulta: 6 novembre 2017].
* ↑ «What is latency? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). WhatIs.com, 06-11-2017.
# Gassó

«Gassó» té aquests significats:
* Toponímia:
** Barranc de Gassó, barranc de la conca del Noguera Pallaresa que discorre pel municipi d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Cal Gassó (Abella de la Conca), masia al municipi d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Casa-fàbrica Gassó-Tous, fàbrica al barri del Raval de Barcelona
** Clot de Gassó, clot del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà
** Collada de Gassó o Portell de Gassó, collada entre els municipis de Conca de Dalt i d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Masia del Gassó, masia al municipi de Salomó a la comarca del Tarragonès
** Llau del Gassó, llau que discorre pel costat de ponent del Tossal del Gassó
** Tossal del Gassó, cim al municipi d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Tros de Gassó, zona de camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà
* Biografies:
** Antoni Bonaventura Gassó i Borrull
** Àngela Gassó i Closa (Cardona, 1948), política catalana
** Joan Gassó i Salvans (?-2012), ramader berguedà que recuperà el ruc català
** Joaquim Gassó Jou (Barcelona, 1874 - 1958), ebenista català especialitzat en mobles modernistes
** Lluís Gassó i Carbonell (Barcelona 1916 - Barcelona, 2010), escriptor català
# Émerson Carvalho da Silva

Émerson Carvalho da Silva més conegut com a Émerson (Bauru, Brasil, 5 de gener de 1975) és un futbolista brasiler que disputà tres partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Reithouse

Reithouse és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 52 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Reithouse era de 52 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 32 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 22 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Reithouse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 26 eren actives i 4 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (12 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 4 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Reithouse hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Reithouse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Reithouse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Menjamel dorsiverd

El menjamel dorsiverd (Glycichaera fallax) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) i única espècie del gènere Glycichaera Salvadori, 1878

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Aru, Waigeo, Misool, nord-oest, centre i est de Nova Guinea i nord-est d'Austràlia, al nord-est de Queensland.

## Referències

* ↑ «Menjamel dorsiverd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Lluïsa Dalmau i Falç

Lluïsa Dalmau i Falç (Montbrió del Camp, 20 de juny de 1774 - Vallbona de les Monges, 14 de desembre de 1853) fou abadessa del monestir de Santa Maria de Vallbona de les Monges entre 1815 i 1853, data de la seva mort.

## Biografia

Filla de Domènec Dalmau i Bargalló i de Maria Francesca Falç i Roger. Va entrar al monestir de Vallbona de les Monges de molt jove ja que des de l'octubre de 1789 ja vestia l'hàbit religiós, amb tan sols quinze anys. Al 1815, quan en tenia 40, en va ser nomenada abadessa. Procedia d'una família noble, i la seva humilitat i senzillesa la van caracteritzar tota la vida. El juny de 1825 va implantar la vida comunitària al monestir. Amb aquesta iniciativa controlava la vida de les religioses, que fins llavors vivien en cases particulars, i es tornava al primitiu sentit de vida comuna i de pobresa. L'enclaustrament obligà a crear un nou edifici per a les noies joves que hi volien ingressar.
El seu abadiat va ser força difícil, ja que la seva vida es va veure zigzaguejada pels esdeveniments polítics i socials que van marcar la història de Catalunya fins a la segona meitat del segle xix. Poc després d'esclatar la primera guerra carlina (1733-40), les monges de Vallbona es veieren obligades a deixar el convent. El perill que corrien les religioses va portar Lluïsa Dalmau, el 1835, a repartir-les en diferents pisos i a refugiar-se a Sitges, a l'espera que els ànims antireligiosos es calmessin. Sis mesos més tard de la sortida, reagrupà la seva comunitat i tornà a Vallbona, però la tranquil·litat no duraria gaire.
La desamortització de 1837, el període progressista de 1839-1843 i la segona guerra carlina (1846-1849) van traspassar els murs de Vallbona. Amb el seu tarannà noble i conciliador, però al mateix temps ferm, va poder defensar el monestir de les colles de revolucionaris que pretenien cremar-lo o saquejar-lo. El seu saber fer i el seu esperit conciliador la van convertir en una de les abadesses més respectades de Vallbona. Exercí el càrrec fins a la seva mort, ocorreguda el 1853, després de trenta-vuit anys d'abadiat. La seva tomba està al cor de l'església del monestir.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 4 març 2022].
* 1 2 3 Julio Giménez, Teresa. Catalanes del IX al XIX. Vic: Eumo, octubre de 2010, p. 40,41. ISBN 9788497663830.
* 1 2 3 4 «Lluïsa Dalmau Falç». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 3 Piquer i Jover, Josep Joan. Abaciologi de Vallbona (1153-1977). Santes Creus: Fundació d'Història i Art Roger de Belfort, 1978, pàg. 351-369. ISBN 84-400-5204-9.

## Bibliografia

* Julio, Teresa (en premsa). «Abadesses». En: Sanmartí, Carme; Sanmartí, Montserrat (eds.). Catalanes del IX al XIX. Vic: Eumo.
* Pladevall, Antoni (1968). Els monestirs catalans. Barcelona: Destino.
* Piquer i Jover, Josep Joan (1978). Abaciologi de Vallbona. Santes Creus: Fundació Roger de Bellfort.
* Zaragoza i Pascual, Ernest (1997). Catàleg de monestirs catalans. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat.