OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Noyers (Alt Marne)

Noyers és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Noyers era de 84 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 13 estaven desocupats. Tots els 54 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Noyers el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 34 eren actives i 18 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (21 homes i 9 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 18 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Noyers hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 679 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Noyers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Noyers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Neocataclysta

Neocataclysta és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Neocataclysta magnificalis, que es troba a Amèrica del Nord, on ha estat registrada a Florida, Geòrgia, Maine, Massachusetts, Mississipi, Nova Jersey, Nova York, Carolina del Nord, Nova Escòcia, Ohio, Ontario i Carolina del Sud. S'han registrat adults durant tot l'any.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
* ↑ Bug Guide
* ↑ mothphotographersgroup
# Oakfield

«Oakfield» té aquests significats:
* Oakfield (Maine).
* Oakfield (Nova York).
* Oakfield (Wisconsin).
# Oakfield (Nova York)

Oakfield és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.805 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakfield tenia 1.805 habitants, 648 habitatges, i 465 famílies. La densitat de població era de 1.055,9 habitants per km².
Dels 648 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,3% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.580 $ i la renda mediana per família de 45.270 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.981 $ mentre que les dones 21.897 $. La renda per capita de la població era de 15.962 $. Entorn del 8% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North Logan

North Logan és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 6.163 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Logan tenia 6.163 habitants, 1.728 habitatges, i 1.461 famílies. La densitat de població era de 343,9 habitants per km².
Dels 1.728 habitatges en un 52,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 15,4% no eren unitats familiars. En el 8,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,4% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 49.154 $ i la renda mitjana per família de 51.573 $. Els homes tenien una renda mitjana de 40.302 $ mentre que les dones 25.461 $. La renda per capita de la població era de 17.491 $. Entorn del 4% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Logan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Logan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North London

North London (en català Londres nord) és una subregió de Londres segons estableix el Pla de Londres. Aquesta subregió agrupa els districtes londinencs de Barnet, Camden, Enfield, Hackney, Haringey, Islington i Ciutat de Westminster.
El North London delimitat per la Comissió de Límits cobreix tota l'àrea nord de la ciutat que estaria dividida només entre nord i sud. L'àrea agrupa la Ciutat de Londres i els districtes de Barking i Dagenham, Barnet, Brent, Camden, Ealing, Enfield, Hackney, Hammersmith i Fulham, Haringey, Harrow, Havering, Hillingdon, Hounslow, Islington, Kensington i Chelsea, Newham, Redbridge, Tower Hamlets, Waltham Forest i Westminster.
# Planejadora

Una planejadora, màquina d'obrar o màquina de planejar és una màquina eina usada en fusteria que permet deixar plana una o més superfícies d'una peça de fusta.

## Disseny

Una planejadora consta de dues taules separades per una ranura ajustable on va situat un capçal de tall giratori accionat per un motor elèctric. També hi ha una superfície de guia vertical ajustable, perpendicular a la superfície de les taules. Normalment es regula en posició perpendicular a l'eix del capçal de tall.
Les dues taules són: una taula d'entrada i una taula de sortida. Ambdues es poden ajustar de forma independent. La posició normal de la taula de sortida és de manera que el pla superior de la taula sigui tangent al cercle de gir de les ganivetes. La taula d'entrada es pot abaixar o apujar per treure més o menys fusta.
El capçal de tall generalment és de tres fulles. El seu eix de rotació és paral·lel a les taules d'entrada i sortida. El sentit de gir és (vist des del costat de treball) el mateix de les agulles del rellotge. L'acció de tall és contrària al moviment d'avanç de la peça.

## Funcionament

Amb la màquina en marxa, l'operari (situat a l'esquerra de la màquina) col·loca la peça de fusta a obrar sobre la taula d'entrada. Si la peça de fusta pesa prou només cal acompanyar-la cap al capçal de tall i cap a la taula de sortida. Si la peça de fusta és lleugera cal assegurar un bon contacte amb la taula d'entrada, el capçal i la taula de sortida, exercint una certa força cap a avall (a més de la força horitzontal de desplaçament).

## Seguretat i higiene

Les planejadores modernes disposen d'una pantalla de seguretat que amaga les ganivetes. Una molla posiciona la pantalla en la posició de repòs (amb la màquina parada o en marxa). En empènyer la peça contra el capçal la pantalla se separa. (La seguretat no és completa. Per exemple: si la peça de fusta fa 60 mm d'ample i el capçal 150 mm, hi ha una part de les ganivetes que queden desprotegides quan la pantalla se separa).
En manipular peces de fusta curtes o poc gruixudes és imprescindible l'ús d'estris auxiliars per a pressionar i empènyer la peça que hem d'obrar. Cal separar les mans i protegir-les de les ganivetes de tall.
Com altres màquines de fusteria les planejadores produeixen encenalls, partícules i pols. Modernament estan connectades a un sistema d'aspiració. Les partícules de moltes fustes tropicals i les dels arbres del tipus freixe i faig són molt perjudicials.

## Referències

* ↑ Planejar. Màquina d'obrar. Definició.(català)
* ↑ Woodworker's Journal. Woodworking Techniques: Ingenious Solutions and Time-Saving Secrets. Fox Chapel Publishing, 1 June 2008, p. 42–. ISBN 9781565233621 [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ Jeanne Mager Stellman. Encyclopédie de sécurité et de santé au travail. International Labour Organization, 2000, p. 728–. ISBN 9789222098163 [Consulta: 21 febrer 2011].

## Vegeu també

* Màquina universal
* Fuster
# Cangur gris occidental

El cangur gris occidental (Macropus fuliginosus) és un macròpode molt gros i molt comú, que viu a gairebé tota la part meridional d'Austràlia, des del sud de la badia Shark fins a la costa d'Austràlia Meridional, l'oest de Victòria i la totalitat de la conca del Murray-Darling a Nova Gal·les del Sud i Queensland. La subespècie de Kangaroo Island (Austràlia Meridional) és coneguda com el cangur de Kangaroo Island.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 64. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Haplochromis bullatus

Haplochromis bullatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Albert (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis cavifrons

Haplochromis cavifrons és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis bloyeti

Haplochromis bloyeti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tanzània (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Snoeks, J., 1994. The haplochromines (Teleostei, Cichlidae) of Lake Kivu (East Africa): a taxonomic revision with notes on their ecology. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 270:1-221.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Miquel Arcàngel de Benifallim

Sant Miquel Arcàngel de Benifallim és una església de Benifallim (l'Alcoià) protegida com a bé de rellevància local amb el codi 03.27.032-002.

## Descripció

Construcció renaixentista. A la façana té una capelleta de Sant Miquel Arcàngel.

## Història

L'origen àrab de Benifallim queda acreditat pel seu nom. Quedà despoblada el segle xiv, i Bernat de Cruïlles, va atorgar carta de poblament el 30 de novembre de 1316, a favor de 30 veïns de Penàguila. El 1535 la parròquia tenia 40 cases de cristians vells. Històricament les festes en honor de sant Miqule Arcàngel s'han celebrat els dies 8 de maig i 28, 29 i 30 de setembre.
Aquesta església es va edificiar la segona meitat del segle xvi. Està dedicada a Sant Miquel Arcàngel. Ha estat construïda en diverses fases, el més recent és el campanar i el cor, de finals del segle xix. A la façana s'observen elements arquitectònics reutilitzats de construccions anteriors.

## Referències

* ↑ «Iglesia Parroquial de San Miguel Arcángel». Patrimoni. Generalitat Valenciana. [Consulta: 16 setembre 2018].
* 1 2 Els Castells catalans. R. Dalmau, 1967, p. 622.
* ↑ José Sanchis y Sivera. Nomenclator geográfico-eclesiástico de los pueblos de la diócesis de Valencia con los nombres antiguos y modernos de los que existen o han existido: notas históricas y estadísticas, relación de castillos, pobladores, objetos de arte notables, restos arqueológicos, festividades, cofradías, etc., etc. M. Gimeno, 1922, p. 117.
* ↑ P. y Sagasti Madoz (Madrid, A.). Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar. Est. Literario-Tipográfico de P. Madoz y L. Sagasti, 1849, p. 214–.
* ↑ «Turismo». Patrimoni. Ajuntament de Benifallim. [Consulta: 16 setembre 2018].
# Amir Sharaf al-Din Muẓaffar

Amir Sharaf al-Din Muẓaffar fou un personatge de la família notable dels muzaffàrides, net de l'ancestre de la família Ghiyat al-Din Haji.
Va servir a l'atabeg salghúrida Yusuf Shah a l'àrea familiar de Meybod, on la família (establerta inicialment al Khurasan) havia emigrat durant la invasió mongola.
Va mantenir les rutes lliures de bandits obtenint amb això el favor del kan Arghun Khan (1284-1291), el que li va fer guanyar importància entre els notables de Yedz i el va vincular amb la cort a Tabriz. Arghun el va nomenar després pel càrrec de yasāvol, equivalent a mariscal de la cort i va continuar servint lleialment a la dinastia sota el nou ilkhan Gaykhatu (1291-1295) i el posterior (Ghazan Khan, 1295-1304). Aquest darrer el va nomenar comandant de mil homes (hazāra).
Sota el següent kan, Oldjeitu (1304-1316), fou nomenat governador de Meybod, que va exercir fins a la seva mort, en que el va succeir el seu fill Mubariz al-Din Muhammad.

## Referències

* Enciclopèdia Irànica, article Mozafferids.
# Amir Silah

Amir silah (gran mestre d'armes) fou un títol del sultanat mameluc.
L'amir silah dirigia els soldats (silahdariyya) i vigilava l'arsenal (silahkhana). A les cerimònies públiques portava les armes del sultà i les entregava al sobirà en combats i altres ocasions. No era considerat un càrrec alt al principi, però més tard va arribar a ser el segon en rang entre els amirs del sultanat.

## Referències

* Schultz, Warren C. «Amīr Silāḥ» Encyclopaedia of Islam, THREE., 2012. 20 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/amir-silah-COM_23064>
# Santa Maria dels Frares de la Champagne d'Illa

Santa Maria dels Frares de la Champagne d'Illa és la capella del convent dels Frares de la Champagne de la vila nord-catalana d'Illa, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Rosselló.
Està situada en el centre de la vila d'Illa.

## Referències

* ↑ [ Santa Maria dels Frares de la Champagne d'Illa en els ortofotomapes de l'IGN]
# Santa Maria del Mercadal

«Santa Maria del Mercadal» té aquests significats:
* Santa Maria del Mercadal (Castellnou dels Aspres), església de Castellnou dels Aspres (Rosselló)
* Santa Maria del Mercadal (l'Espunyola, església de l'Espunyola (Berguedà)
* Santa Maria del Mercadal (Girona), antiga abadia cistercenca femenina al raval del Mercadal de Girona
# Santa Maria del Palau de Cornellà de Conflent

Santa Maria del Palau de Cornellà de Conflent és l'antiga capella romànica del Palau de Cornellà de Conflent, pertanyent a la comuna de Cornellà de Conflent, a la comarca d'aquest nom, a la Catalunya del Nord.
És dins del poble de Cornellà de Conflent, a l'extrem meridional del Palau, al punt més al sud de la façana est de l'edifici. L'absis és visible des de l'exterior.
Convertida en habitatge particular d'estiueig, l'antiga capella ha estat molt alterada interiorment, però se'n reconeixen els elements més rellevants de l'edifici romànic, principalment l'absis. Era una capella d'una sola nau, amb absis a llevant, tot i que l'orientació de l'església està forçada cap al sud per la seva integració en el Palau al qual pertany. L'absis, transformat en cuina, ha estat perforat per un gran finestral quadrat, modern. La porta de l'església, a la façana de migdia, fou transformada en finestra. A més, la compartimentació interior i l'arrebossat exterior amaguen la major part de les seves característiques.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «46 - Cornellà de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 47. Santa Maria del Castell de Cornellà de Conflent». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Cornellà de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere. «Cornellà de Conflent: Santa Maria del Palau de Cornellà de Conflent». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Santa Maria del Palau de Cornellà de Conflent