OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iron Horse

Iron Horse és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 321 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Iron Horse tenia 321 habitants, 122 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 13,5 habitants/km².
Dels 122 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,7% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.208 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.091 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era d'11.732 $. Entorn del 14% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Iron Horse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Iron Horse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Campanades a mitjanit

Campanades a mitjanit (títol original en anglès: Falstaff - Chimes at Midnight) és una pel·lícula dramàtica dirigida i protagonitzada per Orson Welles.

## Argument

Anglaterra, Guerra dels Cent Anys (segles xiv i xv). Enric IV, primer monarca de la dinastia dels Lancaster, el 1399 li pren el tron al seu cosí Ricard II.

## Repartiment

* Orson Welles: John Falstaff
* Jeanne Moreau: Doll Tearsheet
* Margaret Rutherford: Mistress Quickly
* John Gielgud: Enric IV

## Rodatge

Una part del rodatge de la pel·lícula es va realitzar al castell de Cardona.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1966: Palma d'Or
* 1968: BAFTA al millor actor estranger per Orson Welles

## Referències

* ↑ Títol en català a Barcelona Film Comission
* ↑ «falstaff chimes at midnight». The New York Times.
# Can Carles (Sant Pere de Riudebitlles)

Can Carles és un edifici del municipi de Sant Pere de Riudebitlles (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici va ser construït a principis del segle xx.

## Descripció

Can Carles és un edifici entre mitgeres situat al peu de la carretera que va de Sant Sadurní a enllaçar amb la d'Igualada a Sitges. Consta de planta baixa, dos pisos i terrat. Al pis principal hi ha una gran balconada amb tres obertures, i al pis superior tres balcons d'una sola obertura i peanya semicircular. L'element més remarcable de la façana és el coronament, amb barana de ferro i un rellotge de sol esgrafiat al centre. El conjunt s'insereix en el llenguatge del noucentisme.

## Referències

* 1 2 «Can Carles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Cantó de Fosses

El cantó de Fosses és un cantó francès del departament de la Val-d'Oise, situat al districte de Sarcelles. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Attainville
* Bellefontaine
* Belloy-en-France
* Châtenay-en-France
* Chaumontel
* Écouen
* Épinay-Champlâtreux
* Ézanville
* Fontenay-en-Parisis
* Fosses
* Jagny-sous-Bois
* Lassy
* Luzarches
* Maffliers
* Mareil-en-France
* Le Mesnil-Aubry
* Le Plessis-Gassot
* Le Plessis-Luzarches
* Puiseux-en-France
* Saint-Martin-du-Tertre
* Seugy
* Viarmes
* Villaines-sous-Bois
* Villiers-le-Sec

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-168 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-d'Oise
# Joel Anthony

Joel Vincent Anthony (Mont-real, Quebec, 9 d'agost de 1982) és un jugador de bàsquet canadenc que actualment forma part de la plantilla dels San Antonio Spurs de l'NBA. Mesura 2,06 metres, i juga de pivot. És un jugador defensiu que fa pocs punts però molts taps i rebots.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Anthony a NBA.com (anglès)
* Estadístiques d'Anthony a l'NBA (anglès)
* Estadístiques d'Anthony a l'NCAA (anglès)
# Campionat d'Espanya de motocròs 2003

La temporada de 2003 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 45a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jonathan Barragán | KTM | ? |
| 2 | Antonio Paricio | ? | ? |
| 3 | Carlos Campano | Yamaha | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### Open

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Javier García Vico | KTM | ? |
| 2 | Mark Eastwood | ? | ? |
| 3 | Josep Alonso | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | Álvaro Lozano | KTM | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | Jordi Viladoms | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 125cc | Estanis Manuel | KTM |
| Cadet 85cc | José Antonio Butrón | Yamaha |
| Trofeu Juvenil 85cc | Francisco Utrilla | Yamaha |
| Trofeu Alevins 65cc | Julián Carmona | KTM |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# John Gadret

John Gadret (Épernay, Xampanya-Ardenes, 22 d'abril de 1979) és un ciclista francès, professional des del 2004 al 2015.
Especialista en ciclocròs, ha guanyat nombroses curses en aquesta especialitat, entre elles dos campionats nacionals (2004 i 2006). També ha demostrat les seves bones condicions d'escalador, sobretot al Giro d'Itàlia, en què el 2011 va aconseguir el que és la seva victòria més destaca, en guanyar l'onzena etapa amb final a Castelfidardo. Al Tour de França de 2010 fou el primer francès de la classificació general, en acabar el 19è.

## Palmarès

* 2004
** Campió de França de ciclocròs
* 2006
** Campió de França de ciclocrós
* 2007
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
** 1r al Tour de l'Ain i vencedor d'una etapa
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia

### Resultats al Tour de França

* 2007. 54è de la classificació general
* 2008. Abandona (7a etapa)
* 2010. 19è de la classificació general
* 2011. No surt (11a etapa)
* 2013. 22è de la classificació general
* 2014. 19è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 18è de la classificació general
* 2009. Abandona (11a etapa)
* 2012. No surt (12a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. Abandona (4a etapa)
* 2006. Abandona (18a etapa)
* 2010. 13è de la classificació general
* 2011. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2012. 11è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de John Gadret a sitiodeciclismo.net
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1966

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1966 es va celebrar a Frankfurt (Alemanya Occidental) del 29 d'agost al 4 de setembre de 1966.
Les proves es van realitzar al Waldstadion de Frankfurt. En total es va competir en 11 disciplines, 9 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Giuseppe Beghetto Itàlia | Ron Baensch Austràlia | Sante Gaiardoni Itàlia |
| Persecució individual | Leandro Faggin Itàlia | Ferdinand Bracke Bèlgica | Dieter Kemper RFA |
| Darrere moto | Romain De Loof Bèlgica | Ehrenfried Rudolph RFA | Leo Proost Bèlgica |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Daniel Morelon França | Pierre Trentin França | Omar Phakadze Unió Soviètica |
| Persecució individual | Tiemen Groen Països Baixos | Jiří Daler Txecoslovàquia | Giorgio Ursi Itàlia |
| Persecució per equips | Itàlia Cipriano Chemello Antonio Castello Gino Pancino Luigi Roncaglia | RFA Karl-Heinz Henrichs Herbert Honz Jürgen Kissner Karl Link | Unió Soviètica Stanislav Moskvin Mikhail Kolyuschev Viktor Bykov Leonid Vukolov |
| Quilòmetre contrarellotge | Pierre Trentin França | Paul Seye Bèlgica | Frans Van Den Ruit Països Baixos |
| Tàndem | França Pierre Trentin Daniel Morelon | RFA Klaus Kobusch Martin Stenzel | Itàlia Walter Gorini Giordano Turrini |
| Darrere moto | Piet De Wit Països Baixos | Bert Romyn Països Baixos | Christian Giscos França |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Irina Kiritchenko Unió Soviètica | Valentina Savina Unió Soviètica | Heidi Blobner RDA |
| Persecució individual | Beryl Burton Regne Unit | Yvonne Reynders Bèlgica | Hannelore Mattig RDA |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | Itàlia | 3 | 0 | 3 | 6 |
| 3 | Països Baixos | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 | Bèlgica | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 5 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 6 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | RFA | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 8 | Austràlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | RDA | 0 | 0 | 2 | 2 |
| | TOTAL | 11 | 11 | 11 | 33 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Jaime Belmonte

Jaime Belmonte Magdaleno (8 d'octubre de 1934 - 21 de gener de 2009) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* 1 2 «Murió Jaime Belmonte» (en castellà). Esto, 22-01-2009. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ «La historia del ex Arrocero Jaime Belmonte» (en castellà). El Sol de Cuautla, 03-02-2009. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ «Correo de Guanajuato». Arxivat de l'original el 2011-09-30. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
* ↑ Jaime Belmonte Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Jaime Belmonte a National-Football-Teams.com (anglès)
# Jaime Benítez Rexach

Jaime Benítez Rexach (Vieques, 29 d'octubre de 1908 - San Juan, 30 de maig de 2001) fou un advocat, professor, orador, assagista i polític porto-riqueny. Va dirigir entre 1942 i 1971 la Universitat de Puerto Rico, primer com a rector i després com a president, on fou partidari de mantenir i reforçar la identitat porto-riquenya. En la seva carrera política va ser membre del Frente Unido Pro Constitución de la República de Puerto Rico, delegat a la Convenció Constituent de l'estat Lliure Associat i militant del Partit Popular Democràtic (PPD), del qual va ser comissionat resident a Washington de 1972 a 1976, sota el Govern de Rafael Hernández Colón.
Va cursar estudis a l'Escola Talla de Santurce i es va graduar a l'Escola Superior Central. Va fer estudis a la Universitat de Georgetown, a Washington DC de 1925 a 1931, on es va llicenciar en Dret el 1930, i després va continuar estudis de postgrau. Va estar vinculat per molts anys a la UPR, institució en la qual va ingressar el 1931, com a professor de l'Escola de Ciències Socials i el 1942 fou designat rector. Benítez va atreure a la universitat a erudits i artistes que havien deixat Espanya en la seva guerra civil, com José Ortega y Gasset, Juan Ramón Jiménez, Jorge Guillén, Maria Zambrano i Francisco Ayala. Es va casar amb Lulu Martínez amb qui va tenir dues filles, Clotilde i Margarita, i un fill, Jaime. Va morir el 30 de maig de 2001 amb 92 anys i fou enterrat al Cementiri Santa María Magdalena de Pazzis a San Juan, Puerto Rico.

## Referències

* 1 2 Opatrný, Josef. El Caribe hispanoparlante en las obras de sus historiadores. Praga: Karolinum Press, 1 abril 2014, p. 209– (Ibero-americana pragensia - supplementum 35). ISBN 978-80-246-2437-2.
* ↑ Efe «Jaime Benítez, ex rector de la Universidad de Puerto Rico» (en castellà). El País, 01-06-2001 [Consulta: 15 juliol 2017].
* ↑ «Benítez, Jaime - (1908-2001)» (en anglès). Biographical Directory of the United States Congress. Library of Congress, 2013. [Consulta: 15 juliol 2017].
* ↑ Lewis, Paul «Jaime Benítez, 92, Educator and Puerto Rican Politician» (en anglès). The New York Times, 01-06-2001. ISSN: 0362-4331 [Consulta: 15 juliol 2017].
* ↑ «Jaime Benítez, hombre de vanguardia» (en castellà). El Nuevo Dia, 28-10-2008 [Consulta: 16 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Hispanic Americans in Congress: Jaime Benitez
# Can Torres (Matadepera)

Can Torres és una masia de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada en una zona boscosa allunyada del nucli urbà. La seva estructura respon a la tipologia clàssica de les masies d'aquesta zona, de planta rectangular, planta baixa, pis i coberta de teula àrab de dos aiguavessos amb carener perpendicular a la façana principal. Aquesta presenta finestres rectangulars amb llinda i brancals que, en alguns casos, són de maó vist i, en d'altres, de pedra. Una d'elles presenta una llinda datada del segle xvii. La porta principal, al centre de la planta baixa, està formada per un arc de mig punt adovellat amb blocs de pedra ben escairats. Entre les dues finestres centrals del primer pis destaca un plafó de ceràmica amb un rellotge de sol.
Pel que fa als elements a destacar de l'interior del mas, cal mencionar la volta del celler, la premsa de 1819 i dues gerres d'oli encastades en els contenidors d'obra.
La masia té diverses construccions adossades i està tancada per un mur de pedra. Aquest compta amb un portal format per un arc rebaixat de maó vist cobert amb una coberta de teula àrab de dos aiguavessos a manera de guardapols. Davant es conserva l'era del mas i, molt a prop, hi ha restes d'un trull exterior. No gaire lluny, cap al sud, hi ha un forn d'obra.

## Història

En documents anteriors al segle XVII aquest mas és anomenat Mas Batlles. No fou fins al segle XVII quan prengué el cognom familiar Torres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Can Valls (la Cellera de Ter)

Can Valls és una casa de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de planta baixa i dos pisos superiors, situat entre mitgeres i cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana i amb un ràfec format per trse fileres de rajola. La composició del ràfec és la següent: primer una filera de rajola plana, llavors una filera de rajola acabada en punta de diamant, complementada per una altra filera de rajola plana. Està ubicat al costat dret del carrer d'Amunt.
La planta baixa consta de dues obertures, com són el portal d'accés i el garatge. El garatge s'ha traduït en la façana en una gran obertura quadrangular amb llinda de fusta. Paral·lelament, destaca especialment el gran portal d'accés adovellat d'arc de mig punt amb unes dovelles ben escairades.
Pel que fa al primer pis, aquest contempla dues obertures de similar tipologia, és a dir: rectangulars, amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra ben escairats i ampit treballat. Sota d'aquest trobem la solució que consisteix en disposar tres blocs de pedra com a mesura de reforç en la sustentació de la pesant finestra. En sengles llindes de les dues finestres es poden llegir dues inscripcions. Així en la de l'esquerra es llegeix: “JOAN PERARNAU 1642”.
Mentre que la de la degut al seu estat de deteriorament, es fa bastant complexa la seva interpretació, però tanmateix s'identifiquen les següents paraules: “(...) + fusté / I H S / 1 7 6 8".
El segon pis, és el més reformat de tots tres i s'ha projectat en la façana en una galeria de dos arcs de mig punt de rajol amb ampit de fusta i a la dreta una obertura quadrangular més recent.
Pel que fa al tema dels materials, en tot l'espai físic de la façana predomina per sobre de tot la pedra, en concret els còdols de riu sense desbastar ni treballar. En el cas de les obertures, la situació és diferent, ja que tant en el portal de la planta baixa com en les dues finestres del primer pis, el material preponderant és la pedra sorrenca.

## Història

En origen, l'actual immoble de Can Valls eren dues cases independents i separades. En un moment històric determinat hom va procedir a ajuntar-les, donant com a resultat l'actual Can Valls. L'habitatge, que en l'actualitat correspon al garatge, era conegut com a Cal Rei.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Can Tresdéus

Can Tresdéus és una masia d'Espinelves (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular (10 x 5 m), coberta a dues vessants, amb la dreta més prolongada i el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i un pis. La façana presenta un portal rectangular de pedra, amb dos graons, dues finestres laterals i un portal amb llinda de fusta a la part esquerra. Al primer pis s'obren tres petites finestres i una altra amb ampit. En aquest sector el ràfec sobresurt uns 20 cm a l'est, uns 10 cm a l'oest i al nord és inexistent. A llevant presenta una espiera al primer pis, ja que la planta està recolzada sobre el ponent, igual que la façana nord, que no té obertures. La de ponent també és cega.
La casa està assentada damunt un desnivell i envoltada de feixes amb murs de paret seca i plantacions d'avets. L'estat de conservació és bo, ja que està arrebossat de nou.

## Història

Masia situada al veïnat de França, en el sector nord-est del municipi i prop del nucli.
Aquesta masia, com les del veïnat, es devia construir als segles XVII i XVIII, moment d'expansió del municipi per aquest sector, però no hi ha cap data que ens permeti concretar més.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Tresdéus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2017].
# Capella d'Escaló

La Capella d'Escaló és una antiga capella romànica de l'àmbit del poble d'Escaló, en el terme municipal de la Guingueta d'Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertany al territori de l'antic terme d'Escaló.
Les seves escasses restes estan situades a prop del poble d'Escaló, en el camí vell d'Espot. Tot just s'hi observa la planta, especialment a la part de l'absis.

## Referències

* ↑ Gavín 1981.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* La Capella d'Escaló en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Xipell

Can Xipell és una casa de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya projectada per l'arquitecte Miquel Madorell i Rius.

## Descripció

Edifici civil, de planta quadrada que es presenta pràcticament com un volum cúbic. Està format per una planta baixa, pis i mansardes a la part superior. El conjunt destaca pel marcat aire neoclàssic que presenta, i que li ve donat a la major part per l'ús de frontons circulars damunt de totes les finestres, així com les columnes amb capitells clàssics que sostenen els balcons. Les mansardes que ocupen tota la part superior i que queden inserides a un sostre de pissarra que els confereix un aspecte completament afrancesat. A l'interior resulta interessant el tipus d'il·luminació: una claraboia central coberta amb vidre, situada al centre de l'edifici, permet la difusió de la llum. A la part inferior d'aquesta claraboia hi ha un sortidor amb columnes. Tot es realitzat amb marbre. L'edifici es troba envoltat per una ampli jardí, al qual també s'hi poden trobar elements neoclàssics, com és la glorieta suportada per columnes situada a un angle del mateix. També es pot destacar l'important treball del reixat del jardí.

## Referències

* ↑ «Can Xipell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Cantó de Courbevoie-2

El cantó de Courbevoie-2 és un cantó francès del departament dels Alts del Sena, situat al districte de Nanterre. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Courbevoie (en part)
* Puteaux

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-256 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Hauts-de-Seine
# Carl Georg Müller

Carl Georg Müller (Rosheim, 1796 - Bœrsch, 1879) fou un autor de teatre alsacià. Estudià amb el seu pare, que era mestre a Rosheim. Un cop va obtenir el batxillerat, estudià dret a la Universitat d'Estrasburg. El 1822 començà a treballar com a notari a Bœrsch, on es va casar i exercí com a alcalde de 1830 a 1848. Alhora, va escriure les Kunkelstuben, que són peces de teatre tradicional alsacià.