OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carlos Spegazzini

Carlos Spegazzini (41,100 km²) és una ciutat del Gran Buenos Aires, Argentina, en el partit d'Ezeiza a la província de Buenos Aires. Està situada al centre-sud del partit a la vora de la RN 205, en el km 46. El seu nom va ser donat en honor del científic Carlos Luis Spegazzini.
Nucli poblacional nombrós, desenvolupant una important activitat industrial i comercial, i nodrida xarxa de serveis. La seva població era de 19.005 habitants (INDEC, 2001), i el 2007 són probablement en són més de 27.000.
La localitat està dividida en barris: Del Plata, 3 Américas, Monte Rosa, La Flecha, Güemes, La Esperanza, Parque Las Lomas i Barrio El Porvenir.

## Toponímia

És en homenatge a l'expedicionari patagó, micòleg homònim (n. Aosta 1858-La Plata 1926)

## Història

* 1500, el territori del Partit de Ezeiza estava habitat pel poble querandí, dedicat a la caça i a la pesca
* 1536, arriba Pedro de Mendoza, comença la lluita contra els pobles originaris en tot el territori bonaerense
* 1580, es desallotja el territori
* 1588 comença el repartiment de les terres
* 1758 Juan Guillermo González i Aragón, besavi del general doctor Manuel Belgrano, funda la "Estancia Los Remedios". Aquesta estancia va albergar la 1a capella de la zona, situada a la rodalia del Centre Atòmic Ezeiza.
* 1767, arriba Gerónimo Ezeiza, es casa amb la neta de l'alcalde de Buenos Aires, Pedro de Barragán. i forma una àmplia família. Amb els anys, un dels seus descendents, José María Ezeiza serà propietari d'una quinta a la zona
* 1885 Mort José María i també la seva filla, el gendre dona al Ferrocarril Oest, el predi on s'aixecaria una estació amb la condició que porti el nom de José María Ezeiza. Les terres riques i fèrtils es fraccionen, es formen chacras, quintes, poblacions que creixen i es desenvolupen amb l'arribada del tren. El primer magatzem general va pertànyer al senyor Oyanarte, i al seu torn funcionava l'estafeta de correu. L'activitat tambera va ser una de les principals activitats de l'incipient poble i diàriament dos trens carregats de llet anaven a Buenos Aires per a la seva comercialització.
* La "Estancia Los Remedios" perdura fins a 1945, quan s'expropia per construir l'Aeroport Internacional de Ezeiza.
* 1888: Sacsejada molt vioenta a les 3.20 del 5 de juny pel terratrèmol del Riu de la Plata de 1888
* Va ser una important zona lletera
* 1949 comença la divisió dels seus camps, i es constitueix el primer barri “Barrio General Güemes”, i en segueixen més que van conformar un conglomerat poblacional i un desenvolupament industrial fins a ser un Parc Industrial
* 1950 "Spegazzini" va ser part del Partit d'Esteban Echeverría fins a desembre de 1995.

## Enllaços externs

* Municipalitat de Ezeiza
* Lloc federal
* Coord. geogràfiques + imatges NASA i Google
* Ezeiza.info - Lloc web dedicat a la difusió del nostre municipi en internet
# Can Fiter (la Seu d'Urgell)

Can Fiter és una casa situada al carrer Major del Centre Històric de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, amb la façana principal que dona al carrer Major i la posterior al carrer Sant Nicolau. Destaca la composició simètrica, formada per les obertures. De tota manera, les pintures murals són l'element més identificatiu. Segueixen una decoració classicista amb motius com medallons, garlandes, sanefes i pilastres. La façana posterior, del carrer Sant Nicolau, mostra formes constructives més sòbries.

## Referències

* ↑ «Can Fiter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Vissokogorni

Vissokogorni (en rus: Высокогорный) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2019 tenia 2.875 habitants. Pertany al districte rural de Vàninski.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Vissoke (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Vissókoie».
Vissoke (en (ucraïnès): Високе) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 151 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Kermentxik.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Vissoke d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Veiga

«Veiga o A Veiga» té aquests significats:
* A Veiga, municipi de la província d'Ourense.
* Veiga, parròquia del municipi d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo.
* Veiga, parròquia del municipi de Navia, a Astúries.
# Carpano (equip ciclista)

L'equip Carpano, conegut posteriorment com a Sanson, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1956 i 1966.
Els seus èxits més importants foren les dues victòries finals al Giro d'Itàlia per part de Franco Balmamion.

## Principals resultats

* Volta a Suïssa: Rolf Graf (1956), Attilio Moresi (1961)
* Tres dies de Flandes Occidental: Frans Van Looveren (1956)
* Milà-Torí: Ferdi Kübler (1956), Angelo Conterno (1958), Walter Martin (1961), Franco Balmamion (1962)
* París-Roubaix: Fred de Bruyne (1957)
* París-Tours: Fred de Bruyne (1957)
* Tour de Flandes: Fred de Bruyne (1957), Germain Derijcke (1958)
* Volta a Llombardia: Nino Defilippis (1958)
* Giro del Piemont: Nino Defilippis (1958)
* Giro del Ticino: Jan Adriaenssens (1958), Italo Zilioli (1965)
* Giro del Laci: Nino Defilippis (1958, 1962)
* Campionat de Zuric: Giuseppe Cainero (1958), Angelo Conterno (1959), Franco Balmamion (1963), Italo Zilioli (1966)
* Lieja-Bastogne-Lieja: Fred de Bruyne (1958)
* París-Niça: Fred De Bruyne (1958)
* Premi Nacional de Clausura: Joseph Planckaert (1959)
* Campionat de Flandes: Gilbert Desmet (1960)
* Giro de la Toscana: Nino Defilippis (1960), Giorgio Zancanaro (1964)
* Giro de l'Emília: Diego Ronchini (1961), Italo Zilioli (1963)
* Giro del Véneto: Nino Defilippis (1961), Italo Zilioli (1963, 1964)
* Giro dels Apenins: Franco Balmamion (1962), Italo Zilioli (1963)
* Coppa Bernocchi: Raffaele Marcoli (1966)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 11 participacions (1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966)
** 22 victòries d'etapa:
*** 1 el 1956: Pietro Nascimbene
*** 2 el 1958: Nino Defilippis (2)
*** 2 el 1959: Gastone Nencini, Nino Defilippis
*** 2 el 1960: Gastone Nencini (2)
*** 1 el 1961: Nino Defilippis
*** 2 el 1962: Antonio Bailetti, Giuseppe Sartore
*** 5 el 1963: Vendramino Bariviera (3), Nino Defilippis, Antonio Bailetti
*** 2 el 1964: Vendramino Bariviera, Giorgio Zancanaro
*** 2 el 1965: Luciano Galbo, Italo Zilioli
*** 3 el 1966: Vendramino Bariviera, Raffaele Marcoli, Vendramino Bariviera
** 2 classificació finals:
*** Franco Balmamion (1962, 1963)
** 2 classificacions secundàries:
*** Classificació per equips: (1958, 1963)
* Tour de França
** 2 participacions (1962, 1963)
** 2 victòries d'etapa:
*** 1 el 1962: Antonio Bailetti
*** 1 el 1963: Antonio Bailetti
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles 1 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 2 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Carpanzano

Carpanzano és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis d'Altilia, Belsito, Colosimi, Marzi i Scigliano a la mateixa província.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Carpanzano :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Carpanzano» (en italià).
# Carpats Blancs

Els Carpats blancs (en txec Bílé Karpaty, en eslovac Biele karpaty) és una serralada que forma part dels Carpats i que està situada a la frontera entre la República Txeca i Eslovàquia.
La muntanya més alta d'aquesta serralada és el Mont Javorina, de 970 metres d'altura. També destaca el Mont Lopenik, amb 911 m.
La serralada està protegida i és un Parc Natural. Al seu interior, hi ha incloses les següents localitats
* República Txeca
** Veľká nad Veličkou
** Javorník
** Boršice u Blatnice
** Nová Lhota
** Suchov
** Slavkov
** Horní Němči
** Kortyná
** Strání
** Březová
** Starý Hrosenkov
** Bystřice pod Lopeníkem
** Bojkovice
** Pitín
** Komňa
** Luhačovice
** Slavičín
** Rokytnice
** Záhorvice
** Rudice
** Neznedice
** Rudimov
** Štitná nad Vláří
** Popov
** Brumov-Bylnice
* Eslovàquia
** Nová Bošáca
** Horná Súča

## Enllaços externs

* bilekarpaty.cz (txec)
* Beskydy, Javorníky, Bílé Karpaty Arxivat 2007-08-20 a Wayback Machine. (txec)
* Czechtourism.com Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Can Muntlló

Can Muntlló és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local a Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès).

## Descripció

És un habitatge que centra un petit jardí rodejat d'una tanca, amb portes de reixat de forja de línies modernistes. La casa, actualment molt degradada, consta de planta baixa i dos pisos.

## Referències

* «Can Muntlló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 abril 2012].
# Carbocernaïta

La carbocernaïta és un mineral de la classe dels carbonats. Va ser anomenat l'any 1961 per A. G. Bulakh, V. V. Kondrat'yeva i Y. N. Baronova en al·lusió a la seva composició: carbonat, ceri i sodi (en llati natrium).

## Característiques

La carbocernaïta és un carbonat de fórmula química (Ca,Na)(Sr,Ce,Ba)(CO₃)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

La carbocernaïta ha estat descrita com a mineral accessòri en carbonatites dolomitico-calcítiques associades amb massissos alcalins-ultramàfics. A més a més de la seva localitat tipus s'ha descrit al Canadà, Finlàndia, Rússia, el Brasil, Namíbia i la Xina.

## Referències

* ↑ «Carbocernaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Carbocernaite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 6 desembre 2016].
# Carbobystrita

La carbobystrita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cancrinita. El seu nom fa referència a la seva relació amb la bystrita (Na₇Ca(Al₆Si₆O₂₄)S²⁻Cl⁻) i el rol essencial del (CO₃) en el compost. És l'anàleg de carbonat, sodi i deficient en potassi de la bistrita.

## Característiques

La carbobystrita és un silicat de fórmula química Na₈(Al₆Si₆O₂₄)(CO₃)·4H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al: Museu Mineralògic Fersmann de l'Acadèmia Russa de les Ciències (Moscou), nombre de catàleg #3836.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carbobystrita pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

La carbobystrita va ser descoberta a la Mina a cel obert Koashva, al Massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia) a partir de pegmatita hiperagpaítica zonificada en un cos d'ijolita-urtita a prop del seu contacte amb roques d'apatita-nefeina i aparentment cristal·litzades a partir de la fosa que forma la pegmatita peralkalina residual o solució.

## Referències

* 1 2 «Carbobystrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
* 1 2 «Carbobystrite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 28 febrer 2020].
# Carn de foca

La carn de foca és la carn (incloent-hi el greix i els òrgans) obtinguda de les foques. És pobra en lípids i rica en proteïnes, ferro i àcids grassos omega 3, tot i que el contingut nutritiu exacte varia d'una espècie a l'altra. La caça de foques, sia per obtenir-ne la carn o per a altres aplicacions, suscita una forta polèmica. El consum de carn de foca ha estat relacionat amb l'expansió de la tuberculosi entre els pobles amerindis fa uns 6.000 anys. Els inuits tradicionalment se l'han menjat crua.

## Referències

* 1 2 3 Sabourin, C. «La carn de foca s'imposa als menús del Quebec malgrat les crítiques a la seva caça». El Periódico de Catalunya, 16 abril 2009. [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ Bueno, D. «Els orígens de la tuberculosi». Ara Balears, 19 octubre 2014. [Consulta: 7 gener 2021].
# Carn de balena

La carn de balena és la carn dels cetacis (catxalots, balenoptèrids, iubartes i altres balenes) utilitzada en l'alimentació dels éssers humans o altres animals. En un sentit més ampli inclou també el consum d'altres parts com la pell, els òrgans i el greix de balena. Es prepara de diverses maneres i ha format part de la dieta en moltes parts del món, incloent-hi l'Europa occidental i Amèrica.
El consum de carn de balena perdura en països com el Japó, Noruega, les illes Fèroe i pels bascos, els inuits i altres pobles indígenes dels Estats Units, el Canadà i la Groenlàndia, pels txuktxis de Sibèria a Rússia i els habitants de l'illa de Bèquia al mar del Carib.
El consum de carn de balena pels éssers humans ha estat denunciat per motius relatius a la conservació de la fauna salvatge i la toxicitat d'aquests animals, a causa del seu alt contingut de mercuri, que provoca un enverinament per mercuri, anomenat malaltia de Minamata.
El 2007, l'ONG ambientalista Greenpeace exposà dofins i balenes capturats en les xarxes dels pescadors a la Porta de Brandenburg (Berlín) en protesta contra la caça comercial d'aquests animals amenaçats i pressionar els governs que participen en les cimeres de la Comissió Balenera Internacional perquè prenguessin mesures.

## Referències

* ↑ Greenpeace. «Balene e delfini uccisi portati in piazza a Berlino per denunciarne la caccia incontrollata» (en italià), 21 maig 2007. [Consulta: 7 març 2019].

## Vegeu també

* Caça de balenes a les Illes Fèroe
# Carn de canó

Carn de canó és un terme informal i despectiu per a referir-se als soldats que són considerats prescindibles i són emprats en primera línia per fer front al foc enemic. El terme s'utilitza generalment en situacions en què els soldats es veuen obligats a lluitar contra adversitats inabordables i tenint coneixença prèvia que patiran unes baixes altíssimes en un esforç per a aconseguir un objectiu estratègic. El terme fou usat a bastament durant la Primera Guerra Mundial en la guerra de trinxeres, quan onades de soldats eren llançades per a assaltar les trinxeres enemigues fortament cobertes per foc de metralladores i artiller. Esporàdicament també s'usa el terme per a referir-se de manera general a tots els soldats d'infanteria, que en relació a les altres armes -artilleria, força aèria i marina- pateixen proporcionalment més baixes, així com per a referir-se a soldats inexperts o novells, els quals suposadament són més prescindibles que els soldats veterans. El terme deriva metafòricament fent referència al fet que els soldats són l'aliment dels canons de l'enemic.

## Vegeu també

* Missió suïcida
* Kamikaze
* Darrera defensa
* Atac d'onada humana
# Cantó de Prémery

El cantó de Prémery és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Cosne-Cours-sur-Loire. Té 14 municipis i el cap és Prémery.

## Municipis

* Arbourse
* Arthel
* Arzembouy
* Champlemy
* Champlin
* Dompierre-sur-Nièvre
* Giry
* Lurcy-le-Bourg
* Montenoison
* Moussy
* Oulon
* Prémery
* Saint-Bonnot
* Sichamps

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-19.. | M. Guyot | Divers droite |
| 19..-1973 | M. Depierreux | SFIO, després PS |
| 1973-1979 | M. Bonnot | PCF |
| 1979-1998 | Paul Cabarat | RPR |
| 1998- | Jacques Legrain | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.513 | 6.014 | 5.367 | 4.844 | 4.332 | 4.080 | 4.024 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Pré-en-Pail

El cantó de Pré-en-Pail és un cantó francès del departament del Mayenne, situat al districte de Mayenne. Té 7 municipis i el cap és Pré-en-Pail.

## Municipis

* Boulay-les-Ifs
* Champfrémont
* Pré-en-Pail
* Ravigny
* Saint-Cyr-en-Pail
* Saint-Pierre-des-Nids
* Saint-Samson

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Gustave Buat | radical |
| 1958-1976 | Baptiste Hyvard | radical |
| 1976-1988 | Edmond Renard | Divers droite |
| 1988- | Yves Cortès | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.685 | 5.562 | 5.345 | 5.477 | 5.426 | 5.239 | 5.536 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carneu

Carneu (grec antic: Καρνεῖος, llatí: Carneius) fou un filòsof cínic grec, de malnom Cinulc perquè era el cap de l'escola dels cínics (grec antic: Κύνουλκος 'cap dels cínics'). Era natural de Mègara. És esmentat a El banquet dels cínics, de Parmenisc.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Carneius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 615.
* ↑ Curnow, 2011, «Carneius of Megara».

## Bibliografia

* Curnow, T. The Philosophers of the Ancient World: An A-Z Guide (en anglès). Bristol Classical Press, 2011. ISBN 9781849667708.
# Carta 08

La Carta 08 (en transcripció llatina del xinès: Língbā Xiànzhāng) és un manifest signat per 303 intel·lectuals i activistes de drets humans de diferents professions (professors universitaris, advocats, periodistes i artistes), i posteriorment per altres vuit mil persones més, per promoure una reforma política i democratitzadora de la República Popular de la Xina.
Va ser publicat el 10 de desembre del 2008, coincidint amb el 60è aniversari de la Declaració Universal dels Drets Humans, i el seu nom adopta l'estil de l'atni-socialista Carta 77 de Txecoslovàquia.
L'un dels seus principals redactors fou Liu Xiaobo, guardonat amb el Premi Nobel de la Pau el 2010, però reprimit pel seu país.

## Referències

* http://internacional.elpais.com/internacional/2010/10/08/actualidad/1286488804_850215.html
Viccionari
# Ville-devant-Belrain

Ville-devant-Belrain és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 29 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ville-devant-Belrain era de 29 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 8 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 13 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. Tots els 13 habitatges eren cases. Dels 11 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien quatre cambres i 9 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ville-devant-Belrain el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 12 eren actives i 5 eren inactives. De les 12 persones actives 11 estaven ocupades (8 homes i 3 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 5 persones inactives 4 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Ville-devant-Belrain hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ville-devant-Belrain a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ville-devant-Belrain a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Carudes

Els carudes (en llatí charudes, en grec antic Χαροῦδες) són una tribu germànica esmentada per Claudi Ptolemeu entre les que habitaven el Quersonès Címbric (Jutlàndia), i que són probablement el mateix poble que Suetoni menciona amb el nom de Carides. No és igual de segur que fossin el mateix poble que els Harudes, que van servir a l'exèrcit d'Ariovist i que menciona Juli Cèsar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Charudes». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 juliol 2021].
# Carura

Carura fou una ciutat fronterera de Cària, al límit amb Frígia.

## Referències

* ↑ «Karoura (Phrygia) 9 Tekkekoy? - Κάρουρα». [Consulta: 17 juny 2019].
# Caríceides

Caríceides (Charicieides, Karikieídes, Χαρικλείδης) fou un escriptor grec de la nova comèdia, de data incerta. Ateneu esmenta una de les seves obres titulada "La cadena" (Ἅλυσις).

## Referències

* Charicieides a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.