OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Calkinsita-(Ce)

La calkinsita-(Ce) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de Frank Cathcart Calkins (1878–1974), geòleg del U.S. Geological Survey. El sufix "-(Ce)" designa l'element de terres rares dominant en la seva composició.

## Característiques

La calkinsita-(Ce) és un carbonat de fórmula química (Ce,La)₂(CO₃)₃·4H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Forma cristalls laminars en {010}, d'aproximadament 1 mil·límetre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calkinsita-(Ce) pertany a «05.CC - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: donnayita-(Y), ewaldita, mckelveyita-(Y), weloganita, tengerita-(Y), kimuraïta-(Y), lokkaïta-(Y), shomiokita-(Y), lantanita-(Ce), lantanita-(La), lantanita-(Nd), adamsita-(Y), decrespignyita-(Y) i galgenbergita-(Ce).

## Formació i jaciments

Es troba com a producte de la meteorització estretament associat amb la burbankita, en filons de calcita que tallen shonkinita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: burbankita, ancilita, lantanita, barita, goethita, calcita, biotita, barita, estroncianita, pirita, dolomita, khanneshita, carbocernaïta, mckelveyita o minerals del grup de la clorita. Va ser descoberta al Big Sandy Creek, als monts Bearpaw, al comtat de Hill, Montana (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Calkinsite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2016].
* 1 2 «Calkinsite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 maig 2016].
# Aklim

Aklim (en àrab أكليم, Aklīm; en amazic ⴰⴽⵍⵉⵎ) és un municipi de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.695 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lachalade

Lachalade és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lachalade era de 56 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lachalade el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 24 eren actives i 10 eren inactives. De les 24 persones actives 21 estaven ocupades (14 homes i 7 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lachalade a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lachalade a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rocabertí de Sant Salvador

Rocabertí de Sant Salvador és un petit llogaret pertanyent al municipi d'Agramunt, a la comarca de l'Urgell. Actualment deshabitat, està format per un nucli de quatre o cinc cases que formen pinya al volt d'un reduït recinte només obert per llevant. Està situat a 443 metres d'altitud.
Estigué vinculat, almenys des del segle xvii, amb la jurisdicció de la Donzell. La seva església depenia de la parròquia de Sant Tirs d'Oliola. Rocabertí de Sant Salvador com a població va ser municipi en solitari fins a 1857 moment en què es va crear el municipi de Doncell conjuntament amb les poblacions veïnes de la Donzell d'Urgell, Montclar d'Urgell i les Puelles, fins que finalment el 1970 totes les poblacions del municipi de Doncell van passar a formar part del municipi d'Agramunt.
S'hi arriba per Donzell d'Urgell i per Agramunt mitjançant un camí rural d'aproximadament 5 km.

## Referències

* ↑ «Rocabertí de Sant Salvador». Ajuntament d'Agramunt. [Consulta: 9 agost 2019].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 9 agost 2019].
# Psychotria tahitensis

La Psychotria tahitensis és una espècie de plantes amb flor del gènere Psychotria de la família Rubiàcia. És endèmica de Tahití (Polinèsia francesa). Amenaçada d'extinció per l'expansió d'espècies invasores, hom malda Arxivat 2010-06-26 a Wayback Machine. per la seva conservació.

## Referències

* Jean-Yves Meyer, Jacques Florence Tahiti's Native Flora Endangered by the Invasion of Miconia calvescens DC. (Melastomataceae), Journal of Biogeography (1996), p. 775-781

## Enllaços externs

* The International Plant Names Index (anglès)
# Jeremies Tranos

Jeremies II Tranos (en grec Ιερεμίας Β' Τρανός) va ser tres vegades patriarca de Constantinoble, la primera de l'any 1572 al 1579, la segona del 1580 al 1584 i la tercera del 1587 al 1595.
Va néixer a Anquíalos l'any 1536 en el si d'una família influent. Va ser metropolità de Larisa, i l'any 1572 va ser elegit per primera vegada patriarca, i el novembre de 1579 els otomans el van deposar per afavorir Metròfanes III. Va tornar a ser patriarca a la mot de Metròfanes el 1580 fins al març de 1584, i una última vegada des del 1587 fins a la seva mort l'any 1595.
Jeremies va mantenir bones relacions amb el papa Gregori XIII, i fins i tot estava disposat a acceptar la reforma del calendari que el papa proposava, encara que no es va aplicar fins anys més tard. Teolepte II, metropolità de Filipòpolis el va denunciar per voler aquest canvi davant de les autoritats otomanes, i això va causar la seva destitució l'any 1584. Durant el seu patriarcat intermitent, va fer nombroses visites pastorals a les províncies ortodoxes, va buscar suport econòmic pel patriarcat, va introduir importants reformes en l'administració de l'Església Ortodoxa i va defensar la seva acceptació irrenunciable de la tradició Ortodoxa, tant davant del papa com dels teòlegs luterans, amb els que va mantenir una abundant correspondència. Va rebre dels luterans la Confessió d'Augsburg, on presentaven els principis del protestantisme, i Jeremies va escriure les famoses Respostes, on contestava a cada article i assenyalava les diferències teològiques refutant les premisses dels luterans.
També va tenir importància el seu paper en l'establiment del Patriarcat de Moscou i de tota Rússia a favor del metropolità Job durant el viatge que va fer a Rússia l'any 1589. L'establiment d'aquest patriarcat va ser confirmada per dos Concilis de Constantinoble, celebrats l'any 1590 i el febrer de 1593.

## Referències

* ↑ «Ἰερεμίας Β'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ Kiminas, Demetrius. The ecumenical patriarchate : a history of its metropolitanates with annotated hierarch catalogs. San Bernardino, CA: Borgo Press, 2009, p. 38, 46. ISBN 9781434458766.
# Calcani

El calcani o calcany (del llatí os calcis) és un os del peu (un tars) curt, asimètric, de forma cúbica irregular i amb sis cares: superior i inferior, laterals, i anterior i posterior, de les quals dues són més o menys articulars. Aquest os constitueix el taló del peu. És a la part inferior de la primera renglera del tars. S'articula amb l'astràgal per dalt i amb el cuboide per davant.

## Referències

* ↑ «calcani | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 octubre 2024].
Viccionari
# Alphonse Milne-Edwards

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Milne-Edwards».
Alphonse Milne-Edwards (París, 13 d'octubre del 1835 - 21 d'abril del 1900) fou un naturalista i zoòleg (sobretot ornitòleg) francès i expert en l'àmbit dels crustacis.
Era fill del naturalista i metge Henri Milne-Edwards (1800-1885). Alphonse va estudiar medicina i va treballar com a assistent del seu pare. El 1865 va començar com a professor a l'Escola de Farmàcia de París i va succeir al seu pare el 1876 al Museu Nacional d'Història Natural com a catedràtic d'ornitologia i cap del departament de mamífers i ocells. Va ser especialista en l'àmbit d'ocells fòssils i de recerca marina. Va ser director del museu a partir de l'any 1891. El 1879 va esdevenir membre de l'Acadèmia Francesa de les Ciències i el 1885 membre corresponent de l'Acadèmia Russa de les Ciències a Sant Petersburg.
Alphonse Milne-Edwards va morir l'any 1900. Després de la seva mort, Émile Oustalet (1844-1905) li va succeir com a director del Museu Nacional d'Història Natural.

## Referències

* ↑ Anonymous «Obituary – Professor Alphonse Milne-Edwards». The Auk, 17, 3, 1900, pàg. 320–321. DOI: 10.2307/4069150.
# Leonard Roth

Leonard Roth (Edmonton, 29 d'agost de 1904 - Pittsburgh, 28 de novembre de 1968) va ser un matemàtic anglès.
Roth era fill d'un jueu propietari d'una botiga de roba i des del 1923 va estudiar matemàtiques amb una beca al Clare College de la universitat de Cambridge, on es va graduar el 1926. El seu camp de treball va ser la geometria algebraica, sota la influència de Henry Frederick Baker. El curs 1930-31 va rebre una beca Rockefeller per estudiar a Roma amb Francesco Severi, Guido Castelnuovo i Federigo Enriques. Durant aquesta estada, va conèixer qui seria la seva esposa, Marcella Baldesi. El 1931 va ser nomenat professor de l'Imperial College London on va romandre fins al 1965, quan va esdevenir professor visitant a la Universitat de Pittsburgh, càrrec que va mantenir fins a la seva mort accidental el 1968, a causa del qual també va morir la seva dona.
En geometria algebraica va investigar en el context de l'escola italiana de Severi. És conegut sobretot pel seu llibre de text sobre geometria algebraica escrit amb John Greenlees Semple, publicat el 1949. També va escriure una monografia sobre varietats algebraiques en tres dimensions. Va deixar escrit un encantador article amb les seves impressions dels anys d'estudiant a Cambridge, que es va publicar de forma pòstuma.
Va ser germà de la crítica literària Queenie D. Leavis.

## Referències

* ↑ Segre, 1978, p. 194.
* ↑ Togliatti, 1970, p. 327.
* ↑ Roth, 1971, p. 223 i ss.
* ↑ Campbell, 1984, p. 94 i ss.
* ↑ Krantz, 2005, p. 202.

## Bibliografia

* Campbell, Douglas M.; Higgins, John C. Mathematics: People, Problems, Results (en anglès). Wadsworth, 1984. ISBN 0-534-22884-5.
* Krantz, Steven G. Mathematical Apocrypha Redux (en anglès). Mathematical Association of America, 2005. ISBN 0-88385-554-2.
* Roth, Leonard «Old Cambridge Days» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 78, Num. 3, 1971, pàg. 223-236. DOI: 10.2307/2317519. ISSN: 0002-9890.
* Segre, Beniamino «Leonard Roth» (en anglès). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 8, Num. 2, 1978, pàg. 194-202. DOI: 10.1112/blms/8.2.194. ISSN: 0024-6093.
* Stigler, Stephen N. «The Digital Approximation of the Binomial by the Poisson» (en anglès). The American Statistician, Vol. 67, Num. 1, 2013, pàg. 57-59. DOI: 10.1080/00031305.2012.755473. ISSN: 0003-1305.
* Togliatti, E. «Leonard Roth» (en italià). Bollettino della Unione Matematica Italiana, Vol. 3, Num. 4, 1970, pàg. 326-332. ISSN: 0041-7084.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Leonard Roth» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Rocabandera

La Rocabandera és una muntanya de 541 metres que es troba al municipi de Sanaüja, a la comarca catalana de la Segarra.
Situada a ponent del municipi, pren el seu nom de "l'encaix circular excavat en una alterosa roca, que suposadament hauria servit per situar-hi “la bandera” que assenyalaria presumiblement el "territori carlí” al que Sanaüja pertanyia (i avui una bandera quadribarrada torna a senyorejar aquest punt privilegiat)".
El cim de la muntanya és un esplèndit mirador on, actualment, al costat de la bandera, hi ha instal·lat un plafó informatiu amb una foto del paisatge que es divisa des d'aquest punt, que inclou una breu explicació de l'entorn i algunes referències toponímiques.

## Referències

* ↑ «Des del camí de les Garrigues». lafontdebiscarri, 21-09-2012.
# Malé Chyndice

Malé Chyndice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 386 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1264.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «OBEC MALÉ CHYNDICE» (en eslovac). Obec Malé Chyndice. [Consulta: 7 agost 2022].
# Pílades de Cilícia

Pílades de Cilícia (grec antic: Πυλάδης, llatí: Pylades) fou un destacat mim grec, nadiu de Cilícia, que va actuar a Roma. Va arribar a Roma potser l'any 21 aC. Va ser protegit per Mecenàs i sembla que era un llibert d'August, que el va desterrar de la ciutat diverses vegades, però sempre li va permetre retornar, a petició del poble. Va introduir el mim tràgic basat en la mitologia o la història.
Va ser la màxima figura juntament amb Bàtil d'Alexandria, amb el qual competia. Hiles, el famós actor de pantomim, va ser deixeble seu.

## Referències

* ↑ Pylades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 606
# Pordenone

Pordenone (friülès i vèneto Pordenon) és un municipi italià, situat a la regió del Friül – Venècia Júlia i a la província de Pordenone. L'any 2006 tenia 50.518 habitants. Limita amb els municipis d'Azzano Decimo, Cordenons, Fiume Veneto, Pasiano di Pordenone, Porcia, Prata di Pordenone, Roveredo in Piano, San Quirino i Zoppola.

## Fills il·lustres

* Marc'Antonio Pordenon (1535-1590) llaütista i compositor.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Sergio Bolzonello | Centreesquerra |
# Retrat de les senyoretes N.N.

Retrat de les senyoretes N. N. és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1890 a Barcelona i que actualment pertany a una col·lecció privada.
El 18 d'octubre de 1890, es va inaugurar a la Sala Parés de Barcelona una exposició que suposaria l'inici de la renovació pictòrica catalana. Casas i Rusiñol presentaven un nombre important d'obres de la seva producció més recent, que van suscitar una considerable controvèrsia entre els partidaris i detractors. Tanmateix, els crítics d'art van elogiar unànimement els retrats de Casas i van coincidir a destacar el Retrat de les senyoretes N. N., tant per l'elegància i per l'expressió de les dues figures, com pel realisme de l'ambient.
La Vanguardia del dia anterior de la inauguració considerava
| « | realment bonic el retrat de les seves dues cosines Àngels i Antònia, passejant del braç per un jardí [...] on no se sap si admirar més la manera com estan col·locades les figures o la diafanitat del medi en les quals es mouen. | » |
| — La Vanguardia |||
Antònia Puig i España i Maria dels Àngels Puig i España, les dues joves retratades per Casas en aquesta tela, eren cosines segones del pintor. Segons sembla, el títol que en aquell moment es va donar a aquesta obra, Retrat de les senyoretes N. N., es va deure al fet que les joves van preferir mantenir-se en un discret anonimat. Les dues figures destaquen tant per la precisió gairebé fotogràfica dels seus rostres com, i molt especialment, per la valenta utilització de l'intens blanc dels vestits, matisats en rosa i blau respectivament, colors que amb major intensitat apliquen als llaços que llueixen les retratades. Així mateix, l'artista va integrar les figures en un exuberant entorn ocupat per uns grans testos amb plantes i flors que no solament aconsegueixen un ajustat contrapunt a les retratades, sinó que permeten a l'artista mostrar la seva extraordinària habilitat.

## Referències

* DOÑATE, Mercè i MENDOZA, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X.
# Can Delme

Can Delme és una casa de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una antiga casa de pagès formada per diferents edificacions i espais. Destaquen els elements de la façana nord que ajuden a conformar l'aspecte de la plaça de la Vila. L'edificació principal es compon de planta baixa i dos plantes pis amb coberta a dues aigües amb un interessant ràfec. La façana està ordenada per tres eixos verticals i destaca el contrast entre el mur llis i el balcó corregut de la primera planta. Entre les diferents dependències destaca la destinada a ferreria, una de les més antigues de la comarca i l'antiga era.

## Referències

* 1 2 «Can Delma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 juliol 2018].
# Al·ligàtor xinès

L'al·ligàtor xinès o al·ligàtor del Yangtze (Alligator sinensis) és una espècie de rèptil crocodilians de la família Alligatoridae.
El seu aspecte és molt similar al del seu congènere, l'al·ligàtor del Mississipi (Alligator mississippiensis), però és notablement més petit, rondant normalment els 2 metres de llarg, encara que es posseeixen descripcions d'exemplars excepcionals que van arribar als tres metres. A diferència d'A. mississippiensis està completament cuirassat; fins i tot l'estómac ho està, característica trobada en pocs crocodilis. Són de color fosc amb bandes més clares al llarg del cos.
Els al·ligàtors xinesos tenen les mateixes proporcions que els americans, malgrat les seves reduïdes dimensions. Només s'observa la diferència que les cries recentment sortides de l'ou posseeixen un cap més desenvolupat, la qual cosa probablement els permet alimentar-se d'insectes aquàtics majors que els plançons d'al·ligàtor del Mississipi.
# Resolució 1787 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1787 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de desembre de 2007. El Consell va decidir ampliar el període inicial de la Direcció Executiva del Comitè contra el Terrorisme (CTED) fins al 31 de març de 2008.

## Detalls

El Consell va demanar al Director Executiu del CTED que recomani, en un termini de 60 dies, els canvis que consideri oportuns al pla organitzatiu i que els enviï al Comitè contra el Terrorisme per a la seva consideració i aprovació prèvia 31 de març de 2008.
El CTED es va establir mitjançant la resolució 1535 (2004) amb una missió política especial sota l'orientació política del Ple del Consell.
Després de la votació unànime, el representant de Qatar va dir que la seva delegació havia votat a favor de la resolució, tot i que algunes de les seves observacions no s'havien reflectit en el text. El Consell havia estat tractant amb el terrorisme sense una definició clara del terme i no havia pogut tractar les causes fonamentals del fenomen. Qatar el va instar a trobar una definició clara del fenomen i les seves causes fonamentals.
També hi havia una falta de coordinació, va dir, i va assenyalar que uns 24 òrgans de la Secretaria tractaven del terrorisme. Hi va havia una clara falta de precisió en l'avaluació dels esforços dels Estats membres per implementar la resolució i un desequilibri en el nombre de visites a països del Sud en comparació amb els països del Nord. A més, el Comitè i la Direcció no havien fet prou per implementar la resolució 1624 (2005), que se centrava en la incitació al terrorisme i la importància de no distorsionar símbols religiosos o culturals.
El representant de Panamà va manifestar que la decisió presa avui es justificava pel recent nomenament de Mike Smith, el nou director.

## Referències

* 1 2 «SECURITY COUNCIL EXTENDS INITIAL PERIOD OF COUNTER-TERRORISM COMMITTEE EXECUTIVE DIRECTORATE UNTIL 31 MARCH 2008». United Nations, 10-12-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Publi Corneli Maluginense (cònsol 404 aC)

Publi Corneli Maluginense (llatí: Publius Cornelius Maluginensis) va ser un militar i magistrat romà del segle v aC. Era fill de Marc Corneli Maluginense, que va ser cònsol l'any 436 aC.
L'any 404 aC va ser tribú amb potestat consolar, juntament amb Gneu Corneli Cos, Gai Valeri Potit Volús, Ceso Fabi Ambust, Marc Sergi Fidenes i Espuri Nauci Rutil III. Va seguir el setge de Veïs iniciat l'any anterior, però Roma va fixar la seva atenció en els Volscs, que van ser derrotats en una batalla entre Ferentino i Ecetra. Els romans van aconseguir conquistar la ciutat volsca d'Artena, gràcies a la traïció d'un esclau, que va indicar als soldats un passatge per arribar a la fortalesa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 909.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,4,61
# Popíl·lia

* Aquest article tracta sobre una dama romana. Si cerqueu la gens, vegeu «Gens Popíl·lia».
Popíl·lia (llatí: Popillia) va ser una dama romana casada dues vegades, la primera amb Quint Lutaci Catul i la segona amb Luci Juli Cèsar. La seva oració fúnebre la va fer el seu fill Quint Lutaci Catul, i va ser la primera vegada que aquest honor es feia a una dona a Roma.

## Referències

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 496a (v. 3).
# Can Dellonder

Can Dellonder és una obra de Fornells de la Selva (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil de mitjanes dimensions amb teulades a dues vessants i desaigua a les façanes laterals una perfecta simetria. A la façana principal hi ha un portal dovellat i en llinda hi ha la data de 1681 si bé tot el conjunt de la façana fou posteriorment restaurada l'any 1906. Al primer pis hi han 3 balcons de pedra treballada i ferro forjats així com un rellotge de sol datat l'any 1957.

## Referències

* 1 2 3 «Can Dellonder». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].