OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Étalon

Étalon és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 143 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Étalon era de 143 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 16 eren unipersonals (16 dones vivint soles i 16 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 59 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 63 habitatges eren cases. Dels 59 habitatges principals, 55 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 10 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 37 en tenien cinc o més. 45 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Étalon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 16 | 65 a 69 | 12 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 79 persones, 64 eren actives i 15 eren inactives. De les 64 persones actives 58 estaven ocupades (34 homes i 24 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Étalon hi havia 55 unitats fiscals que integraven 131 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.139 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Étalon hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Étalon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Étalon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Àngels Cardona Palmer

Àngels Cardona Palmer (Palma, 1951) és una escriptora, professora i activista social-cultural d'origen mallorquí.

## Biografia

Àngels Cardona Palmer va néixer a Palma el 1951 al barri de Santa Catalina. Després d'haver estudiat en un convent de monges durant la postguerra només en castellà, en la seva maduresa es va decidir per estudiar en català. Va conèixer els escrits de Blai Bonet, Josep Maria Llompart, Maria Mercè Marçal, la prosa de Clarice Lispector o Djuna Barnes, i la transgressió literària de Charles Bukowski.
Es va decidir per la poesia perquè com diu, "és per a mi l'essencialitat, la síntesi de la veritat que roman oculta en la vida quotidiana. Trobar diferents llenguatges per dir les mateixes coses; enriquir pensament i en conseqüència, el nostre món ". La seva obra es caracteritza per estar escrita des de la perspectiva de gènere. Ha participat en el documental Som elles ("Som elles"), sobre dones poetes de Mallorca.

## Referències

* 1 2 «Àngels Cardona Palmer». El Gall Editor. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ (2 març 2016) "Dones que escriuen". [Consulta: 12 octubre 2019] Arxivat 2017-03-23 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-03-23. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Quan la paraula és dona». Neopàtria. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Antich, M.A. «El documental 'Som elles' recoge la "poesía femenina contemporánea"» (en castellà). Última Hora, 30-01-2013 [Consulta: 22 març 2017].
# Drepànids

Els drepànids (Drepanidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels drepanoïdeus (Drepanoidea). amb un miler d'espècies registrades tothom.
Els membres de la subfamília Thyatirinae, prèviament en la seva pròpia família, tenen una semblança superficial amb els noctúids (Noctuidae). Moltes espècies d'aquest grup tenen un àpex distintiu en forma de ganxo en les ales anteriors.

## Taxonomia

La família dels drepànids inclou 660 espècies repartides en tres subfamílies que comparteixen el mateix tipus d'òrgan auditiu:
* Subfamília Drepaninae Meyrick, 1895
* Subfamília Thyatirinae Smith, 1893
* Subfamília Cyclidiinae Warren, 1922

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ «BioLib - Drepanidae» (en anglès). [Consulta: 13 juny 2024].
# Dresden (Nova York)

Dresden és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 307 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dresden tenia 307 habitants, 116 habitatges, i 78 famílies. La densitat de població era de 382,4 habitants/km².
Dels 116 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 30,9% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.500 $ i la renda mediana per família de 40.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 18.207 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dresden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dresden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# E853

La ruta europea E853 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Ioannina (Grècia) i finalitza a la frontera albanesa. Té una longitud de 60 km. Té una orientació d'est a oest.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# E87

La ruta europea E87 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Odessa (Ucraïna) i finalitza a Antalya (Turquia). Té una longitud de 2030 km. Té una orientació de nord a sud i passa per Ucraïna, Romania, Bulgària i Turquia.
# Dècada del 640
## Esdeveniments

* Els àrabs conquereixen Alexandria i Persèpolis
* Continua la crisi del monofisisme

## Personatges destacats

* Constant II
* Papa Teodor I
* Khindasvint
* Màxim Confessor
* Omar
* Heracli
* Yazdgard III
# Dècada del 620 aC

La dècada del 620 aC comprèn el període que va des de l'1 de gener del 629 aC fins al 31 de desembre del 620 aC.

## Esdeveniments

* Diversos pobles de l'Imperi Assiri proclamen la seva independència, com els medes i els babilonis
* 621 aC. Reforma de Dracó a Atenes.

## Personatges destacats

* Assurbanipal
* Isop
* Profeta Jeremies
# Dècada del 60 aC
## Personatges destacats

* Ciceró (106 aC-43 aC), polític, filòsof, escriptor i orador romà
* Fraates III, rei de Pàrtia (c. 69 aC-57 aC)
* Mitridates VI Eupator, rei del Pont (121 aC-63 aC)
# Dècada del 650

La dècada del 650 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 650 fins al 31 de desembre del 659.

## Personatges destacats

* Emperador romà d'Orient: Constant II (r. 641-668)
* Papes: Martí I (649-654), Eugeni I (654–657) i Vitalià (657–672)
* Reis dels visigots: Khindasvint (642-653), Recesvint (649-672)
# Düğün çorbası

Düğün çorbası (lit. sopa de casament) és una çorba (sopa) tradicional de la cuina turca. Es fa amb carn vermella, farina de blat, iogurt, mantega i ou.

## Vegeu també

* Yayla çorba
* Yuvalama

## Referències

* ↑ https://books.google.cat/books?id=2s__BwAAQBAJ&pg=PT532&dq=d%C3%BC%C4%9F%C3%BCn+%C3%A7orbas%C4%B1&hl=ca&sa=X&ei=8IU_VYOJMoKqUen3gNgJ&ved=0CDgQ6AEwBA#v=onepage&q=d%C3%BC%C4%9F%C3%BCn%20%C3%A7orbas%C4%B1&f=false%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.yemektarifleri-sitesi.com/dugun-corbasi-tarifi-2 Arxivat 2015-05-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Imatges de "düğün çorbası"
# Dugesia improvisa

Dugesia improvisa és una espècie de triclàdide dugèsid que habita a l'illa de Naxos, Grècia. El nom específic prové de l'adjectiu llatí improvisus (imprevist) i fa referència a la sorpresa dels autors al descobrir una segona espècie a la petita illa de Naxos, de la que ja se'n coneixia una altra espècie, D. ariadnae.

## Filogènia

L'anàlisi molecular més completa de Dugesia realitzada fins avui indica que D. improvisa està estretament emparentada amb altres espècies gregues, principalment de l'est del mar Egeu.
| Dugesia | D. aethiopica D. sicula D. etrusca D. ilvana D. gonocephala D. benazzii D. hepta D. cretica D. elegans D. damoae D. effusa D. improvisa D. ariadnae D. arcadia D. malickyi D. aenigma D. sagitta D. parasagitta |

## Referències

* ↑ Sluys, Ronald; Solà, Eduard; Gritzalis, Konstantinos; Vila-Farré, Miquel; Mateos, Eduardo; Riutort, Marta «Integrative delineation of species of Mediterranean freshwater planarians (Platyhelminthes: Tricladida: Dugesiidae)» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 169, 3, 2013, pàg. 523-247. DOI: 10.1111/zoj.12077.
* ↑ Solà, Eduard; Sluys, Ronald; Gritzalis, Konstantinos; Riutort, Marta «Fluvial basin history in the northeastern Mediterranean region underlies dispersal and speciation patterns in the genus Dugesia (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 66, 3, 2013, pàg. 877-888. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.11.010.
Espècies de Dugesia :
# El Cairat d'Aiguanegra

El Cairat d'Aiguanegra és una obra de Sant Joan les Fonts (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia que forma part de la propietat del casal d'Aiguanegra. És de planta rectangular i te teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals; està sostingut per bigues de fusta, cairats, llatesi les teules col·locades a salt de garça.
Disposa de baixos amb les corts dels animals i petites obertures per a la ventilació; planta - habitatge amb escala exterior de pedra i golfes. El Cairat va ser bastit amb pedra poc escairada llevat de les cantoneres i de les que formen algunes de les obertures. La llinda de la porta principal té la següent inscripció: "M E F E C I T G I L T O R R A S", "Y A I G U A N E G R A" i "A N Y 1 8 0 7".

## Referències

* 1 2 «El Cairat d'Aiguanegra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# El Cafè de la República

El Cafè de la República fou un programa de Catalunya Ràdio que s'emeté de dilluns a divendres de 21 a 22h, dirigit per Joan Barril. Va començar l'octubre de 2005 i se'n van emetre 9 temporades i més de 1.500 programes. El programa 1.000 es va celebrar al Refugi Antiaeri 307, ubicat al barri del Poble Sec gestionat pel Museu d'Història de Barcelona. El programa 1500 es va realitzar a La Fatarella. El programa va deixar d'emetre's el 16 de desembre del 2014 arran de la mort del seu director i presentador Joan Barril.
Pel programa van passar-hi personatges com n'Amin Maalouf, en Zygmunt Bauman, en Petros Markaris, en Santiago Carrillo, l'Emili Teixidor o en Josep Maria Castellet i van col·laborar-hi periodistes com en Pere Mas. El programa comptava amb, aproximadament, uns 40 col·laboradors o tertulians, on destacava la paritat de sexes.
Una de les seves seccions destacades fou La Pissarra, un espai del programa on mestres de tot Catalunya explicaven les seves reflexions i experiències al voltant de la seva feina educativa.

## Audiència

El 2012 tenia una audiència de 83.000 oients, segons l'EGM del moment. Un any després, el 2013 la xifra va baixar a 66.000 oients, i el 2014 amb 45.000 seguidors (amb una hora menys de programa), amb un increment de 17.000 persones en comparació amb l'onada immediatament anterior.

## Referències

* 1 2 «1.000 programes de "El café de la República"». Divendres (TV3), 15-04-2011 [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «'El Cafè de la República' fa 1.500 programes'». El Punt Avui, 14-01-2014 [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Catalunya Ràdio deixa d'emetre el Cafè de la República».
* ↑ «1500 programes». Web. Catalunya Ràdio. Arxivat de l'original el 7 de juliol 2014. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Dones a les tertúlies». CCMA (Servei d'Atenció a l'Audiència), 04-06-2012 [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «L'educació als mitjans». Generalitat de Catalunya, 2009. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Catalunya Ràdio bat rècords d ’ audiència i és líder al país amb 713.000 oients, segons el Baròmetre». Web. Fundacc. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «RAC1 tanca la temporada com a líder i amb rècord històric de la ràdio a Catalunya amb 769.000 oients». Ara (diari). Diari Ara. [Consulta: 1r setembre 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-07-26 a Wayback Machine.
# EDC Paris Business School

EDC Paris Business School és una escola de negocis privada amb seu al barri de La Défense de París. Va ser fundada el 1950. EDC imparteix un programa de doctorat i programes de màster d'administració en màrqueting, finances, emprenedoria i altres disciplines. Els programes són acreditats pels organismes CGE, EPAS i UGEI. Per l'escola hi han passat més de 15.000 estudiants dels quals uns quants van fer carrera en el món dels negocis i la política, com ara Jean Todt, president de la Federació Internacional d'Automobilisme.

## Referències

* ↑ (francès)EDC Paris Business School : classement, prix, admission Arxivat 2023-10-04 a Wayback Machine.
* ↑ (francès)EDC
* ↑ (francès)JEAN TODT DEVIENT PRESIDENT DE LA FIA

## Enllaços externs

* EDC Paris Business School - Lloc web oficial
# ECW Hardcore Revolution

ECW Hardcore Revolution és un videojoc de lluita lliure professional llançat per Acclaim Entertainment, basat en el campionat d'Extreme Championship Wrestling (ECW). El joc va ser llançat per la Nintendo 64, PlayStation, Game Boy Color, i Dreamcast el 2000. Va ser el primer joc de lluita lliure basat en ECW, així com el primer videojoc de lluita lliure professional per rebre una qualificació de "Mature" de l'ESRB, encara que la versió de Game Boy Color va ser classificada per a "Everyone". Acclaim va seguir aquest títol amb el llançament d'una seqüela, ECW Anarchy Rulz, l'agost de 2000.

## Referències

* ↑ «ECW Hardcore Revolution Release Information for Nintendo 64». GameFAQs. [Consulta: 24 agost 2010].

## Enllaços externs

* ECW Hardcore Revolution a MobyGames (anglès)
* ECW Hardcore Revolution (Game Boy Color) a MobyGames (anglès)
# El sopar dels idiotes

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula de 1998. Si cerqueu l'obra de teatre, vegeu «El sopar dels idiotes (obra de teatre)».
El sopar dels idiotes (títol original: Le Dîner de cons) és una pel·lícula francesa inspirada en l'obra de teatre homònima escrita i dirigida per Francis Veber. La pel·lícula va rebre una esplèndida crítica (avalada per l'experiència de l'obra teatral). El 2010 es va estrenar el remake estatunidenc, Dinner for Schmucks, dirigit per Jay Roach. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Pierre Brochant es reuneix cada dimecres amb els seus amics en un sopar, en el qual es disputen l'honor de ser el que porti al convidat més idiota. En aquesta ocasió, Brochant no ha trobat encara un incaut que portar, per la qual cosa es deixa aconsellar per un amic, que li recomana portar a François Pignon, un funcionari d'Hisenda obsessionat amb fabricar escultures de llumins. Com encara no el coneix, Brochant decideix convidar-lo a la seva casa, la qual cosa es converteix en una de les pitjors decisions que mai hagi pres.
Pignon, malgrat actuar sempre de bona fe, demostra ser una molèstia i no fa més que causar-li problemes a Brochant. La situació és cada vegada més divertida, ja que l'idiota, no content amb causar-li una lumbàlgia, aconsegueix que la seva dona el deixi, fa venir a una boja obsessionada amb Brochant, el reuneix amb el seu pitjor enemic, fa que un inspector d'hisenda l'investigui, etc. Al final, la pel·lícula pretén ser una crítica a la crueltat de Brochant, però les genials intervencions telefòniques de Pignon fan que aquesta crueltat sembli poca.

## Repartiment

* Jacques Villeret: François Pignon
* Thierry Lhermitte: Pierre Brochant
* Francis Huster: Juste Leblanc
* Alexandra Vandernoot: Christine Brochant
* Daniel Prévost: Lucien Cheval
* Catherine Frot: Marlène Sasseur
* Edgar Givry: Jean Cordier
* Christian Pereirra: a Dr. Sorbier
* Pétronille Moss: Mademoiselle Blond
* Benoît Bellal: Hoste 1
* Jacques Bleu: Hoste 3
* Philippe Brigaud: Tanner
* Michel Caccia: Convidat 1

## Premis

En l'edició de 1999 dels premis César, la pel·lícula va rebre sis nominacions, de les quals va guanyar tres. Les categories que van resultar guanyadores van ser: millor actor (Jacques Villeret), millor actor de repartiment (Daniel Prévost) i millor guió per Francis Veber. Va ser nominada però no va guanyar ni la millor pel·lícula, ni Veber com a millor director ni Catherine Frot com a millor actriu de repartiment.

## Crítica

* "Gran guió, actors excepcionals (...) Brillant, una de les millors comèdies de l'any. Una imaginació sana que reivindica el riure per mitjà de la paraula, el gest i l'embullo"
* "Comèdia cruel" Francisco J. Satué: Cinemanía "Irrebatible prova del funcionament del "boca a boca" (...) Per deixar anar riallades. Llàstima que el final, menys enginyós, enterboleixi una vetllada tan estimulant"

## Referències

* ↑ «El sopar dels idiotes». esadir.cat.
* ↑ «Le Dîner de cons». The New York Times.
* ↑ Ruiz Mantilla, Jesús «La cena de los idiotas». El País.
* ↑ Khan, Omar «La cena de los idiotas». El País.
# El sorprenent Dexter

El sorprenent Dexter (títol original: The Tall Guy) és una pel·lícula britànica dirigida per Mel Smith i estrenada l'any 1989. Ha estat doblada al català.

## Argument

Angoixat per la vida, deprimit per la seva manca d'experiència amb les dones i actor fastiguejat d'interpretar papers a prop de Roy Anderson, un famós i desagradable còmic americà, Dexter King es deprimeix. Fins al dia que coneix l'adorable Kate, una infermera, i troba un paper en la comèdia musical Elephant Man, que sembla tenir un cert èxit.

## Repartiment

* Jeff Goldblum : Dexter King
* Rowan Atkinson: Ron Anderson
* Emma Thompson: Kate Lemmon
* Geraldine James: Carmen
* Anna Massey: Mary
* Kim Thomson: Cheryl
* Hugh Thomas: Dr. Karabekian
* Emil Wolk: Cyprus Charlie
* Harold Innocent: Timothy
* Joanna Kanska: Tamara
* B.J. Rambo: cor ’Elephant’
* Jan Lloyd: Cor ’Elephant’
* Peter Kelly: Gavin
* Tim Barlow: el Sr. Morrow
* Charles Lamb: Vell en cadira de rodes

## Referències

* ↑ esadir.cat. El sorprenent Dexter. esadir.cat.
* ↑ «The Tall Guy». The New York Times.
# Each Dawn I Die

Each Dawn I Die és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Keighley, estrenada el 1939.

## Argument

El reporter Frank Ross denuncia en la premsa les maquinacions d'un home corromput, candidat a les eleccions, el fiscal de districte Jesse Hanley. Aquest envia els seus homes per neutralitzar Frank. Víctima d'un cop preparat, Frank es troba a presó on fa amistat amb un capo, Hood Stacey, qui l'ajudarà a fer esclatar la veritat.

## Repartiment

* James Cagney: Frank Ross
* George Raft: 'Hood' Stacey
* Jane Bryan: Joyce Connover
* George Bancroft: John Armstrong
* Max 'Slapsie Maxie' Rosenbloom: Fargo Red
* Stanley Ridges: Mueller
* Alan Baxter: Pole Cat Carlisle
* Victor Jory: W.J. Grayce
* John Wray: Pete Kassock
* Edward Pawley: Dale
* Willard Robertson: Lang
* Emma Dunn: Sra. Ross
* Paul Hurst: Garsky
* Louis Jean Heydt: Lassiter
* Joe Downing: Limpy Julien
* Thurston Hall: Jesse Hanley, procurador general
* William Davidson: Bill Mason
* Abner Biberman: Snake Edwards
* Charles Trowbridge: jutge
* Harry Cording: Temple
* John Harron: Lew Keller
* John Ridgely: Jerry Poague
* Selmer Jackson: Patterson

## Crítica

Adequat vehicle per les seves dues estrelles, amb evidents punts d'interès, qur es dilueixen en un final convencional.

## Referències

* ↑ «Each Dawn I Die». The New York Times.
* ↑ Calderon, pàg. 179

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Domici Antígon

Domici Antígon (llatí: Domitius Antigonus) fou un polític i senador de l'Imperi Romà al segle iii. Entre el 235 i el 236 dC fou governador de la província de Mèsia Inferior.

## Referències

* ↑ Dicţionar de istorie veche a României (Diccionari de la història antiga de Romania) (1976) Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, p. 399–401.
# Ehun metro

Ehun metro és una novel·la en basc de Ramon Saizarbitoria que va ser publicada per primera vegada el 1976. Va tenir catorze edicions fins a 2011 i va ser traduït a quatre llengües. Al 1985, el director Alfonso Ungria la va adaptar al cinema amb el mateix títol Ehun metro.

## Argument

Explica els últims cent metres que corre un membre de la banda terrorista ETA abans de ser assassinat a la plaça de la Constitució de Sant Sebastià escapant dels policies, recordant les vivències de la seva infantesa, els dies de clandestinitat, una relació amorosa del passat, intercalant informació dels titulars de periòdics, els interrogatoris policials i els comentaris de la gent del carrer.
La novel·la reflecteix la repressió del franquisme i l'ambient opressor que es vivia a Hegoalde, especialment contra la llengua basca. La narració es desenvolupa d'una manera especial, aprofitant els estils que van renovar la literatura basca d'aquell temps, com l'ocupació de flaix-backs, el collage, l'el·lipse i diferents recursos intercalats en el relat que vinculen tots els elements per al lector.

## Referències

* ↑ «100 metro» (en euskera). [Consulta: 20 febrer 2017].
* ↑ «La adaptación cinematográfica de Ehun metro, a partir de la novela de Ramon Saizarbitoria : análisis de un caso de traducción intersemiótica». Revista de lenguas y literaturas catalana, gallega y vasca, 2012. Arxivat de l'original el 2017-02-20. [Consulta: 20 febrer 2017].
* 1 2 «100 metro» (en euskera). Gazte Literatura, 11-12-2012. [Consulta: 20 febrer 2017].

## Bibliografia

* (en euskera). Erein. ISBN 9788475687476., Ramon (1997).
# Egdada

Egdada (en rus: Эгдада) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 201 habitants. Pertany al districte rural d'Agvali.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»