OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chagulak

Chagulak (en aleutià Chugul, Chugula, Chegoula o Tchougoulok) és una illa petita, molt muntanyosa, que forma part de les illes Four Mountains, un subgrup de les illes Aleutianes, a l'estat d'Alaska, Estats Units, que es troba entre les illes Fox i les illes Andreanof. Està separada per l'estret d'Amukta de la propera Amukta, de la qual dista uns 7 quilòmetres.
L'illa, amb una amplada de 3,1 quilòmetres, està formada íntegrament per un con volcànic, el mont Chagulak, que s'eleva fins als 1.142 msnm. Es tracta d'un estratovolcà del qual no es tenen notícies d'erupcions recents i del que se sap ben poca cosa.

## Galeria

* Primer pla de Chagulak
* Vista de la costa amb boira
* Vista de Chagulak
* Mapa, amb Amutka i Chagulak

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ "Chagulak". Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
# Yasuko (cràter)

Yasuko és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim japonès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Yasuko». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Yasuko Aoike

Yasuko Aoike (青池 保子 Aoike Yasuko) és una mangaka japonesa, nascuda el 24 de juliol de 1948 en Shimonoseki (Yamaguchi). Molts dels seus treballs són manga shōjo, predominantment centrat en romanç, aventures i comèdia lleugera, i molts d'ells contenen elements shōnen-ai. Està incloida en el Year 24 group.
És coneguda per From Eroica with Love, que fou originalment publicat a Akita Shoten des de 1978 endavant. CMX comença a traduir les històries a l'anglès i a publicar-les pel públic occidental en 2004.

## Treballs selectes

Yasuko Aoike ha treballat en diversos mangas en solitari i històries curtes que s'inclouen en altres volums:
* Greenhill Story (story by Keiko Nagita)
* Miriam Blue's Lake (story by Keiko Nagita)
* From Eroica with Love
* Sons of Eve
* Seven Seas, Seven Skies
* El Alcon
* Ivy Navy
* Trafalgar
* Z
* Der Freischutz
* Alcasar
* The Tale of a Priest and a Doctor
* The Day of Saladin
* Richard, the Lion-Hearted
* Brother Falco
* The Temptation of Scarlet
* The Carthaginian Fantasy
* The Melancholy of Her Majesty
* The Knight of Drachen
* Plus Ultra (collection of pictures)
* Aoike Yasuko Official Character Guide Book

## Referències

* ↑ Plantilla:Ann name
* ↑ Thorn, Matt «A History of Manga». Animerica: Anime & Manga Monthly, 4, 2,4, & 6, 2005. Arxivat de l'original el 2013-04-15 [Consulta: 2 gener 2008]. Arxivat 2013-04-15 a Wayback Machine.
* ↑ Further details, including publication dates, publisher, format, ISBN, and a brief synopsis, is available at «From Eroica With Love». [Consulta: 21 març 2006].

## Enllaços externs

* Yasuko Aoike - Lloc web oficial
* From Eroica with Love - pàgina fan (anglès)
# Centre Catòlic de Sants

Centre Catòlic de Sants és una entitat cívica fundada a Sants (Barcelona) el 25 de juliol de 1878 que duu a terme activitats culturals, de formació, esportives i d'esplai, com ara el teatre amb la representació dels Pastorets o el cant coral amb la Coral Estel. Les seccions sempre tenen presents els principis fundacionals de l'entitat d'ajudar la gent a adquirir formació des d'un sentit cristià de la vida i a partir de la Declaració Universal dels Drets Humans. El centre ha tingut i té una important vida social i cultural a Sants com a espai de trobada i difusió de moltes iniciatives que s'han afegit a les propostes pròpies de l'entitat. Com a reconeixement d'aquesta vitalitat, l'any 2003 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat.

## Història

El fundador fou el rector de la parròquia de Santa Maria de Sants, mossèn Francesc de Paula Cruselles, i un grup format pels senyors Mujal, Codorniu, Guardiola, Guarro, Nubiola, Corrales, Subirà i d'altres. Provisionalment s'instal·là la seu social a un local del carrer Alcolea, fins que el 27 de juny de 1880 es va fer la inauguració a l'actual local. Per a aquell acte, mossèn Jacint Verdaguer compongué la poesia La Puresa, que fou llegida per un soci. El 5 de gener de 1890 s'aprovaren el reglament i els estatuts. Publicaren el portaveu Fulletó (1922-1934).
El 1928 fundaren al Centre la Biblioteca Popular de Sants, i el 1931 acolliren al grup Saba Nova, de la Federació de Joves Cristians de Catalunya. Durant la guerra civil espanyola la seu social fou cremada, i no es va poder inaugurar un nou local fins al 1955. Van fomentar les activitats de cant coral i pessebrisme. El 2003 va rebre la Creu de Sant Jordi per la significació de la seva presència, durant tot aquest temps, a l'antiga vila i avui barri barceloní, des d'una marcada vocació popular i un gran esperit de servei. Actualment té seccions de cant coral, tennis taula i teatre.

## Pastorets

Amb l'arribada de les festes de Nadal, el quadre escènic del Centre Catòlic de Sants fa les representacions dels Pastorets a les instal·lacions teatrals de l'associació. La secció dedicada a les arts escèniques, creada l'any 1890, disposa d'una Escola de Teatre i és l'encarregada d'escenificar cada any aquesta representació tradicional, basada en l'obra de Josep Maria Folch i Torres.

## Referències

* 1 2 «Centre Catòlic de Sants». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* Pàgina del Centre Catòlic de Sants
# Centre Cinematogràfic Nacional Oleksandr Dovzhenko

El Centre Nacional Oleksandr Dovzhenko (també Centre Dovzhenko) és l'arxiu de cinema estatal i un clúster cultural a Kíiv, Ucraïna.

## Història

Va ser fundada l'any 1994 per un decret del president d'Ucraïna. L'any 2000, el Centre Dovzhenko es va fusionar amb l'antiga fàbrica d'impressió cinematogràfica de Kíiv (establerta el 1948), l'única i la més gran d'Ucraïna d'aquest tipus, i es va fer càrrec de la seva propietat, instal·lacions i col·lecció de pel·lícules. Des de 2006 el Centre és membre de la Federació Internacional d'Arxius Fílmics. L'estudi de cinema d'animació d'Ucraïna (també conegut com Ukranimafilm, establert el 1990) va ser adscrit al centre el 2019.
Entre el 2016 i el 2019, les antigues naus industrials del Centre van ser objecte d'una renovació i reforma integral, i es van convertir en un clúster cultural multiart. El setembre de 2019 el Centre va obrir el primer Museu del Cinema a Ucraïna.

## Estructura

El Centre Dovzhenko gestiona un dipòsit de pel·lícules, laboratoris químics i de cinema digital, el Museu del Cinema, un arxiu cinematogràfic i una mediateca. La institució es troba en un edifici de vuit plantes al districte Holosiiv de Kíiv. També opera un local d'arts escèniques de 300 places anomenat Escena 6, situat al sisè pis juntament amb diverses companyies i col·lectius de música i arts escèniques independents.

## Col·lecció

La col·lecció de pel·lícules del Centre Dovzhenko inclou més de 7.000 llargmetratges, documentals i animació ucraïneses, russes, americanes i europees; milers de documents d'arxiu, fotos, pòsters i altres artefactes que representen la història del cinema ucraïnès des de principis del segle ХХ fins a l'actualitat. La impressió cinematogràfica més antiga que conserva el Centre data de 1910, i el llargmetratge ucraïnès més antic de la col·lecció del Centre es va produir el 1922.

## Referències

* ↑ Decree of the President of Ukraine "On commemoration of the 100th anniversary of Oleksandr Dovzhenko's birthday"
* ↑ International Federation of Film Archives members list
* ↑ New stage (A new age of Ukrainian theatre
# Chimo

Chimo és una composició musical del mestre José María Ferrero Pastor de temàtica festera, a ritme de Marxa mora per a les festes de Moros i Cristians. Fou composta el 1964 i amb el pas dels temps s'ha convertit en un himne de les festes de Moros i Cristians d'Ontinyent, ciutat d'on procedeix el compositor Ferrero, i de la majoria de poblacions on se celebren els festejos de Moros i Cristians.
La peça musical del Mestre Ferrero fou considerada una vertadera revolució en el camp de les composicions festeres, nogensmenys arribà a ser interpretada en documentals informatius de Radiotelevisió Espanyola, així com de la Televisió Marroquí, en noticiaris amb contingut àrab. La marxa compta amb unes melodíes que recorden a tot aquell que les escolta les dunes del desert, i el sitúa en un espai àrab de l'època medieval.
Ha estat introduïda en diverses gravacions de música festera, sobretot en les interpretades per la Banda de Música de la Societat Unió Artística Musical d'Ontinyent, de la qual fou director i mestre José María Ferrero Pastor durant 37 anys, fins al dia de la seva tràgica mort en accident de trànsit, en estiu de l'any 1987.
Aquesta obra, junt al pasdoble Paquito el Chocolatero, és l'obra més interpretada de la música de moros i cristians del País Valencià, i la més arrelada sentimentalment al cor de tots els festers.

## Enllaços externs

* 50 anys de Chimo, especial a Musicafestera.com amb motiu del 50 aniversari de la marxa mora.
* (castellà) Retall de premsa amb referències a Chimo i altres obres de compositors valencians. A Las Provincias de 24/11/2006.
* Biografia del compositor a la web de la Comparsa Saudites d'Ontinyent.
* Chimo Arxivat 2009-08-05 a Wayback Machine.
# Chimonocalamus

Chimonocalamus o Sinarundinaria és un gènere de bambús de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Chimonocalamus burmaensis
* Chimonocalamus callosus
* Chimonocalamus delicatus - bambú aromàtic (Xina)
* Chimonocalamus dumosus
* Chimonocalamus fimbriatus
* Chimonocalamus griffithianus
* Chimonocalamus longiligulatus
* Chimonocalamus longispiculatus
* Chimonocalamus longiusculus
* Chimonocalamus makuanensis
* Chimonocalamus montanus
* Chimonocalamus pallens
* Chimonocalamus tortuosus
# Zillur Rahman

Mohammed Zillur Rahman (Brahmanbaria, Raj britànic, 9 de març de 1929 - Singapur, 20 de març de 2013) va ser el President de Bangladesh. Va ser declarat president per la Comissió Electoral de Bangladesh l'11 de febrer de 2009 en no presentar-se cap altre candidat a l'elecció presidencial.
Rhaman va ser el membre de més edat del Presidium del seu partit, la Lliga Awami. Va començar la seva carrera política en l'Assemblea Nacional de Pakistan i va participar activament en la Guerra d'Alliberament. Amb la independència va passar a ser el Secretari General de la Lliga Awami el 1972 i parlamentari a l'any següent. Després de l'assassinat del primer president, Sheikh Mujibur Rahman va ser empresonat quatre anys per la junta militar. Va tornar a ser parlamentari i entre 1996 i 2001 va ser Ministre de Govern Local, Desenvolupament Rural i Cooperació.
Rhaman va morir el 20 de març de 2013 a l'Hospital Munti Elisabeth de Singapur a causa de problemes respiratoris severs que patia, després de ser ingressat prèviament en un hospital militar a Bangladesh.

## Referències

* 1 2 «Bangladesh President Zillur Rahman dies after illness» (en anglès). BBC - Asia, 20-03-2013 [Consulta: 20 març 2013].
* 1 2 «Bangladesh president Zillur Rahman dies in Singapore» (en anglès). First Post, 20-03-2013. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Zillur Rahman declared new President of Bangladesh» (en anglès). NDTV, 11-02-2009 [Consulta: 24 març 2009]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-03-27. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Deng Shasha «Backgrounder: Profile of Bangladesh's new President Zillur Rahman» (en anglès). Xinhua, 11-02-2009 [Consulta: 24 març 2009].
# Christian Kuhnke

Christian Kuhnke (Berlín, Tercer Reich, 13 d'abril de 1939) és un extennista alemany.
Va disputar una final de Grand Slam de dobles a Roland Garros l'any 1962. També va formar part de l'equip d'Alemanya Occidental de Copa Davis com a jugador i va arribar a disputar la final sense aconseguir la victòria.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1962 | Roland Garros | Wilhelm Bungert | Roy Emerson Neale Fraser | 3−6, 4−6, 5−7 |

## Palmarès
### Equips: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Equip | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 29−31 d'agost de 1970 | Copa Davis, Cleveland, Estats Units | Dura | Wilhelm Bungert | Arthur Ashe Bob Lutz Cliff Richey Stan Smith | 0−5 |

## Enllaços externs

* Christian Kuhnke a l'ATP (anglès)
* Christian Kuhnke a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Christian Kuhnke a la Copa Davis (anglès)
# Yuki Kobayashi

Yuki Kobayashi (Tòquio, Japó, 24 d'abril de 1992) és un futbolista japonès. Va disputar 2 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2016 | 2 | 1 |
| Total | 2 | 1 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Cinema Esplai

El Cinema Esplai va ser un espai d'exhibició cinematogràfica de Barcelona que va obrir el 1932, va canviar de nom a Cine Alondra el 1939 i va tancar el 1967.
Va obrir el 1932 al número 227 del carrer de Còrsega de Barcelona, entre els carrers d'Aribau i de Muntaner. Una de les primeres pel·lícules que va projectar va ser Draps i ferro vell. Després de la Guerra Civil, al 1939, el règim franquista per ordre directa del governador Ramón Serrano Suñer va canviar el nom de molts cinemes, entre els quals el Cinema Esplai, que passà a dir-se Cine Alondra. El 1943 el propietari, Juan Alemany Janer, va tenir problemes amb la justícia per un subcontracte de lloguer del cinema amb l'empresari Pablo Cuende Andréu del cinema Miria i un actor. El cinema va tancar el 1967 i es va enderrocar per fer-hi un edifici d'habitatges. L'expresident de la Generalitat de Catalunya Jordi Pujol freqüentava les sessions dobles dels dimecres d'aquest cinema en la seva joventut segons exposa a les seves memòries.
A Salt va haver-hi un cinema que també s'anomenava Esplai.

## Referències

* ↑ Lera, José María Caparrós. El cine republicano español, (1931-1939) (en castellà). DOPESA, 1977, p. 45. ISBN 978-84-7235-303-9.
* ↑ Ruiz, Juan José Morales. El discurso antimasónico en la Guerra Civil española (1936-1939) (en castellà). Gobierno de Aragón, Departamento de Cultura y Turismo, 2001, p. 177. ISBN 978-84-7753-892-9.
* ↑ Palencia, José María Navarro de. Revista de derecho privado: publicación mensual para el estudio de las cuestiones prácticas del derecho español, civil, mercantil, etc (en castellà). E. Maestre, 1957, p. 52.
* ↑ Jurisprudencia civil (en castellà). Sección de Publicaciones, 1956, p. 908 a 915.
* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA : CINE ESPLAI (1932-39) / CINE ALONDRA (1939-1967). Còrsega 227», dissabte, 26 maig 2012. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Pujol, Jordi. Memorias (1930-1980): historia de una convicción (en castellà). Ediciones Destino, 2008, p. 8 i 36. ISBN 978-84-233-4017-0.
* ↑ 17190universalt. «Els cinemes abans del multicine», 15-10-2017. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Èpsilon del Cigne

Èpsilon del Cigne (ε Cygni) és el tercer estel més brillant de la constel·lació del Cigne, després de Deneb (α Cygni) i Sadr (γ Cygni), amb magnitud aparent +2,48. Entre Deneb (α Cygni), Sadr (γ Cygni) i aquest estel es localitza la nebulosa fosca coneguda com el Sac de Carbó del Nord.

## Referències

* ↑ Elisabeth R. Newton «Near-infrared metallicities, radial velocities, and spectral types for 447 nearby M dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 12-12-2013. DOI: 10.1088/0004-6256/147/1/20.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 Sami Dib «Surface convection and red-giant radius measurements» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 06-01-2011, pàg. 100–100. DOI: 10.1051/0004-6361/201014442.
* ↑ Caroline Soubiran «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 01-03-2008, pàg. 91–101. DOI: 10.1051/0004-6361:20078788.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 «Calibrating the metallicity of M dwarfs in wide physical binaries with F-, G-, and K-primaries - I: High-resolution spectroscopy with HERMES: stellar parameters, abundances, and kinematics» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2018, pàg. 1332–1382. DOI: 10.1093/MNRAS/STY1295.
* ↑ David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-08-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* ↑ «LHS 5358b -- High proper-motion Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ Allen. Courier Dover Publications. (en anglès). ISBN 0-486-21079-0.
# Chazelles-sur-Albe

Chazelles-sur-Albe és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chazelles-sur-Albe era de 45 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 19 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 18 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chazelles-sur-Albe el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 22 eren actives i 9 eren inactives. De les 22 persones actives 19 estaven ocupades (12 homes i 7 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades i 7 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Chazelles-sur-Albe hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 324 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chazelles-sur-Albe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chazelles-sur-Albe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chazelles

«Chazelles» té aquests significats:
* Chazelles (Alt Loira), municipi francès al departament de l'Alt Loira.
* Chazelles (Cantal), municipi francès al departament del Cantal.
* Chazelles (Charente), municipi francès al departament de Charente.
* Chazelles (Jura), municipi francès al departament del Jura
* Chazelles-sur-Albe, municipi francès al departament de Meurthe i Mosel·la.
* Chazelles-sur-Lavieu, municipi francès al departament del Loira.
* Chazelles-sur-Lyon, municipi francès al departament del Loira.
* Scy-Chazelles
# Àlex Pastor Vallejo

Àlex Pastor Vallejo (Barcelona, 13 de març de 1981) és un guionista i director de cinema català.

## Biografia

El 2003 es va graduar en guió de cinema a l'ESCAC - Escola Superior de Cinema i Audiovisuals de Catalunya i l'any següent debuta amb el curtmetratge La ruta natural, que va guanyar el premi al millor curtmetratge als IV Premis Barcelona de Cinema, el premi al millor curtmetratge del Festival de Sundance i fou nominada al Goya al millor curtmetratge de ficció.
El 2009 va dirigir conjuntament amb el seu germà David el seu primer llargmetratge Carriers, rodat als Estats Units en anglès i amb actors estatunidencs. El 2013 ambdós germans van dirigir el seu segon llargmetratge, Els últims dies, de caràcter apocalíptic i rodat a Barcelona En van mostrar unteaser al Festival de Sitges i va tenir 11 nominacions als Premis Gaudí de 2013 dels quals va guanyar el premi a millor pel·lícula en llengua no catalana. El 2020 va dirigir Hogar, amb la que ha estat nominat a la Bisnaga d'or a la millor pel·lícula espanyola al Festival de Màlaga i que han estrenat al portal Netflix.

## Filmografia

* La ruta natural (2004)
* Peacemaker (2006)
* Infectats (2009)
* Els últims dies (2014)
* Incorporated (2016)
* Hogar (2020)

## Referències

* ↑ Àlex Pastor a filmin.es
* ↑ Isabel Coixet i "La vida secreta de las palabras", grans triomfadores dels premis Barcelona
* ↑ "La ruta natural", del català Àlex Pastor, millor curt internacional a Sundance, ccma.cat, 29 de gener de 2006
* ↑ Los hermanos Pastor debutan en el largo con "Infectados", La Nueva España, 6 d'octubre de 2009
* ↑ Àlex Pastor: "'Los últimos días' no tracta exactament sobre la fi del món, sinó del nostre món", ccma.cat, 5 d'octubre de 2012
* ↑ Apocalipsis, (aquí y) ahora, El País, 26 de març de 2013
* ↑ Àlex y David Pastor presentan en Sitges el rodaje de 'Los últimos días', 10 d'octubre de 2011
* ↑ 'Los últimos días', de los hermanos Pastor, logra 11 nominaciones de los Premis Gaudí, El Periódico, 3 de gener de 2014
* ↑ David y Àlex Pastor: "Todo el mundo se cree el héroe de su propia historia", El Periódico, 24 de març de 2020
* ↑ David y Àlex Pastor estrenan en Netflix ‘Hogar’, 73tv.es, 25 de març de 2020

## Enllaços externs

* Notícies d'Àlex Pastor a El País