OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aisha Abd al-Rahman

Aisha Abd al-Rahman (àrab: عائشة عبد الرحمن, ʿĀʾixa ʿAbd ar-Raḥmān) (Damiata, 18 de novembre de 1913 - el Caire, 1 de desembre de 1998) fou una escriptora i professora de literatura egípcia que publicava amb el pseudònim de Bint al-Shaṭiʾ (àrab: بنت الشاطئ, Bint ax-Xāṭiʾ, ‘la Xiqueta de la Riba’).

## Vida i carrera

Nasqué el 18 de novembre de 1913 a la ciutat egípcia de Damiata, en la governació homònima, on son pare feia classes en un institut religiós. Quan tenia deu anys, la seva mare, tot i ser analfabeta, la incrigué en una escola mentre son pare estava de viatge. Encara que son pare s'hi oposava, sa mare envià Aisha a Mansura per continuar estudiant. Més tard Aisha estudià Àrab a la Universitat del Caire i s'hi graduà al 1939; hi feu un màster al 1941.
Al 1942, Aisha treballa com a inspectora d'educació de literatura àrab per al Ministeri d'Educació d'Egipte. Es doctorà amb honors el 1950 i treballà de professora de literatura àrab en la facultat de dones de la Universitat Ain Shams.
Escrigué ficció i biografies de les primeres dones musulmanes, entre les quals s'incloïen la mare, les esposes i les filles del profeta Mahoma, també es dedicà a la crítica literària. Fou la segona dona de l'era moderna a realitzar una exegesi de l'Alcorà. No es considerava feminista, però la seua obra reflecteix la creença que les autores són més capaces que els homes d'analitzar les històries de vida de dones, ja que ells «ignoren l'instint femení».
Es casà amb Amin el-Khouli, professor seu en la Universitat del Caire durant els seus estudis de grau. Donà tots els seus llibres per a finalitats de recerca; al 1985 s'aixecà una estàtua en el seu honor al Caire. Morí l'1 de desembre de 1998 d'un infart, als 85 anys.

## Bibliografia selecta

Autora de «més de quaranta llibres i cent articles», entre les seues publicacions més importants hi ha:
* الريف المصري, Al-rīf al-miṣrī, El camp egipci (1936)
* El problema del llaurador (1938)
* El secret de la platja i l'amo de la hisenda: història d'una dona pecadora (1942)
* بطلة كربلاء : زينب بنت الزهراء, Baṭalat Karbalāʾ: Zaynab bint az-Zahrāʾ, L'heroïna de Karbala: Zàynab bint az-Zahrà (1951)
* قيم جديدة للأدب العربي, Qiyam jadīda li-l-adab al-ʿarabī, Nous valors en la literatura àrab (1961)
* الشاعرة العربية المعاصرة, Ax-xāʿira al-ʿarabiyya al-muʿāṣira, La poeta àrab contemporània (1963)
* نساء النبي, Nisāʾ an-nabī, Les femmes du Prophète (1963)

## Referències

* ↑ Darwish, Adel «Obituary: Aisha Abdul-Rahman» (en anglès). The Independent, 15-12-1998 [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ Parry, Melanie. Larousse Dictionary of Women (en anglés). Houghton Mifflin Harcourt, 1996. ISBN 9780752300153.
* ↑ Zeidan, Joseph T. Arab Women Novelists: The Formative Years and Beyond (en anglés). SUNY Press, 1995. ISBN 9781438424767.
* ↑ «Islamic Writer Abdul-Rahman Dies» (en anglès). Associated Press, 02-12-1998 [Consulta: 17 setembre 2019]. Arxivat 2020-01-16 a Wayback Machine.
* ↑ Mattar, Philip. Encyclopedia of the Modern Middle East & North Africa: A-C (en anglés). Macmillan Reference USA, 2004, p. 475. ISBN 9780028657707.
# Fosfur de gal·li

El fosfur de gal·li (amb fórmula química GaP), és un material semiconductor compost amb una banda intercalada indirecta de 2,24 eV a temperatura ambient. El material policristalí impur té l'aspecte de peces de color taronja pàl·lid o grisenc. Els cristalls senzills no dopats són de color taronja, però les oblies fortament dopades semblen més fosques a causa de l'absorció del portador lliure. És inodor i insoluble en aigua.
GaP té una microduresa de 9450 N/mm $^2$, una temperatura Debye de 446 K (173 °C) i un coeficient d'expansió tèrmica de 5,3 ×10$^{−6}$ K $^{−1}$ a temperatura ambient. El sofre, el silici o el tel·luri s'utilitzen com a dopants per produir semiconductors de tipus n. El zinc s'utilitza com a dopant per al semiconductor de tipus p.
El fosfur de gal·li té aplicacions en sistemes òptics. La seva constant dielèctrica estàtica és 11,1 a temperatura ambient. El seu índex de refracció varia entre ~3,2 i 5,0 en el rang visible, que és més alt que en la majoria dels altres materials semiconductors. En el seu rang transparent, el seu índex és més alt que gairebé qualsevol altre material transparent, incloses les pedres precioses com el diamant, o les lents sense òxid com el sulfur de zinc.
El fosfur de gal·li s'ha utilitzat en la fabricació de díodes emissors de llum (LED) vermells, taronges i verds de baix cost amb brillantor baixa a mitjana des dels anys 60. S'empra independentment o juntament amb el fosfur d'arsenur de gal·li. Els LED Pure GaP emeten llum verda a una longitud d'ona de 555 nm. El GaP dopat amb nitrogen emet groc-verd (565 nm) GaP lleuger, dopat amb òxid de zinc, emet vermell (700 nm).
El fosfur de gal·li és transparent per a la llum groga i vermella, per tant, els LED GaAsP-on-GaP són més eficients que GaAsP-on-GaAs.

## Referències

* ↑ Wilson, Dalziel J.; Schneider, Katharina; Hönl, Simon; Anderson, Miles; Baumgartner, Yannick (en anglès) Nature Photonics, 14, 1, 01-01-2020, pàg. 57–62. arXiv: 1808.03554. DOI: 10.1038/s41566-019-0537-9. ISSN: 1749-4893.
* ↑ Cambiasso, Javier; Grinblat, Gustavo; Li, Yi; Rakovich, Aliaksandra; Cortés, Emiliano Nano Letters, 17, 2, 08-02-2017, pàg. 1219–1225. DOI: 10.1021/acs.nanolett.6b05026. ISSN: 1530-6984. PMID: 28094990.
* ↑ Rivoire, Kelley; Lin, Ziliang; Hatami, Fariba; Masselink, W. Ted; Vučković, Jelena (en anglès) Optics Express, 17, 25, 07-12-2009, pàg. 22609–22615. arXiv: 0910.4757. DOI: 10.1364/OE.17.022609. ISSN: 1094-4087. PMID: 20052186.
* ↑ Melli, Mauro; West, Melanie; Hickman, Steven; Dhuey, Scott; Lin, Dianmin «Gallium phosphide optical metasurfaces for visible light applications» (en anglès). Scientific Reports, 10, 1, 26-11-2020, pàg. 20694. DOI: 10.1038/s41598-020-77753-0. ISSN: 2045-2322.
# Francesc Sánchez Madriguera

Francesc Sánchez Madriguera (Sant Just Desvern, 24 d'agost de 1928 — Barcelona, 22 d'agost de 2008) va ser un atleta i submarinista destacat a més com a dirigent esportiu va ser president de la Federació Catalana d'Activitats Subaquàtiques i de la Federació Catalana d'Atletisme.
Com a atleta competia en les proves de velocitat amb l'equip del RCD Espanyol. Campió de Catalunya i d'Espanya de 100 metres, va aconseguir el rècord espanyol de la distància amb un temps de 10,9 segons l'any 1948. Després de deixar l'atletisme es va passar a la pesca submarina, especialitat en què també va ser campió d'Espanya l'any 1959 i va ser internacional amb la selecció espanyola. Simultàniament va començar a ocupar càrrecs directius en el món de la pesca submarina, com el de secretari i president de l'Associació de Pesca Submarina de Barcelona, primer club d'aquest esport que hi va haver a tot l'estat espanyol. També va ser el president del Comitè de Relacions Públiques i Propaganda del primer Congrés Mundial d'Activitats Subaquàtiques que es va fer a Barcelona l'any 1959 i el representant de la Federació Espanyola d'Activitats Subaquàtiques en la Confederació Mundial d'Activitats Subaquàtiques. Entre el 1967 i el 1968 va ocupar la presidència de la FC d'Activitats Subaquàtiques, mentre encara ho era, va ser nomenat president de la FC d'Atletisme càrrec que ocupà fins al 1974. També va ser membre de la junta directiva de la Federació Espanyola d'Atletisme, primer com a vocal i a partir de 1975 com a vicepresident.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 100 metres llisos: 1948

## Referències

* ↑ «Francesc Sánchez Madriguera». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-10-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* 1 2 Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.
* ↑ « Història de l'Associació de Pesca Submrina de Barcelona]».
* ↑ «Nomenament com a president de la FC d'Atletisme». Mundo Deportivo [Consulta: 10 novembre 2014].
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
# Francesc Surià i Burgada

Francesc Surià i Burgada (Barcelona, 1749 - Barcelona, 1805) fou un impressor català.

## Biografia

Fill del també impressor Francesc Surià i Ginestar (1716-1783), fou membre de la societat Comunicació Literària, activa a Barcelona a finals del segle xviii, i exercí com a impressor de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, de la Conferència Fisicomatemàtica Experimental (1765) i més tard de l'Acadèmia de Ciències Naturals i Arts de Barcelona, així com de la Junta de Comerç de Barcelona. El 1783 substituí com a impressor oficial de l'Acadèmia de Ciències Naturals i Arts de Barcelona al seu pare, que havia realitzat aquesta tasca des del 1755 fins que fou substituït pel seu propi fill. El 1788 encara hi ha indicis que el situen com a impressor en actiu.

## Referències

* 1 2 3 «Francesc Surià i Burgada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Francesc Surià Ginestar». geneanet.net. Jordi Pérez Ferré.
* ↑ Faura Pujol, Neus. «Notes sobre la societat "Comunicació literària"». A: Miscel·lània d'homenatge a Enric Moreu-Rey. Vol. II. Montserrat: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1988, p. 177-193. ISBN 84-7202-909-3.
* ↑ Actes de les IV trobades d'història de la ciència i de la tècnica (Alcoi, 13-15 desembre 1996). Institut d'Estudis Catalans, 1998, p. 63. ISBN 978-84-7283-391-3.
* ↑ Faura Pujol, Neus. «Notes sobre la societat "Comunicació literària"». A: Miscel·lània d'homenatge a Enric Moreu-Rey. Vol. II. Montserrat: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1988, p. 177-193. ISBN 84-7202-909-3.
* ↑ Miquel Rodríguez, Carme; Colomer Maronas, Mercè; Corbeto López, Albert «Catàleg de publicacions de la Reial Acadèmia de Bones Lletres (1701-2005)». Boletín de la Reial Academia de Bones Lletres. Reial Acadèmia de Bones Lletres, 2005, pàg. 12 [Consulta: 24 setembre 2016].

## Bibliografia

* Martínez Martínez, Oriol. L'impressor Francesc Surià i Burgada (1749-1805). Màster en Biblioteques i Col·leccions Patrimonials, Facultat de Biblioteconomia i Documentació, Universitat de Barcelona, setembre del 2016.
# Ford Transit

La Ford Transit és un model de furgoneta i camioneta produït per la Ford Motor Company a Europa i al Con Sud des de 1953. Al voltant de set milions de Transits s'han produït entre les quatre generacions bàsiques (el primer el 1965, el 1986, el 2000, i el 2013 respectivament).

## Generacions de models

* Primera generació (1953–1965)
* Segona generació (1965–1978)
* Tercera generació (1978–1986)
* Quarta generació (1986–1999)
* Cinquena generació (2000–2006)
* Sisena generació (2006–present)
* Setena generació (Es posarà a la venda entre 2013 i 2014)

## Referències

* ↑ «Ford Celebrates Production of 7 Millionth Transit Van; Tough, Versatile Workhorse to be Sold in 118 Global Markets». Ford Corporate Website. Ford Motor Company. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2013. [Consulta: 9 juliol 2013].

## Vegeu també

* Ford Transit Connect
# Francesc Candini i Puig

s
Francesc Candini i Puig també conegut com a Cesc Candini (Barcelona, 4 d'octubre de 1948) és un director artístic i escenògraf català. Va estudiar a l'Escola de la Llotja, a l'Escola Massana i a EINA. Va començar treballant en publicitat i en disseny industrial i tèxtil.
El juny de 1979 va debutar al teatre muntant l'escenografia i dissenyà el vestuari de Víctor o els nens al poder de Roger Vitrac, dirigida per Santiago Sans al Teatre Romea. Alhora debutà en cinema com a director artístic de Francesc Bellmunt a L'orgia (1978) i a Salut i força al canut (1979), i continuà la seva carrera amb Barcelona sud (1980) de Jordi Cadena i La plaça del Diamant (1982) de Francesc Betriu. Posteriorment va treballar amb Agustí Villaronga; el seu treball a El niño de la luna (1989) li va valdre la candidatura al Goya a la millor direcció artística. Posteriorment ha treballat per TV3 amb "Carles, príncep de Viana (2001).

## Filmografia

* L'orgia (1978)
* Salut i força al canut (1979),
* Barcelona sud (1980)
* Reborn (1981)
* La plaça del Diamant (1982)
* Un geni amb l'aigua al coll (1983)
* Tras el cristal (1985)
* El niño de la luna (1989)
* 99. 9 (1997)
* Dos (1999)
* El mar (2000)

## Referències

* ↑ Entrevista a Francesc Candini
* ↑ Francesc Candini i Puig, Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ [relation_conformsTo_facet=Fons+Pau+Barcel%C3%B3&locale=en&page=124 2467. Víctor o els nens al poder] al web de l'Institut del Teatre
* ↑ Francesc Candini a IMDB
* ↑ El niño de la luna al web dels Premis Goya
# Alosa brunzidora

La alosa brunzidora (Mirafra rufocinnamomea) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la sabana del Senegal, Gàmbia, sud de Mauritània, sud de Mali, Burkina Faso, sud de Níger, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, nord de Camerun. Sud de Gabon, República del Congo, República Democràtica del Congo, Txad, República Centreafricana, centre i sud del Sudan, Sudan del Sud, Etiòpia i sud de Somàlia, cap al sud en Angola, nord-est de Namíbia, Zàmbia, nord de Botswana, Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Malawi, Zimbabwe, Moçambic i nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa brunzidora». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Fórmula del quadrupol

En relativitat general, la fórmula del quadrupol descriu el ritme d'emissió d'ones gravitacionals d'un sistema de masses a partir del canvi del moment quadrupolar de massa. La fórmula és:
    ${\bar {h}}_{ij}(t,r)={\frac {2G}{c^{4}r}}{\ddot {I}}_{ij}(t-r/c),$
on ${\bar {h}}_{ij}$ és la part espacial de la pertorbació de la mètrica (més concretament, de la traça inversa de la pertorbació) és a dir, l'ona gravitacional; $I_{ij}$ és el moment quadrupolar de massa i els dos punts simbolitzen una doble derivada temporal.
La fórmula va ser obtinguda per primera vegada per Albert Einstein el 1918. Després d'una llarga història de debat sobre la seva correcció física, les observacions de pèrdues d'energia a causa de la radiació gravitacional de PSR B1913+16 (descobert el 1974) van confirmar el resultat, amb un acord de fins al 0,2% el 2005.

## Referències

* ↑ Carroll, Sean M. Spacetime and Geometry (en anglès). Pearson/Addison Wesley, 2004, p. 300–307. ISBN 978-0805387322.
* ↑ Emparan, Roberto. Iluminando el lado oscuro del universo (en castellà). Ariel, 2018, p. 202. ISBN 9788434427310.
* ↑ Poisson, Eric; Will, Clifford M. Gravity:Newtonian, Post-Newtonian, Relativistic (en anglès). Cambridge University Press, 29 de maig de 2014, p. 550–563. ISBN 9781107032866.
# Foum Zguid

Foum Zguid (en àrab فم زݣيد, Fum Zgīd; en amazic ⵉⵎⵉ ⵥⴰⴳⴳⵉⴷ) és una comuna rural de la província de Tata de la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.986 persones. Al seu territori s'hi troba el Parc Nacional d'Iriqui.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Aldrich

«Aldrich» té aquests significats:
* Toponímia:
** Aldrich (Minnesota)
** Aldrich (Missouri)
** Museu Aldrich, museu d'art contemporani a Ridgefield, Connecticut, EUA
* Biografies:
** Bess Streeter Aldrich
** Gary Aldrich (1945), agent de l'FBI i escriptor d'Amsterdam (ciutat de Nova York)
** Nelson Wilmarth Aldrich (1841, Foster, Rhode Island-1915, Nova York), banquer i senador dels Estats Units
** Pelham Aldrich (Mildenhall, Suffolk, 1844-1930), oficial i explorador de la Royal Navy
** Robert Aldrich (Cranston, Rhode Island, 1918 - Los Angeles, 1983), director de cinema, escriptor i productor estatunidenc
** Trinitat Aldrich i de Pagès (1863, Forallac-1939, la Bisbal d'Empordà), poetessa catalana
# Alfonso Cortina de Alcocer

Alfonso Cortina de Alcocer (Madrid, 13 de març de 1944 - Toledo, 6 d'abril de 2020) va ser un empresari espanyol.

## Biografia

Va ser net d'Alberto Alcocer y Ribacoba, alcalde de Madrid; fill de Pedro Cortina Mauri, polític i ministre de Relacions Exteriors durant el govern de Carlos Arias Navarro; germà del també empresari Alberto Cortina; nebot del tinent aviador Luis Alcocer Moreno Abella, primera baixa de l'Esquadrilla Blava al Front Oriental de la Segona Guerra Mundial; i descendent del general d'aviació Luis Moreno Abella Gil de Borja, Marquès de Borja. Va ser enginyer superior industrial per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials de la Universitat Politècnica de Madrid i llicenciat en Economia per la Universitat Complutense de Madrid.
L'any 1968 va començar la seva carrera professional al Banc de Biscaia com a cap dels serveis tècnics del Banc de Finançament Industrial. Entre 1974 i 1982 va ser director d'administració de la immobiliària Bancaya i entre 1982 i 1984 conseller delegat d'Hispano Hipotecario, vinculat al grup Banco Hispano Americano. Durant els dos anys següents va assumir el càrrec de vicepresident de l'Hispano Hipotecario, i posteriorment, fins a 1985 va ser president de Sociedad de Tasación. Després de l'adquisició d'un important paquet accionarial per part del seu germà Alberto i del seu cosí Alberto Alcocer, va ser nomenat president de la comissió delegada de Portland Valderrivas, empresa en la qual va romandre fins a 1996. Entre abril de 1995 i juny de 1996 també va ser vicepresident i membre de la comissió delegada de GRUCYCSA. D'aquí va passar a Ferrovial, com a conseller entre 1998 i 2000.
L'any 1996, després de la victòria electoral del Partit Popular, va assumir el càrrec de president executiu del llavors grup de titularitat pública Repsol, mantenint-se en el càrrec fins a l'octubre de 2004, any en què va ser rellevat per Antoni Brufau. Després de presidir entre 2004 i 2006 la immobiliària Colonial en substitució de Ricardo Fornesa Ribó, l'any 2007 va ser nomenat màxim representant de la conmpanyia de capital de risc Texas Pacific Group (TPG) al mercat espanyol.
El 2006 va engegar el celler Vallegarcía a la Serrallada de Toledo. El projecte realment va iniciar-se l'any 1993 quan va decidir plantar vinya a la seva finca.
Ingressat a l'Hospital Verge de la Salut de Toledo el 25 de març, procedent de la seva finca de Retuerta del Bullaque, prop de Ciudad Real, a causa de la COVID-19, va morir el 6 d'abril de 2020 als setanta-sis anys.

## Referències

* ↑ «Muere el empresario Alfonso Cortina a los 76 años por coronavirus» (en castellà). Cadena SER, 06-04-2020. [Consulta: 6 abril 2020].
* 1 2 «Muere Alfonso Cortina a los 76 años, por coronavirus» (en castellà). Cinco Días, 06-04-2020. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ «Muere Alfonso Cortina, expresidente de Repsol, por coronavirus» (en castellà). Madridiario.es, 06-04-2020. [Consulta: 8 abril 2020].
# Alexandre d'Afrodísies

Alexandre d'Afrodísies (en grec antic: Ἀλέξανδρος Ἀφροδισιεύς, llatí: Alexander Aphrodisiensis) va ser un escriptor de l'antiga Grècia nascut a Afrodísias de Cària, que va viure al final del segle ii i començaments del segle iii. Era el més famós crític dels escrits d'Aristòtil, i part dels seus escrits s'han conservat.
Va ser conegut pels àrabs amb el nom d'al-Iskandar al-Afrudisi.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 4 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.

## Enllaços externs

* FiloXarxa
# Füssen

Füssen és una ciutat d'Alemanya, dins de la regió de Suàbia, a l'estat federat de Baviera. Es troba al peu dels Alps, molt a prop de la frontera amb Àustria.
La ciutat és mundialment coneguda pels seus espectaculars castells: Neuschwanstein i Hohenschwangau, que es troben a les muntanyes als afores, i l'enorme muntanya propera anomenada Tegelberg (1870 m).
Té un interessant nucli antic amb llocs d'interès com ara el palau Alt d'estil gòtic tardà, el monestir de Sant Mang, les cases amb frontons medievals i idíl·lics llocs.
Pràcticament tot l'hivern està coberta d'un mantell blanc de neu i fins i tot s'arriben a gelar els llacs que hi ha per aquesta zona.
Forma part de la ruta romàntica alemanya.

## Cinema

El centre de Füssen, la seva estació de ferrocarril, així com les seves carreteres i camps dels voltants, van ser escenari de la famosa pel·lícula La Gran Evasió, en la qual uns presoners aliats aconsegueixen escapar del seu camp de concentració durant la II Guerra Mundial.

## Galeria d'imatges

* Castell Vell de Füssen.
* Farmàcia a Füssen.
* Hospital de l'Esperit Sant.
* Monastir de Sant Mang.
* Reichenstr.
* Schrannenplatz.

## Enllaços externs

* Füssen Arxivat 2019-04-14 a Wayback Machine. (alemany)
# Alfons d'Astorga

Alfons d'Astorga (mort la primera meitat del segle X) va ser un religiós, que segons una tradició sense documents que ho provin, va ésser bisbe d'Astorga i, més tard d'Ourense. Cap al 920, va renunciar al càrrec i es va fer monjo al monestir de Santo Estevo de Ribas de Sil, fundat feia poc. Hi morí amb fama de santedat.
No hi ha cap documentació que provi la seva existència. Al contrari, els episcopologis d'Astorga i Ourense no l'inclouen. Probablement fou un monjo que morí en llaor de santedat al monestir esmentat i al que amb el temps, com als altres vuit, se li assignà un títol episcopal fictici.
Enterrat al claustre del monestir, al segle xv se'n van traslladar les restes al retaule major de l'església del monestir. El seu culte consta des del segle xiii.

## Notes

* ↑ El mateix van fer altres vuit bisbes d'aquella època; retirats tots al monestir de Santo Estevo, hi van morir i hi són venerats com els Nou sants bisbes, en nou arques al retaule major; la festivitat litúrgica dels nou és el 26 de gener. Són: Vimarasi, Ansuri i Viliulf d'Orense, Gonçal, Ossori i Fraleng de Coïmbra; Servand i Pelagi d'Iria Flavia.

## Bibliografia

* Enrique FLÓREZ. España sagrada: theatro geographico-histórico .... "S. Ansurio", vol. 17, p. 71-72.
* Joaquín L. Villanueva. Año christiano de España (Madrid: Imprenta Real, 1794). "San Ansurio, obispo de Orense". Tomo XI, p. 390-392.
# Alexander City

Alexander City és una ciutat del Comtat de Tallapoosa a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2007 tenia 14.950 habitants. Segons el cens del 2000, Alexander City tenia 15.008 habitants, 6.152 habitatges, i 4.134 famílies. La densitat de població era de 149,3 habitants/km².
Dels 6.152 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,9% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 84,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.309 $ i la renda mediana per família de 38.881 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.392 $ mentre que les dones 20.705 $. La renda per capita de la població era de 17.305 $. Aproximadament el 15% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.