OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ibak Khan

Ibak Khan fou kan xibànida de Sibèria. Khuandemir el considera fill d'Hajji Muhammad Khan, però segons Abu l-Ghazi Khan era en realitat el net, i fill de Mahmudek; no obstant pel nombre de generacions, en aquest cas és més probable la versió de Khuandemir.
Va combatre amb el fill de Abu l-Khayr dels uzbeks (kan de Sibèria vers 1529 fins a mitjan segle), Shaykh Haydar Khan, al que va derrotar i va forçar als nets d'Abu l-Khayr, Muhàmmad Xibani i Mahmud a fugir a Astracan amb Kasim Khan I (1476-1495), on Ibak els va assetjar aliat a Ahmad Khan I de l'Horda d'Or (1465-1481), que era oncle de Kasim.
El 1481 en aliança als nogais Musa i Yamgurchi, va atacar i matar Ahmad Khan I de l'Horda d'Or, que sembla que havia donat suport als descendents d'Abu l-Khayr. Les històries russes l'esmenten com a tsar de Sheiban o Nogai. Es considerava amb més dret al tron de l'Horda d'Or que Ahmad Khan II. Tractava com igual al tsar Ivan el Terrible. Hauria estat reconegut com a kan principal per diversos kan de clan i tribu de Sibèria i pels baixkirs.
A la saga sobre l'origen del Kanat de Sibèria, se l'esmenta com Upak tsar, de Kazan, i es diu que la seva germana es va casar amb Mar Khan de la família rival dels taibúguides, al que després va matar i es va apoderar del kanat de Sibèria. Fou aquesta conquesta la que li va valer per part dels russos el títol de tsar de Tiumén. Sembla que també va exercir algun tipus d'influència sobre el Kanat de Kazan on en aquest temps s'enfrontaven els germans Ali o Ilham Khan (1479-1485 i 1486-1487) i Muhammad Amin Khan (1485-1486 i 1487-1495) posats al tron successivament pels russos; el 1487 Ibak i els nogais Muza i Yamgurchi, i l'esposa del darrer, van demanar al gran príncep de Moscou demanant l'alliberament d'Ilham però el tsar s'hi va negar.
Va morir en data desconeguda no gaire llunyana del 1493. Segons la Saga hauria estat mort per Mahmut Khan, net de Mar Khan, que a la mort del seu avi a mans d'Ibak (quan es va apoderar del kanat) es va refugiar a la regió de l'Irtish on va establir una nova ciutat, però vers 1493 va retornar i va matar Ibak, recuperant el kanat. Abu l-Ghazi Khan no obstant sembla indicar que el seu fill Murtaza Khan el va succeir.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Sofiïta

La sofiïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de Sofia Ivanova Naboko (1909), mineralogista de l'institut de vulcanologia Petropavlovsk-Kamchatsky, a Rússia.

## Característiques

La sofiïta és un òxid de fórmula química Zn₂(SeO₃)Cl₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es coneix un polimorf sintètic monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sofiïta pertany a «04.JG - Selenits amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: prewittita, georgbokiïta, parageorgbokiïta, cloromenita, ilinskita, francisita, derriksita, burnsita i al·localcoselita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1989 a la gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, situat a l'óblast de Kamtxatka (Rússia). Exemplars de sofiïta han estat descrits al camp de fumaroles del nord del primer con d'escòria, i a la fumarola Novaya del segon con d'escòria del volcà. També ha estat trobada a les mines del districte de Làurion, a Grècia.

## Referències

* ↑ «Sofiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ Johnsson, Mats; Törnroos, Karl W. «Zinc selenium oxochloride, β-Zn₂(SeO₃)Cl₂, a synthetic polymorph of the mineral sophiite». Acta Crystallographica Section C Crystal Structure Communications, 63, 5, 14-04-2007, pàg. i34–i36. DOI: 10.1107/S0108270107012541.
# Molí dels Horts (Tivissa)

El Molí dels Horts és una obra de Tivissa (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un molí situat al terme municipal de Tivissa. El seu estat de conservació és mitjà. Es conserven parts dels murs i de la bassa, juntament amb el canal, cobert de vegetació.
La coberta de l'edifici no es conserva, però pot apreciar-se que es tracta d'un immoble amb planta rectangular compartimentat en diversos espais. El parament emprat és de pedra de mida irregular disposat de manera no uniforme, el que crea un parament d'opus incertum.
Resten també algunes parts de la maquinària emprada. A l'interior del molí es poden veure les moles.

## Referències

* 1 2 3 «Molí dels Horts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# JEF

«JEF» té aquests significats:
* Institut d'Estudis Jurídics, Econòmics i Financers d'Andorra
* Joves Europeus Federalistes
# Gemeinsame Normdatei

El Gemeinsame Normdatei (abreujat GND), en anglès Integrated Authority File (IAF), és un control d'autoria internacional per l'organització de noms personals, encapçalaments de tema i organitzacions corporatives de catàlegs. Es fa servir principalment per documentació en biblioteques i arxius. El GND és controlat per la Biblioteca Nacional d'Alemanya en cooperació amb diverses xarxes de biblioteques. El GND es troba dins de la llicència Creative Commons Zero (C00).
L'especificació GND proveeix una jerarquia d'entitats d'alt nivell i subclasses, útils per la classificació bibliotecària, i una aproximació a la identificació inequívoca d'elements. També comprèn una ontologia de noms de propietats i tipus de dades, pensats per la representació del coneixement en el web semàntic, disponible en el format XML.
Alguns altres controls d'autoria són: Virtual International Authority File (VIAF), Autories de la Biblioteca del Congrés dels Estats Units (LCNAF), Autoritats Web NDL de la Biblioteca Nacional de la Dieta del Japó i LIBRIS de la Biblioteca Nacional de Suècia.

## Tipus d'entitats GND d'alt nivell

El Gemeinsame Normdatei esdevingué operatiu l'abril de 2012 i integra el contingut dels següents controls d'autoria que, des de llavors, són obsolets:
* Personennamendatei (PND)
* Gemeinsame Körperschaftsdatei (GKD)
* Schlagwortnormdatei (SWD)
* Einheitssachtitel-Datei des Deutschen Musikarchivs (DMA-EST)
En el moment de la seva introducció (5 d'abril de 2012) el GND contenia 9.493.860 entrades, incloent-hi 2,650,000 noms personalitzats.
Hi ha sis tipus principals d'entitats GND:
| Tipus | Alemany (oficial) | Català (traducció) |
| p | Person (individualisiert) | persona (individualitzada) |
| n | Name (nicht individualisiert) | nom (not individualitzat) |
| k | Körperschaft | cos corporatiu |
| v | Veranstaltung | esdeveniment |
| w | Werk | obra |
| s | Sachbegriff | encapçalament de tema |
| g | Geografikum | nom de lloc geogràfic |

## Referències

* ↑ Linked Data Service of the German National Library Arxivat 2013-05-07 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GND Ontology - Namespace Document (anglès)
* ↑ Entitätencodierung: Vergaberichtlinien (alemany)

## Enllaços externs

* Search via OGND (anglès), (alemany)
# Anthony Ravard

Anthony Ravard (Nantes, País del Loira, 28 de setembre de 1983) és un ciclista francès, professional des del 2005. Actualment corre a l'equip AG2R La Mondiale.
Bon esprintador, en el seu palmarès destaquen quatre victòries d'etapa al Circuit de La Sarthe, la Châteauroux Classic de l'Indre de 2008 i 2010 o la París-Bourges de 2010. El 2011 aconseguí el que fins ara és la seva victòria més important en una cursa per etapes en guanyar l'Étoile de Bessèges.

## Palmarès

* 2004
** 1r al Tour d'Haut-Anjou
** 1r a la Bordeus-Saintes
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe
* 2008
** 1r a la Châteauroux Classic de l'Indre
** Vencedor de 3 etapes al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes
* 2010
** 1r a la Châteauroux Classic de l'Indre
** 1r a la París-Bourges
** Vencedor de 2 etapes del Circuit de La Sarthe i vencedor de la classificació per punts
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes
* 2011
** 1r a l'Étoile de Bessèges
** 1r a la Châteauroux Classic de l'Indre
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. Abandona (13a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa d'Anthony Ravard a sitiodeciclismo.net
# Fenols

* Aquest article tracta sobre el grup funcional. Si cerqueu el compost, vegeu «fenol».
Els fenols, en química orgànica, són compostos que consten d'un o més grups hidroxil units a un anell aromàtic, el més simple dels quals és el fenol (C₆H₅OH). Són verinosos i càustics, i habitualment es presenten en forma sòlida cristal·lina i amb una olor picant característica. A la natura, els fenols es troben agrupats en monofenols i polifenols. Són, en gran part, responsables del color de les flors i es poden obtenir de forma industrial del quitrà, del carbó o de la fusta. De forma sintètica provenen de la fusió de sals d'àcids arilsulfònics, hidròlisi de sals de diazoni aromàtiques i també d'altres substàncies.

## Vegeu també

* Polifenol
* Fenol
* Carvacrol
* Capsaïcina
* Totarol
# Ildo Enrique Maneiro

Ildo Enrique Maneiro Ghezzi (Mercedes, 4 d'agost de 1947) és un futbolista retirat uruguaià dels anys 1960 i 1970 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Com a futbolista destacà al Club Nacional de Football, club on fou campió de la Copa Libertadores de 1971 i la Copa Intercontinental del mateix any. També jugà a l'Olympique Lyonnais francès i breument al CA Peñarol.
Va jugar 33 partits i va marcar 3 gols amb la selecció d'Uruguai. Disputà el Mundial de 1970 a Mèxic.
Com a entrenador dirigí Real Zaragoza i la selecció nacional.

## Palmarès
### Com a jugador
#### Nacional

* Campionat uruguaià de futbol:
** 1966, 1969, 1970, 1971, 1972
* Copa Libertadores de América:
** 1971
* Copa Intercontinental de futbol:
** 1971
* Copa Interamericana:
** 1972

### Com a entrenador
#### Danubio

* Lliga paraguaiana de futbol:
** 1988

## Referències

* ↑ «Copa Libertadores 1971». Llow oficial de Nacional. [Consulta: 24 març 2010].
* ↑ «Copa Intercontinental 1971». Llow oficial de Nacional. [Consulta: 24 març 2010].
* ↑ «Estadístiques FIFA de Ildo Maneiro». FIFA.com. Arxivat de l'original el 24 de juny 2010. [Consulta: 15 abril 2010].
* ↑ «Uruguay - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 25 abril 2008].
* ↑ «Maneiro». BDFutbol.com. [Consulta: 15 abril 2010].
* ↑ «CAMPAÑA 1988 Bi Campeón». Llow oficial del Danubio F.C.. [Consulta: 15 abril 2010].

## Enllaços externs

* Perfil a Playerhistory
* [ http://www.national-football-teams.com/v2/player.php?id=35956 Perfil a national-football-teams]
# Iban (ètnia)

El poble iban és natural de Borneo i Sarawak, una regió de Malàisia. Pertanyen als dajaks, i també se’ls coneix com a sea-dayak (dajaks del mar). A Sarawak formen l'ètnia majoritària. Els autòctons també els anomenen panjamon, que vol dir caçadors de caps, fent referència al costum de guardar els caps de les persones que maten, com per exemple feien amb persones d'altres pobles amb qui estiguessin enfrontats per qüestions com els terrenys de caça.
A mesura que caçaven caps, els Iban es feien tatuatges a les mans. Jean-Yves Domalian va conviure amb els Iban, va ser acceptat, es va casar amb una d'ells i va viure com un d'ells. Fruit d'aquesta experiència, va escriure el libre: Panjamon, els caçadors de caps de Borneo. El seu mode de vida es basava principalment en la caça de tota classe d'animals, com ossos, panteres, porcs senglars, micos, rates i ocells, i la recol·lecció. Pel que fa a les seves creences, són principalment cristians i animistes.
Des de l'arribada dels europeus, que van colonitzar la regió, la caça humana i d'altres costums dels iban es van perdre gradualment, encara que la llengua i algunes tradicions i pràctiques tribals van perdurar. Actualment la població iban es concentra a Sarawak, Borneo, i a la província indonèsia de Borneo Occidental. Viuen en cases comunals anomenades rumah panjai. Actualment, la majoria d'aquestes cases comunals tradicionals estan equipades amb electricitat, aigua corrent, línia telefònica i internet. Els iban es van urbanitzant progressivament, tot i que conserven gran part del seu patrimoni cultural i tradicions.

## Referències

* 1 2 Appell, G. N. «Iban Studies: Their Contributions to Social Theory and the Ethnography of Other Borneo Societies». The Encyclopaedia of Iban Studies, Volume III, 2001, pàg. 741-785 [Consulta: 5 setembre 2013].
# Manuel Bermejo Hernández

Manuel Bermejo Hernández (Plasencia, Càceres, 26 de març de 1936 - Madrid, 22 de setembre de 2009), fou un polític i empresari espanyol. Va cursar els estudis d'enginyer agrònom a l'Escola Especial de Madrid. El 1963 va ser nomenat Enginyer del Servei de Fitopatologia i Plagues del Camp a Càceres. Posteriorment ingressà al Servei Nacional de Cultiu i Fermentació de Tabac, on hi ocupà els càrrecs d'Enginyer Cap provincial de Càceres, cap de la Secció de Camps i Secaders i sotsdirector de Tècnica i Organització. El 1977 ingressà al Partit Demòcrata Popular, i va ser-ne elegit president de la Federació Extremenya. Dins de la Unió de Centre Democràtic, fou diputat per la província de Càceres a les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1979.
El 1978 esdevingué president de la UCD a Càceres. En crear-se la Junta d'Extremadura, fou nomenat vicepresident primer per a Assumptes Econòmics i conseller d'agricultura. Va ser elegit President d'Extremadura al desembre del 1980, càrrec que ocupà fins a dimitir-ne el 1982. Va abandonar la política, i tornà al Ministeri d'Agricultura, on treballà al Consejo Superior Agronómico. Després de demanar excedència com a funcionari públic el 1984, es dedicà a l'empresa privada. Fou president de "Tres S-Agroindustria" fins al 1986. Ocupà el mateix càrrec a "Agroexpansión" i també presidí World Wide Tobacco España.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats
* «Fallece Manuel Bermejo, que fue presidente de la Junta Regional de Extremadura». El Periódico Extremadura, 22-09-2009 [Consulta: 28 maig 2013].
# Moatize

Moatize és un municipi de Moçambic, situat a la província de Tete. En 2007 comptava amb una població de 38.924 habitants. Es troba a la vora de la ciutat de Tete als marges del riu Zambeze.

## Economia

En 2006 la companyia minaire brasilera VALE va obtenri la concessió per construir i explotar una mina de carbó a Moatize que exportaria el carbó per ferrocarril fins al port de Beira. L'empresa australiana Riversdale Mining, també ha rebut algunes concessions per explotar carbó a la zona.

## Transport

Per transportar el ferrocarril de Moatize al port exportador de Beira s'ha construït una línia fèrria de 670 km que ha costat $ 375 milions. El primer tren va sortir de Moatize el 30 de gener de 2010.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «Riversdale Mining Limited». Arxivat de l'original el 2008-01-05. [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ Australian Financial Review, 24 November 2007, p16
* ↑ Railway gazette article
# Gens Volcàcia

La Gens Volcàtia o Vulcàtia o Volcàcia o Vulcàcia (en llatí Volcatia o Vulcatia) va ser una gens romana d'origen plebeu.
No es mencionen fins a la part final de la República. El primer membre que va arribar al consolat va ser Luci Volcaci Tul·le l'any 66 aC. Tullus era l'únic cognomen que van emprar durant la República. També apareix la família durant l'Imperi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1281.
# Robert Forest

Robert Forest (Tolosa, 16 de novembre de 1961), va ser un ciclista francès que fou professional entre 1984 fins al 1993. Del seu palmarès destaca una etapa al Giro d'Itàlia de 1987.

## Palmarès

* 1983
** 1r a la Ruta de França
** 1r al Gran Premi de França
* 1984
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1992
** 1r al Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe

### Resultats al Tour de França

* 1985. 16è a la classificació general
* 1986. 35è a la classificació general
* 1987. 38è a la classificació general
* 1989. 75è a la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 28è a la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1989. 59è a la classificació general
* 1992. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1990. 102è a la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Falla sud-valenciana

La denominada falla sud-valenciana és una falla tectònica que arranca vora la mar a Xeresa, passa per Barx, Xàtiva i tota la Vall de Montesa, prolongant-se després cap a terres manxegues pel corredor d'Almansa. La geologia defineixen aquest conjunt com una successió d'anticlinoris i sinclinoris amb vergència al nord, on els primers estan constituïts per materials carbonatats cretàcics (principalment) que donen lloc a les serres, i els segons a les valls, ocupats per les margues del Miocè, més o menys cobertes pels farciments detrítics quaternaris.
La falla sud-valenciana constitueix una línia divisòria entre el sistema Bètic (al sud) i el sistema Ibèric (al nord) al País Valencià.
# Pavoraja arenaria

Pavoraja arenaria és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 34,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 192-712 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic oriental: Austràlia Occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1939. Taxonomic notes on sharks and rays. Aust. Zool. v. 9 (pt 3). 227-262.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., Mallick, S. & Yearsley, G.K., 2008. A review of the Australian skate genus Pavoraja Whitley (Rajiformes: Arhynchobatidae). Zootaxa, 1812: 1–45.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaide. 992 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ibaiondo

Ibaiondo és un districte de Bilbao. Té una superfície de 96,49 kilòmetres quadrats i una població de 57.340 habitants (2008).

## Situació

Limita al nord amb el districte d'Uribarri, a l'oest amb el districtes d'Abando i Errekalde a l'est amb Begoña i al sud amb Arrigorriaga i Alonsotegi. La ria de Bilbao el travessa d'est a oest, entre els barris d'Atxuri i Zazpikaleak al marge dret i Bilbo Zaharra i San Frantzisco a l'esquerra.

## Barris

Comprèn els barris d'Atxuri, Bilbo Zaharra, San Frantzisko, Zabala, Zazpikaleak, Solokoetxe, Iturrialde, Abusu/La Peña, Miribilla i San Adrian. Al districte s'hi troba el nucli originari de la vila, el Casco Viejo o Set Carrers (Zazpi kaleak, en basc), on se situen els edificis més antics de la capital, incloses la catedral de Santiago i l'església de San Antón, ambdues construïdes al voltant del segle xv. En l'actualitat el districte conjuga aquesta zona medieval amb altres de més recent inauguració, com Mirabilla, al barri de Bilbo Zaharra, les obres de la qual d'urbanització van començar en 1999 i van finalitzar dos anys després.

## Transport públic

* En tren:
    Renfe: Estacione Abando i Zabalburu
    Feve: Estació de la Concordia (C/Bailén, 2)
    Euskotren: Estació d'Atxuri
* En tramvia: Estación d'Atxuri
* En metro: Estació d'Abando
* En cotxe: Parking Abando. C/Particular del Norte

## Referències

* ↑ «Plànol dels carrers». Ajuntament de Bilbao. [Consulta: 15 octubre 2007].
* ↑ «Un barrio nuevo». www.miribilla.net. Arxivat de l'original el 2007-10-09. [Consulta: 7 novembre 2007].
# Manuel Bergés i Arderiu

Manuel Bergés i Arderiu (Linyola, Pla d'Urgell, 1910 - París, 1942) va ser un resistent comunista català, heroi de la Segona Guerra Mundial.
Va ser professor i membre dels Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya (JSUC) a continuació del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). Va combatre a l'exèrcit republicà espanyol i a continuació va entrar a la resistència francesa després del cop d'estat de Franco. Fou dirigent de l'Agrupació Guerrillera Espanyola.
El 27 de juny de 1942, la 3a Secció de la Direcció central de les informacions generals que seu a la Prefectura de policia de París, va llançar un cop de rosca contra una trentena de republicans espanyols comunistes; Manuel Bergés era a la llista sota el nom de "BERGER" ("pastor", en català). A dos quarts de sis del matí, va ser detingut al seu domicili, al número 23 del carrer Vicq-d'Azir, al 10è districte de París. El mateix dia, poc abans de les vuit del vespre, va ser declarat mort, oficialment per suïcidi.
El Consell de París va votar per unanimitat de tots els grups polítics l'aposició d'una placa en la seva memòria, al seu domicili, on va ser detingut, al carrer Vicq-d'Azir, al 10è districte, prop del Canal Saint-Martin.

## Referències

* ↑ «Document 27671, BERGES ARDERIU, Manuel | IHR». scwd.ihr.world. [Consulta: 23 febrer 2020].
* ↑ DIRECTION DES AFFAIRES CULTURELLES Arxivat 2021-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ «Conseil de Paris» (en francès).
# Gens Àlbia

La gens Àlbia va ser una gens romana. Van obtenir les primeres magistratures al segle i aC. Carrines (Carrinas o Carinas) era una família romana d'una gens desconeguda, que podria ser aquesta gens Àlbia. Personatges destacats coneguts van ser:
* Gai Carrines, militar romà.
* Gai Carrines el jove (Caius Carrinas), militar romà fill de Gai Carrines
* Carrines Segon (Carrinas Secundus), retòric romà

## Referències

* ↑ Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Taylor, Walton, Maberly, 1844, p. 615.
# Faugièiras

Faugièiras (en francès Faugères) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió de Occitània.

## Toponímia

De l'occità falguièra (llatí FILICARIA) 'falguera'.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Pavor

Pavor, és a dir, la Por, va ser una deïtat romana, que personificava el temor o el terror. Era junt amb Pal·lor o Palenes (la Pal·lidesa) un company de Mart entre els romans.
Tul·li Hostili va instituir el seu culte durant una plaga o potser en un moment crític d'una batalla. Els Salii s'ocupaven de rendir-li culte. En parlen Titus Livi i Claudi Claudià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pavor». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 maig 2022].