OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Averina

Maria Averina (en rus Мария Петровна Аверина) (4 d'octubre de 1993) és una ciclista russa especialista en el ciclisme en pista.

## Palmarès
### Resultats a la Copa del Món

* 2017-2018
** 1a a Pruszków, en Scratch

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Casa Manau

La Casa Manau és una obra d'Alins (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de grans dimensions, formada per planta baixa i tres pisos alts, el darrer de mansarda. Els paraments són de pedra pissarrosa i granit sense desbastar. La façana està situada en la paret mestre perpendicular al cavall que suporta la coberta de llicorella a dues vessants amb amplis ràfecs sostinguts amb l'ajut de tornapuntes. La planta baixa es destinada al bestiar i té poques obertures. Al primer pis, recorre tota la façana una balconada de fusta amb tres eixides. Al segon pis, s'obren tres balcons o finestres balconades i una petita finestra, i finalment, al pis superior s'obre una galeria amb barana de fusta i dividida per un puntal que suportava el cavall de la coberta.

## Referències

* ↑ «Casa Manau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Villecresnes

Villecresnes és un municipi francès, situat al departament de la Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Plateau briard i del districte de Créteil. I des del 2016, de la divisió Grand Paris Sud Est Avenir de la Metròpoli del Gran París.
# Roanoke (Texas)

Roanoke és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.810 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roanoke tenia 2.810 habitants, 1.106 habitatges, i 759 famílies. La densitat de població era de 179,9 habitants per km².
Dels 1.106 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 38,6% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 5,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.107 $ i la renda mediana per família de 58.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.845 $ mentre que les dones 30.920 $. La renda per capita de la població era de 22.051 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roanoke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roanoke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Djurak (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Djurak».
Djurak (en rus: Джура́к) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2014 tenia 236 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Soldadura autògena

La soldadura autògena és una forma de soldadura en què el material d'aportació s'obté mitjançant la fusió del material base o té la mateixa composició. La soldadura es pot formar completament mitjançant la fusió de parts del metall base i no s'utilitza cap vareta de material d'aportació addicional. Hi ha algunes variacions en l'ús d'aquest terme. Aquells que s'ocupen d'ensenyar l'habilitat artesanal de la soldadura tendeixen a definir-la com sense l'ús de varetes de material d'aportació, és a dir, la tècnica es basa exclusivament en el metall base. Quan es parla de la metal·lúrgia de la junta soldada no es pot fer cap distinció entre el material d'aportació i el metall base, sempre que la metal·lúrgia final sigui idèntica.

## Tipus

La majoria dels processos de soldadura es poden fer tan de forma autògena com utilitzant material d'aportació addicional. Alguns són bàsicament autògens i eviten el material d'aportació, però alguns processos de soldadura d'arc, incloent processos importants com ara la soldadura manual d'arc metàl·lic (amb vareta) i la soldadura MAGS (amb alimentació de filferro), no es poden considerar com soldadura autògena, ja que depenen del consum d'una vareta d'aportació per a generar l'arc.
Entre alguns dels processos que solen ser autògens, hi ha la soldadura de plom (tot i que opcionalment es pot utilitzar material d'aportació) i la soldadura d'oxi-acetilè en alguns casos, com ara la soldadura de la costura de les vores de dues làmines superposades. La soldadura per resistència, tant la soldadura per punts com la soldadura de costura, és inherentment autògena, ja que no hi ha cap manera adequada d'aplicar-hi cap tipus de material d'aportació. La soldadura per fricció i làser tenen restriccions similars.
Alguns aliatges són propensos a canviar la seva composició quan s'escalfen, especialment la pèrdua de zinc del llautó per la seva evapora com a vapor. En aquests casos, es pot proporcionar un excés del 2-3% de zinc addicional a la vareta de material d'aportació per compensar. El silici també es pot utilitzar com a additiu per reduir aquesta pèrdua.
Alguns materials, com la sèrie HY-80 d'acers d'alta resistència, requereixen un procés no autogen per tal de controlar la seva metal·lúrgia. Tanmateix, s'han utilitzat processos avançats, com ara la soldadura amb arc làser híbrid, per aconseguir el mateix efecte de manera totalment autògena.

## Referències

* 1 2 [1952] The Welding, Brazing and Soldering of Copper and its Alloys. 4th. England: Copper Development Association, 1956, p. 29. CDA Publication Nº47.
* 1 2 Pere Molera Solà. Soldadura industrial: clases y aplicaciones. Marcombo, 1992, p.17.
* 1 2 Welding, Brazing and Soldering of Copper and its Alloys, 1952.
* ↑ Roepke, C «Hybrid Laser Arc Welding of HY-80 Steel». Supplement to Weld. J., vol. 88, 01-08-2009, pàg. 159–167.
# Síndrome nefrítica

La síndrome nefrítica és una síndrome per afectació dels glomèruls renals. Es caracteritza per tenir petits porus en els podòcits del glomérul, prou grans per permetre el pas a l'orina de proteïnes (proteïnúria) i de glòbuls vermells (hematúria). Per contra, la síndrome nefròtica es caracteritza per permetre el pas sols de proteïnes. Tant la síndrome nefrítica com la síndrome nefròtica poden donar lloc a hipoalbuminèmia a causa de la pèrdua d'albúmina, que és la proteïna més abundant de la sang.
L'hematúria pot ser causada pel sagnat en qualsevol part del tracte urinari, però si els glòbuls vermells es troben atrapats en cilindres urinaris, el més probable és que el sagnat s'hagi originat en la nefrona i que tingui una síndrome nefrítica.
En general es distingeix de la síndrome nefròtica, però de vegades les dos es descriuen com associades en una minoria de casos (de tant en tant -i confusament- referint-se com a "nefrítica/nefròtica", encara que això es considera com una progressió d'una síndrome nefrítica, i no categòricament una síndrome nefròtica). Algunes malalties poden provocar una o altra síndrome, i tots dos poden tenir una aparença similar a la biòpsia. Cap dels termes representa un diagnòstic definitiu, però ambdós termes poden ser útils en les primeres etapes d'un diagnòstic diferencial.

## Referències

* ↑ http://www.merck.com/mmpe/sec17/ch235/ch235b.html
* ↑ «Acute Nephritic Syndrome». Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 9 gener 2012].
# Federació de Futbol de les Seychelles

La Federació de Futbol de les Seychelles (anglès: Seychelles Football Federation; SFF) és la institució que regeix el futbol a Seychelles. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga seychellesa de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Seychelles absoluta i les de les altres categories.
Va ser fundada el 1980.
* Afiliació a la FIFA: 1986
* Afiliació a la CAF: 1986

## Referències

* ↑ Seychelles Arxivat 2018-07-25 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Seychelles at CAF Online
* ↑ «History Of Seychelles Football & Federation». The Cerf Island Resort.
# Casa Falgueres

La Casa Falgueres és un edifici a la ciutat de Figueres al centre de la ciutat, al costat de la Rambla de Figueres. És un edifici entre mitgeres de planta baixa, dos pisos i altell. La façana està solucionada en dos registres. La inferior, amb encoixinat, ordenat per tres grans portals d'arc rebaixat amb dovelles centrals sobresortides i ornamentades (una d'elles amb l'any 1875 corresponent a la inauguració de l'edifici) que comprenen els dos locals comercials i la porta d'accés als habitatges. Aquest primer registre comprèn l'altell amb tres balcons. El registre superior el conformen els dos pisos, amb tres balcons per pis, i es culmina amb cornisa de fris de tríglifs i mètopes. La coberta és a doble vessant.

## Referències

* ↑ «Casa Falgueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Roanne

Roanne és un municipi francès, situat al departament del Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2013 tenia 35.507 habitants.

## Vegeu també

* Antoine-Joseph Pernety
* Camille Benoit (1847-1901), compositor.
# Eleccions regionals de Sardenya de 1961

Les eleccions regionals per a renovar el Consell Regional de Sardenya se celebraren el 18 de juny de 1961. La participació fou del 86,8%.
← Eleccions regionals de Sardenya, 1961 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 320.756 | 46,4% | 37 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 131.622 | 19,0% | 14 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 66.523 | 9,6% | 7 |
| Partit Sard d'Acció -Partit Republicà Italià (PSd'Az-PRI) | 50.039 | 7,2% | 5 |
| Moviment Social Italià (MSI) | 42.145 | 6,1% | 4 |
| Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica (PDIUM) | 33.985 | 4,9% | 2 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 23.011 | 3,3% | 1 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 21.736 | 3,1% | 2 |
| altres | 2.490 | 0,4% | - |
| Total | 692.307 | 100,00 | 72 |
Font Web del consell regional de Sardenya
# Múscul oponent del dit petit del peu

El múscul oponent del dit petit del peu (musculus opponens digiti minimi pedis) és un múscul situat al peu, sota el flexor curt del dit petit, amb el qual sol ser confós.
El múscul oponent del dit petit del peu està situat en un pla més profund al del flexor curt del dit petit. És inconstant i sovint és absent. Les seves insercions posteriors coincideixen amb les del flexor curt (a la beina del peroneal llarg, a l'altura del cuboide, a l'extrem posterior del cinquè metatarsià), però se separa d'ell, després d'un trajecte variable, per inserir-se en els dos terços anteriors de la diàfisi del cinquè metatarsià. Comparteix les relacions del flexor curt, que està situat en un pla més superficial. Com el flexor curt del dit petit, està innervat per una branca procedent del nervi plantar lateral.
La seva acció és igual que la del flexor curt del dit petit: flexionar el dit petit. També té una funció atrofiada que és la que li dona el seu nom, és a dir, oposar el dit, la qual cosa és impossible en el peu humà i és una reminiscència de l'herència evolutiva de la nostra espècie.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareix la denominació múscul oponent del dit petit del peu. El Termcat no el té recollit. És un múscul que sovint ñés absent.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ Platzer, Werner. Color Atlas of Human Anatomy, Vol. 1: Locomotor System. 5a ed.. Thieme, 2004. ISBN 3-13-533305-1.
* ↑ Latarjet, Michel. Eduardo Adrian Pro. Anatomía Humana. Marcelo T. Alvear 2145. Buenos Aires, Argentina: Panamericana, 2008, p. 803. ISBN 9789500613682.
* ↑ Latarjet, Michel. Anatomía Humana. Marcelo T. de Alvear 2145. Buenos Aires, Argentina: Panamericana, 2008, p. 803. ISBN 9789500613682.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.
# Exabit

Un exabit és una unitat d'informació o d'emmagatzematge, abreujada Ebit (o Eb).
1 exabit = 10$^{18}$ bits = 1,000,000,000,000,000,000 bits
L'exabit és a prop de l'exbibit, que és igual a 2$^{60}$.

## Vegeu també

* Bit

## Referències

* ↑ http://dictionary.reference.com/browse/Exabit
# Vera Djatel

Vera Djatel (o Vira Dyatel) és una centrecampista de futbol internacional per Ucraïna, amb la qual ha jugat l'Eurocopa 2009. Amb el Zvezda Perm va ser subcampiona de la Lliga de Campions.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols | Selecció (fases finals) |
| 1999 - 2002 | Lehenda Txerníhiv | 3 Lligues, 2 Copes |
| 2003 - 2007 | Zhytlobud Khàrkiv | 3 Lligues, 4 Copes |
| 2008 - 11/12 | Zvezda Perm | 2 Lligues, 1 Copa | Eurocopa 2009 (1ª fase) |
| 12/13 - 2014 | Zorky Krasnogorsk | 1 Lliga |
| 2015 | Linköpings FC | 1 Copa |
| 15/16 - act. | Sporting Huelva |

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ UEFA
# Rockbridgeïta

La rockbridgeïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la rockbridgeïta. Rep el seu nom del comtat de Rockbridge, a l'estat de Virgínia (Estats Units), a on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La rockbridgeïta és un fosfat de fórmula química Fe$^{2+}$Fe3+ 4(PO₄)₃(OH)₅. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4,5. És un mineral isostructural amb la frondelita i la plimerita. Visualment és similar a la dufrenita i natrodufrenita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rockbridgeïta pertany a «08.BC - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ > 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: angelel·lita, frondelita, plimerita i aerugita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari resultant de l'alteració dels fosfats primaris. Va ser descoberta a la mina Midvale, a la localitat homònima del comtat de Rockbridge, a Virgínia, Estats Units. Ha estat descrita en altres localitats tot i que els jaciments on s'hi troba no són gaire abundants. Als territoris de parla catalana ha estat trobada només a la serra de l'Albera (Pirineu Oriental, Catalunya Nord): als camps de pegmatites de Cotlliure i d'Argelers de la Marenda, així com a Castell Valmy, també a Argelers de la Marenda.

## Referències

* ↑ «Rockbridgeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia de 1993

Les eleccions per a renova el consell regional del Friül – Venècia Júlia se celebraren el 6 de juny de 1993.
← Eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia, 1993 → :
| Partits | vots | (%) | escons |
| Lliga Nord (LN) | 212.500 | 28,5% | 18 |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 177.858 | 22,3% | 15 |
| Partit Democràtic d'Esquerra (PDS) | 78.582 | 9,9% | 5 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional (MSI-DN) | 66.321 | 8,3% | 5 |
| Rifondazione Comunista (PRC) | 44.002 | 5,5% | 4 |
| Aliança Verda Friüli-Venezia Giulia | 43.023 | 5,4% | 3 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 37.649 | 4,7% | 3 |
| Lliga Autonomista Friüli (LAF) | 37.420 | 4,7% | 2 |
| Llista per Trieste (LpT) | 26.294 | 3,3% | 2 |
| La Rete | 14.044 | 1,8% | - |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 13.455 | 1,7% | - |
| Partit Socialista Democràtic Italià - Verds Friuli Venezia Giulia | 12.663 | 1,6% | - |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 10.277 | 1,3% | - |
| Total | 744.088 | 100,00 | 57 |
# Múscul de l'estrep

El múscul de l'estrep o múscul estapedial (musculus stapellos), és el múscul esquelètic més petit en el cos humà. Fa poc més d'un mil·límetre de longitud, i la seva funció fonamental és estabilitzar l'os més petit del cos, l'estrep.
El múscul de l'estrep emergeix d'un forat en forma de punts en l'àpex de l'eminència piramidal, una prominència buida, en forma de con, que es troba en la paret posterior de la caixa timpànica. S'insereix en el coll de l'estrep. $^{:863}$ Està innervat pel nervi de l'estrep, una branca del nervi facial.$^{:863}$
El múscul de l'estrep esmorteeix les vibracions de l'estrep estirant el coll d'aquest os.$^{:863}$ D'aquesta manera, s'evita l'excés de moviment de l'os estrep, i ajuda a controlar l'amplitud de les ones sonores que arriben a l'orella interna provinents de l'entorn. El múscul de l'estrep esmorteeix la capacitat de la vibració de l'estrep i protegeix l'orella interna d'un elevat nivell de soroll, sobretot el volum de la pròpia veu.
Aquest múscul, en els mamífers, ha evolucionat a partir d'un múscul anomenat depressor de la mandíbula, present en altres tetràpodes. La seva funció era obrir les mandíbules, funció que en els mamífers ha quedat assumida pel múscul digàstric. El depressor de la mandíbula va sorgir de l'elevador de l'opercle dels peixos ossis, i és equivalent a l'epihioideà dels taurons. Igual que l'estrep, tots aquests músculs deriven de l'arc hioideu i estan innervats per nervi cranial VII.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 26 gener 2014].
* 1 2 3 Drake, Richard L.; Vogl, Wayne; Tibbitts, Adam W.M. Mitchell; illustrations by Richard; Richardson, Paul. Gray's anatomy for students. Philadelphia: Elsevier/Churchill Livingstone, 2005. ISBN 978-0-8089-2306-0.
* ↑ Kardong, Kenneth V. Vertebrates: comparative anatomy, function, evolution. McGraw-Hill, 1995, p. 55, 57. ISBN 0-697-21991-7.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.
# Marquesat de Gorzegno

El marquesat de Gorzegno fou un estat històric d'Itàlia d'una branca dels marquesos aleràmics del Carreto de Finale, originat en el Novello.
Gorzegno és esmentada com a possessió de Bonifaci del Vasto (net del fundador de la marca Aleràmica, Aleram de Montferrat) el 1111. A la seva mort, posterior al 1125, hauria passat al seu fill Guillem, marquès de Busca i el 1168 Guglielmo i Anselmino Lignon són esmentats com a vassalls de Manfred de Busca, probablement un germà del marquès Berenguer, que els va donar terres a Dogliani. El 1191 és testimoniat un «Anricus de Gorzegno» en una cessió d'Alda, esposa del marquès Otó del Carretto, marquès nominal de Savona i marquès de Dego. El 1213 «Robaldo Mulinarii de Gorcenius» va jurar fidelitat a Alba.
El 1219 Enric, titulat marquès de Savona, i el seu fill Guillem Gratapaglia, van cedir a Alba els seus drets sobre Gorzegno; a continuació, Enric la va rebre un feu; el mateix any un acord entre Enric i el podestà d'Alba va establir que els comerciants havien d'anar als mercats de Gorzegno, segons estableixen els convenis anteriors. El 1224 Enric II del Carretto (marquès de Finale), fil d'Enric I, el germà d'Otó, va vendre els seus drets sobre Gorzegno a la ciutat d'Asti mitjançant un acord pel qual immediatament el va subinfeudar a Guillem Gratapaglia, en nom d'Enric II del Carretto (marquès de Finale), fil d'Enric I, el germà d'Otó.
Per un acord entre Alba i Jaume del Carretto, fill d'Enric II del Carretto, Gorgzegno va passar a Jaume. A la divisió del feu de Finale a la mort de Jaume el 21 d'octubre de 1268, Gorzegno va quedar dins els dominis de la branca de marquesos de Novello, del seu fill Enric, junt amb Prunetto, Monesiglio i altres feus.
L'emperador Carles IV va concedir la investidura imperial als germans Antoni, Albert, Enric, Francisquet i Manfred, fills de Jaume del Carretto de Novello (2 de febrer de 1354) reconeixent el domini de Novello, Monchiero, Sinio, Albaretto della Torre, Arguello, Serravalle Langhe, Bossolasco, Gorzegno, Mombarcaro, Lodisio, Castino, Cerreto (juntament amb part de Cosseria), Millesimo i Carcare. Al segle xvi la principal seu del marquesat i feu imperial era a Gorzegno, sorgida de Novello, que s'esmenta com a marquesat de Gorzegno.
El marquès va vendre els seus drets a Savoia el 1703, i la venda va quedar confirmada definitivament el 1726 quedant des de llavors annexionat a Savoia.

## Referències

* Gorzegno Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Supercorrent

Un supercorrent és un corrent superconductor, és a dir, un corrent elèctric que flueix sense dissipació en un superconductor. En determinades condicions, un corrent elèctric també pot fluir sense dissipació en metalls no superconductors microscòpicament petits. Tanmateix, aquests corrents no s'anomenen supercorrents, sinó corrents persistents.

## Referències

* ↑ Jones, Andrew Zimmerman. «Supercurrent - definition of a supercurrent» (en anglès). Physics. Arxivat de l'original el 2015-09-06. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Henley, Christopher L. «Lecture 6.4 - Supercurrent and critical currents». A: States in Solids ( PDF) (en anglès).
* ↑ Hirsch, J. E. «Electrodynamics of superconductors» (en anglès). Physical Review B, 69(21), 2004, pàg. 214515. arXiv: cond-mat/0312619. Bibcode: 2004PhRvB..69u4515H. DOI: 10.1103/PhysRevB.69.214515.

## Vegeu també

* Efecte Josephson
# Estanislau August Poniatowski

Estanislau August Poniatowski o Estanislau II August (en polonès: Stanisław August Poniatowski, nascut Stanisław Antoni Poniatowski) (Voŭčyn (Belarús), 17 de gener de 1732 – Sant Petersburg (Rússia), 12 de febrer de 1798) fou el darrer rei de Polònia i gran duc de Lituània (Confederació de Polònia i Lituània), del 25 de novembre de 1764 al 7 de gener de 1795.
La Confederació de Bar s'aixecà contra la ingerència russa a Polònia l'any 1768 i al mateix temps contra el Rei Estanislau i els reformadors polonesos que volien limitar el poder de la noblesa.
És una figura històrica controvertida, ja que d'una banda és reconegut com el gran protector de les arts i de les ciències, que va endegar importants reformes de caràcter progressista, però de l'altra banda també se'l recorda com aquell que no va saber evitar la destrucció de l'anomenada "República de les Dues Nacions", que acabaria essent repartida entre Àustria, Prússia i Rússia.

## Referències

* ↑ Michalski, Jerzy. Stanisław August Poniatowski. Warszawa: Instytut Historii PAN, 2009. ISBN 978-83-88909-75-7.
* 1 2 B., M. «The Partitions of Poland». Bulletin of International News, 16, 21, 1939, pàg. 3–12. ISSN: 2044-3986.
* ↑ «Confederation of Bar». A: Encyclopædia Britannica (en anglès) [Consulta: 5 desembre 2022]. «Its activities precipitated a civil war, foreign intervention, and the First Partition of Poland»
* ↑ Lukowski, Jerzy. Disorderly Liberty: The Political Culture of the Polish-Lithuanian Commonwealth in the Eighteenth Century (en anglès). Bloomsbury Academic, 2010-08-05, p. 226. ISBN 978-1-4411-4812-4.
# Vaquièiras

Vaquièiras (en francès Vacquières) és un municipi occità del Llenguadoc, de la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau