OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matilde Pastora Asian González

Matilde Pastora Asian González (1 de setembre de 1955) és una inspectora d'hisenda i política espanyola, diputada pel Partit Popular al Congrés durant la X, XI i XII legislatura d'Espanya.

## Biografia

Llicenciada en Ciències Econòmiques i Empresarials, posseeix també un màster en Alta Direcció per l'Institut Bravo Murillo. Després d'aprovar l'oposició al Cos d'Inspectors d'Hisenda de l'Estat, ha exercit en diferents llocs de l'Agència Tributària com a Cap de la Dependència de la Gestió Tributària de la AEAT a Canàries, Cap de la Dependència Regional d'Inspecció Tributària de la AEAT a Canàries i Cap d'Equip de l'Oficina Nacional. Com a auditora de comptes, pertany a l'Institut de Censors Jurats de Comptes. També ha treballat com a professora associada a la Universitat de Las Palmas de Gran Canaria.
Va ser presidenta del Consorci de la Zona Especial Canària. En 2007 va ser nomenada viceconsellera d'Economia i Assumptes Econòmics amb la Unió Europea del Govern de Canàries i en 2011 va ser escollida diputada per Las Palmas al Congrés, sent reelegida en 2015 i 2016. Va formar part de la Direcció del Grup Parlamentari Popular al Congrés, com a portaveu adjunta de l'Àrea Econòmica, i l'11 de novembre de 2016 va ser nomenada Secretària d'Estat de Turisme.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «Asian González, Matilde Pastora». [Consulta: 2 setembre 2017].
* ↑ Gobierno de España. Portal de transparencia. «Matilde Pastora Asian González». Arxivat de l'original el 2017-09-02. [Consulta: 2 setembre 2017].
* ↑ Grupo Parlamentario Popular. «Asian González, Matilde Pastora». [Consulta: 2 setembre 2017].
* ↑ «Matilde Asian, nueva secretaria de Estado de Turismo». , 11-11-2016 [Consulta: 2 setembre 2017].
# Royal Football Club de Liège

L'R.F.C. de Liège és un club de futbol de Bèlgica, de la ciutat de Lieja.

## Història

El club fou fundat el 1892 com a Liège Football Club i esdevingué membre fundador de l'Associació Belga, com a Football Club Liégeois, el 1895. Fou el primer campió belga el 1896. L'any 1920 rebé el títol de reial, que fou afegit a tots els clubs que havien guanyat 3 campionats. Els anys 1952 i 1953 guanyà els darrers dos títols de lliga.
El seu darrer triomf fou la copa belga de l'any 1990. Desafortunadament el club patí una fallida financera i hagué de vendre el seu estadi. L'any 1995, el club s'uní a un club d'un suburbi de Lieja, el R.F.C. Tilleur-Saint-Nicolas, esdevenint R. Tilleur F.C. de Liège. La paraula Tilleur fou finalment exclosa del nom el 2000.

## Palmarès

* Lliga belga (5): 1895-96, 1897-98, 1898-99, 1951-52, 1952-53
* Copa de Bèlgica (1): 1989-90

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Bertold de Suàbia

Bertold de Suàbia és el nom dels següents personatges:
Nom de dos pretendents del ducat de Suàbia:
* Bertold de Rheinfelden, I de Suàbia, nomenat el 1079 per l'anti-rei Rodolf de Rheinfelden (que era el seu pare), va lluitar contra el duc nomenat per Enric IV, Frederic I de Suàbia (de la casa dels Hohenstaufen). Mort el 1090.
* Bertold de Zähringen, pretendent del ducat de Suàbia 1092-1098, reconegut con duc de Zähringen el 1100.
# Chaetodipus eremicus

Chaetodipus eremicus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica del desert de Chihuahua (Estats Units i Mèxic). S'alimenta principalment de llavors seques, però també consumeix larves d'insectes i material vegetal. El seu hàbitat natural són les zones de sòl sorrenc de les planes amb governadores o zones inundables vorejades per petits arbres de desert, com ara mesquites o parkinsònies. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Chaetodipus eremicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 agost 2015.
# Sant Jeroni (El Greco)

Sant Jeroni és una obra d'El Greco, realitzada el 1610 durant el seu últim període toledà. Es conserva en una de les sales del Museu Metropolità d'Art de Nova York.

## Anàlisi

Jeroni d'Estridó és un dels sants més representats en l'art occidental, sobretot en el Barroc. És una de les imatges més recurrents en la dilatada producció artística d'El Greco, qui el representa aquí vestit de cardenal.
La seva figura es perfila sobre un fons neutre i sosté un llibre obert damunt una taula coberta amb una sobretaula de color verd, escenari molt socorregut pel pintor -Retrat del cardenal Tavera i Retrat de Jeroni de Cevallos-. El Greco remarca l'erudició i austeritat del clergue, marcat per la seva ànsia de saviesa.
Un gran focus de llum proveeix d'il·luminació a tota l'escena, que fins i tot sembla anticipar el tenebrisme pel seu interessant joc d'ombres. Els marcats plecs de les vestidures simulen una herència renaixentista o de Miquel Àngel, però apunta als primers anys del pintor en l'illa de Creta.

## Bibliografia

* Álvarez Lopera, José, El Greco, Madrid, Arlanza, 2005, Biblioteca «Descubrir el Arte», (colección «Grandes maestros»). ISBN 84-95503-44-1.
* Scholz-Hänsel, Michael, El Greco, Colonia, Taschen, 2003. ISBN 978-3-8228-3173-1.

## Enllaços externs

* ArteHistoria.com. «San Jerónimo como cardenal». [Consulta:15 de maig de 2017].
# Subregió d'Antalya

La subregió d'Antalya (TR61) és una de les 26 subregions estadístiques de Turquia.

## Regions de tercer grau (províncies)

* Província d'Antalya (TR611)
* Província d'Isparta (TR612)
* Província de Burdur (TR613)

## Referències

* ↑ «Turkey. Administrative Division. NUTS structure». Norsk Senter for Forskningsdata.
* ↑ «Statistical regions level 2 in Turkey as of 18th July 2016». Eurostat, 18-07-2016.
* ↑ «Statistical regions in the European Union and partner countries. NUTS and statistical regions 2021». Eurostat.
* ↑ «METADATA. Statistical Regions for Candidate countries and EFTA countries, by country.». Eurostat.

## Vegeu també

* Regions estadístiques NUTS de Turquia

## Enllaços externs

* Institut d'Estadística de Turquia Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine.
* NUTS - Nomenclatura d'unitats territorials per a estadístiques
# Londuimbale

Londuimbale és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 2.698 km² i 124.448 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Londuimbale, Galanga, Alto Uama, Ussoke i Kumbila. Limita al nord amb el municipi de Cassongue, a l'est amb el municipi de Bailundo, al sud amb els municipis d'Ekunha i Ukuma, i a l'oest amb el municipi de Balombo. Al seu territori hi ha el punt més alt del país, el Morro do Moco.

## Referències

* ↑ Londuimbale al cens d'Angola
# Mecanisme de doble intercanvi

El mecanisme de doble intercanvi és un tipus d'intercanvi magnètic que pot sorgir entre ions en diferents estats d'oxidació. Proposada per primera vegada per Clarence Zener, aquesta teoria prediu la relativa facilitat amb què un electró es pot intercanviar entre dues espècies i té implicacions importants sobre si els materials són ferromagnètics, antiferromagnètics o presenten magnetisme espiral. Per exemple, considereu la interacció de 180 graus de Mn-O-Mn en què els orbitals Mn "e$_g$" estan interactuant directament amb els orbitals O "2p", i un dels ions Mn té més electrons que l'altre. En l'estat fonamental, els electrons de cada ió Mn s'alineen segons la regla de Hund:
Si O cedeix el seu electró spin-up a Mn$^{4+}$, el seu orbital vacant pot ser omplert per un electró de Mn$^{3+}$. Al final del procés, un electró s'ha mogut entre els ions metàl·lics veïns, conservant el seu gir. El doble intercanvi prediu que aquest moviment d'electrons d'una espècie a una altra es facilitarà més fàcilment si els electrons no han de canviar la direcció d'espín per tal d'ajustar-se a les regles de Hund quan es troben a l'espècie acceptant. La capacitat de saltar (deslocalitzar) redueix l'energia cinètica. Per tant, l'estalvi d'energia global pot conduir a l'alineació ferromagnètica dels ions veïns.
Aquest model és superficialment similar al superintercanvi. Tanmateix, en el superintercanvi, es produeix un alineament ferromagnètic o antiferromagnètic entre dos àtoms amb la mateixa valència (nombre d'electrons); mentre que en el doble intercanvi, la interacció només es produeix quan un àtom té un electró addicional en comparació amb l'altre.

## Referències

* ↑ Clarence Zener Physical Review, 82, 3, 1951, pàg. 403. Bibcode: 1951PhRv...82..403Z. DOI: 10.1103/PhysRev.82.403.
* ↑ Azhar, Maria; Mostovoy, Maxim Physical Review Letters, 118, 2, 2017, pàg. 027203. arXiv: 1611.03689. Bibcode: 2017PhRvL.118b7203A. DOI: 10.1103/PhysRevLett.118.027203. PMID: 28128593.
* ↑ «Double Exchange» (en anglès). https://xiaoshanxu.unl.edu.+[Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ Clarence Zener Physical Review, 82, 3, 1951, pàg. 403. Bibcode: 1951PhRv...82..403Z. DOI: 10.1103/PhysRev.82.403.
* ↑ Pierre-Gilles de Gennes Physical Review, 118, 1, 1960, pàg. 141. Bibcode: 1960PhRv..118..141D. DOI: 10.1103/PhysRev.118.141.
# Rubén Glaria

Rubén Glaria (10 de març de 1948) és un exfutbolista argentí. que va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ Rubén Glaria a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a footballdatabase
* ↑ Perfil a BDFA
# Chaetodipus ammophilus

Chaetodipus ammophilus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmic de la Baixa Califòrnia Sud (Mèxic), on viu a altituds de fins a 600 msnm. El seu hàbitat natural són les zones humides i fresques de planes costaneres situades en matollars desèrtics. És considerat una espècie gairebé amenaçada per l'expansió dels camps de conreu i, a les regions costaneres, pel creixement de l'activitat turística. El seu nom específic, ammophilus, significa ‘amant de la sorra’.

## Referències

* ↑ Roach, N. «Chaetodipus ammophilus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2017-3.RLTS.T96812094A22226639.en. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ Entrada «Chaetodipus» d'Animalia (en anglès).
# Stygichthys typhlops

Stygichthys typhlops és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco a Minas Gerais (Brasil).

## Referències

* 1 2 Brittan, M. R. & J. E. Böhlke. 1965. A new blind characid fish from southeastern Brazil. Not. Nat. (Phila.) Núm. 380: 1-4.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Balon, E.K. 1975. Reproductive guilds of fishes: a proposal and definition. J. Fish. Res. Board Can. 32(6):821-864.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lins, L.V., A.B.M. Machado, C.M.R. Costa i G. Herrmann 1997. Roteiro Metodológico Para Elaboração de Listas de Espécies Ameaçadas de Extinção (Contendo a Lista Oficial de Fauna Ameaçada de Extinção de Minas Gerais). Publicações Avulsas da Fundção Biodiversitas. 49 p.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Proudlove, G.S. 1997. A synopsis of the hypogean fishes of the world. p. 351-354. A Proceedings of the 12th International Congress of Speleology, La Chaux de Fonds, Suïssa. vol. 3.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# El Bruguer (Sant Julià de Vilatorta)

El Bruguer és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (10 x 15 m), coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, situada a Sud-oest. Consta de planta baixa, pis i golfes. Actualment se li ha afegit un altre cos a la banda de ponent i al centre de l'edificació hi ha un cos sobre aixecat. La façana presenta un portal d'arc rebaixat amb inscripció, abrigat sota un cos de dos pisos de galeries d'arc rebaixat sostinguts per pilars. A llevant diverses finestres amb els ampits motllurats. A ponent s'hi adossa un cos. A tramuntana hi ha diverses finestres, una de les quals és conopial i correspon segurament a l'antiga façana. A davant es conserva una lliça enllosada. L'estat de conservació és bo.

## Història

El topònim de Bruguer pot provenir pel fet que en aquest lloc hi creixen molts brucs i antigament s'havien fet escombres. Aquesta casa formava part del patrimoni dels Lleopart, que van concedir el Bruguer com a dot d'una afillada seva. Actualment en són propietaris els senyors Masramon. Hi viuen i la seva família va fer les reformes a la part Sud-oest, com consta a la llinda del portal (1908). A la part posterior de la casa hi ha dates molt més reculades que es mouen entre els segles XVII i XVIII:
-Llinda de fusta: 16--
-Llinda finestra, 1761
-Portal sud-oest: Per sempre sia alabat/de Jesús el cor Sagrat/ LL. M any 1908 (un cor al mig de la inscripció)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Bruguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Josep Maria Sabaté i Bosch

Josep Maria Sabaté i Bosch és doctor en Geografia i Història i professor emèrit de la Universitat Rovira i Virgili.
Ha donat classes a batxillerat i a la universitat. Ha fet de periodista i ha col·laborat en nombrosos mitjans de comunicació de la ciutat de Tarragona. De sempre ha estat vinculat al barri del Serrallo, a la seva parròquia i a les seves entitats. És cronista de l'Associació de Setmana Santa de Tarragona, i cronista oficial de la ciutat des d'abril de 2009, quan va rebre el càrrec vacant des del 1985 i que havia ocupat anteriorment Joan Salvat i Bové. El 2014 va participar en el simposi Espanya contra Catalunya, organitzat per l'Institut d'Estudis Catalans en el marc de la commemoració del tricentenari de la caiguda de Barcelona el 1714.
El 2017 va rebre el premi Fidelitat Setmana Santa de Tarragona en 2017.

## Referències

* ↑ «Josep Maria Sabaté». Departament de Dret Públic - Universitat Rovira i Virgili. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ Boada, Eduard «Josep Maria Sabaté i Bosch, cronista». Diari de Tarragona, 30-08-2020 [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ El Serrallo. Ruta literària Arxivat 2014-11-09 a Wayback Machine., Biblioteca Pública de Tarragona, PDF
* ↑ «Josep Maria Sabaté serà el cronista oficial de la ciutat». Tottarragona.cat, 13-03-2009. [Consulta: 6 setembre 2023].
* ↑ «Arranca el simposio 'España contra Catalunya'» (en castellà). La Vanguardia, 12-12-2013. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Josep Maria Sabaté i Bosch, premi Fidelitat Setmana Santa de Tarragona 2017». Diari Mes, 30-11-2017. [Consulta: 19 agost 2021].

## Enllaços externs

* La Santa Cena del Gremio de Mareantes de Tarragona, conferència de Sabaté i Bosch al VI Congreso Nacional de Cofradías, Medina del Campo 2016
# Clitoromegàlia

La clitoromegàlia (o macroclítoris o megaloclítoris) és un augment anormal del clítoris que és majoritàriament congènit o adquirit, tot i que l'augment induït del clítoris com a forma de modificació dels genitals femenins s'aconsegueix mitjançant diversos usos d'esteroides anabòlics, inclos la testosterona. La clitoromegàlia no és el mateix que l'engrandiment normal del clítoris vist durant l'excitació sexual.

## Referències

* ↑ «Idiopathic isolated clitoromegaly: A report of two cases». Reproductive Health, 1, 1, 2004, pàg. 4. DOI: 10.1186/1742-4755-1-4. PMC: 523860. PMID: 15461813.
* ↑ Senaylı A «Controversies on clitoroplasty». Therapeutic Advances in Urology, 3, 6, 01-12-2011, pàg. 273–7. DOI: 10.1177/1756287211428165. PMC: 3229251. PMID: 22164197.
* ↑ «Metoidioplasty: a variant of phalloplasty in female transsexuals». BJU International, 92, 9, 01-12-2003, pàg. 981–5. DOI: 10.1111/j.1464-410X.2003.04524.x. PMID: 14632860.
* ↑ «Physical and hormonal evaluation of transsexual patients: a longitudinal study». Archives of Sexual Behavior, 15, 2, 01-04-1986, pàg. 121–38. DOI: 10.1007/BF01542220. PMID: 3013122.
# Lligacames

Una lligacama, camalliga, garrotera o lliga és bàsicament una cinta amb què se subjecten a la cama o a la cuixa els mitjons o les mitges per tal d'evitar que s'arruguin o caiguin cames avall.
El català lligacama equival a l'anglès suspender, esp. liga, fr. jarretière, it. giarrettiera, port. liga, etc.
La lligacama feia la volta entorn de la cama, normalment just sota o sobre el genoll, aprofitant que la part de la cama immediatament inferior és més gruixuda, i premia la mitja, que no era de teixit elàstic i necessitava la lligacama per a aguantar-se; la femenina es tancava amb un llacet. De vegades alguns mitjons o mitges tenien traus per a fer-hi passar la lligacama alternativament a fora i a dins, i assegurar-se així una subjecció més eficaç. Més endavant s'hi han incorporat els materials elàstics, amb la qual cosa ja no necessiten tanca.
La lligacama femenina solia estar brodada o adornada amb puntes.
Tradicionalment també els homes havien portat una mena de lligues, però baixes (a l'alçada del tou de la cama o més avall); primer, per a subjectar les mitges, mentre s'usaren peces com el calçó (i l'origen de l'Orde de la Garrotera hi està íntimament lligat); més endavant, per a subjectar els mitjons, en ésser adoptat el pantaló. Emperò, això no obstava perquè les lligues de dona fossin un fetitxe eròtic ja coetàniament; per exemple, foren una de les claus de l'èxit del cancan.
Al cap de segles d'ús, a cavall dels anys vint i trenta del segle XX les lligacames femenines foren desplaçades de la quotidianitat pels portalligues, més pràctics i segurs. Quant a les lligues d'ús masculí, desaparegueren del tot a partir dels anys cinquanta, amb la generalització dels materials elàstics i adaptables.
Actualment, amb la generalització dels pantis i, encara, amb l'aparició de les mitges i mitjons de teixits adaptables, les lligacames femenines ja no són necessàries, però de vegades s'utilitzen com a accessori decoratiu o com a part integrant del joc eròtic. Per exemple, és una peça que, sovint a una sola cama, sol fer il·lusió de portar a les núvies el dia del seu casament.

## Vegeu també

* Calces
* Cotilla
* Faixa
* Mitja
* Mitjó
* Panti
* Portalligues

## Bibliografia

* Gavarrón, Lola. Piel de ángel: historias de la ropa interior femenina. Prólogo de Luis G. Berlanga. 2ª ed. Barcelona: Tusquets, 1988. (Los 5 sentidos; 14) ISBN 84-7223-814-8
Viccionari
# Suslic tacat americà

El suslic tacat americà (Xerospermophilus spilosoma) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic i els Estats Units a altituds d'aproximadament 2.100 msnm. El seu hàbitat natural són les zones de sòl sorrenc i profund amb poca vegetació, incloent-hi les meses amb herba curta i els matollars desèrtics. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència de l'espècie.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Spermophilus spilosoma. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 novembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Pterygoplichthys undecimalis

Pterygoplichthys undecimalis és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes. Va ser descrit per Franz Steindachner el 1878.
Els adults poden assolir fins a 50 cm de longitud total. És un peix de clima tropical que es troba a la conca del riu Magdalena a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Steindachner, Franz «Zur Fischfauna des Magdalenen-Stromes» (en alemany). Anzeiger der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften, Mathematisch-Naturwissenschaftliche Classe, 15, 12, 1878, pàg. 88–91.
* 1 2 Garilao, Cristina V. «Pterygoplichthys undecimalis (Steindachner, 1878)» (en anglès). Fishbase, s.d.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
# Chianni

Chianni és un municipi situat al territori de la província de Pisa, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Chianni limita amb els municipis de Casciana Terme, Castellina Marittima, Lajatico, Riparbella, Santa Luce i Terricciola.
# Suslic mexicà

El suslic mexicà (Ictidomys mexicanus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic i els Estats Units. Els seus hàbitats naturals són les zones àrides, amb herba o amb herba i matolls. També se'l pot veure a zones amb gespa, com ara cementiris i camps de golf. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.: Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Spermophilus mexicanus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 30 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# East London

«East London» té aquests significats:
* East London (Sud-àfrica), sisena ciutat més poblada de Sud-àfrica.
* East (Londres), sub-regió de la ciutat de Londres, a Anglaterra.
* East End (Londres), zona de Londres ubicada a l'est del nucli emmurallat de la Ciutat de Londres.
* East London (empresa), empresa operadora de serveis de busos a Londres.
* Circuit d'East London, circuit per curses automobilístiques d'East London, a Sud-àfrica.
# Folch Endurance

Folch Endurance és un equip de motociclisme de Reus (Baix Camp) que habitualment disputa proves de resistència) amb motos Yamaha. És un dels equips habituals de les 24 hores Motociclistes de Catalunya, les quals ha guanyat en 5 ocasions els anys 1998, 1999, 2001, 2002 i 2004. Anteriorment disputà les 24 hores Motociclistes de Montjuïc, si bé mai va arribar a guanyar-les.

## Trajectòria a les 24 hores Motociclistes

* 1983: 4t
* 1984: 3r
* 1985: 5é
* 1997: 4t
* 1998: 1r
* 1999: 1r
* 2000: 2n
* 2001: 1r
* 2002: 1r
* 2003: 2n
* 2004: 1r
* 2005: 2n
* 2006: 2n
* 2007: 2n
* 2008: abandonament
* 2009: 2n

## Enllaços externs

* Web oficial de l'equip