OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Spyder (programari)

Spyder (abans anomenat Pydee) és un entorn integrat de desenvolupament per al llenguatge de programació Python. Té capacitat multi-plataforma i està dissenyat per la programació científica. Integra llibreries Python útils per la recerca científica com ara NumPy, SciPy, Matplotlib i IPython, així com altres recursos de codi lliure. Spyder és extensible mitjançant plugins,
Es basa en la plataforma Qt ja sigui directament o a través de les llibreries PyQt or PySide. A partir de la versió 2.3 ja dona suport tant a la versió 2.7 de Python com a les noves versions com la 3.4. La versió estable actual és la 3.0.2, publicada el 20 de novembre de 2016.

## Referències

* ↑ «Migrating from MATLAB to Python | Greener Engineering». et.byu.edu. Arxivat de l'original el 2012-03-23. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Spyder review - Techworld.com». review.techworld.com. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «SpyderPlugins - spyderlib - Plugin development - Spyder is the Scientific PYthon Development EnviRonment - Google Project Hosting». code.google.com. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ Córdoba, Carlos. «ANN: Spyder v2.3 is released!». [Consulta: 12 juliol 2014].
* ↑ «Bug 1381486 – spyder-3.0.2 is available». bugzilla.redhat.com. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ «Spyder 3.0.2 is released» (en anglès). groups.google.com. [Consulta: 23 novembre 2016].

## Vegeu també

* IDLE (Python)
# Joseph Bruyère

Joseph Bruyère (Maastricht, Països Baixos, 5 d'octubre de 1948) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1970 i 1980. En el seu palmarès destaquen dues edicions de la Lieja-Bastogne-Lieja, el 1976 i 1978, una etapa del Tour de França de 1972, cursa on vestí el mallot groc de líder durant dotze etapes i finalitzà en la quarta posició final el 1978, i una etapa al Giro d'Itàlia de 1976.

## Palmarès

* 1968
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Namur
* 1969
** 1r a la Fletxa ardenesa
* 1971
** 1r al Tour Flandes Oriental
* 1972
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1974
** 1r a l'Omloop Het Volk
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1975
** 1r al Tour del Mediterrani
** 1r a l'Omloop Het Volk
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1976
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r a la Druivenkoers Overijse
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 1977
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1978
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1980
** 1r a l'Omloop Het Volk

### Resultats al Tour de França

* 1970. 50è de la classificació general
* 1971. 60è de la classificació general
* 1972. 26è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1974. 21è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 4 etapes
* 1977. Abandona (22a etapa)
* 1978. 4t de la classificació general. Porta el mallot groc durant 8 etapes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1972. 53è de la classificació general
* 1973. 21è de la classificació general
* 1974. 52è de la classificació general
* 1976. 26è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1973. 30è de la classificació general

## Referències

* ↑ «BRUYÈRE Joseph». [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Joseph Bruyère (Bel)». [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Joseph BRUYERE» (en italià). [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Joseph Bruyère : «On m'avait traité de connard»» (en francès). [Consulta: 16 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Joseph Bruyère a sitiodeciclismo.net
# Olwisheim

Olwisheim (en alsacià Olse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 477 habitants.
Forma part del cantó de Brumath, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat d'aglomeració de Haguenau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 312 | 315 | 313 | 307 | 346 | 477 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Roland Muths | |
| 2008- | Jacky Messner | |
# Philippa Georgiou

Philippa Georgiou (Langkawi, 2202 - Binaries, 2256) és un personatge fictici de la sèrie Star Trek: Discovery interpretat per l'actriu Michelle Yeoh. És la capitana de la nau USS Shenzhou.
Nascuda el 2202 a la Terra i va ingressar a l'acadèmia estel·lar del 2220 fins al 2224. En algun moment abans de l'any 2249 va rebre el comandament de la USS Shenzhou. El mateix any s'hi va incorporar Michael Burnham seguint la petició del seu tutor Sarek, antic conegut de Georgiu.
En una missió a unes estrelles binaries per esbrinar els danys rebuts per un repetidor interestel·lar, va fer servir el seu antic telescopi òptic per identificar un objecte d'origen indeterminat. Els esdeveniments posteriors per identificar l'objecte desconegut van provocar l'inici de la guerra amb els klingon del 2256.
Va morir en un combat cos a cos amb el klingon T'Kuvma i el seu cadàver abandonat a bord de la nau capitana klingon Sarcophagus. Sis mesos després, els klingons seguidors de Voq descobreixen la nau i es mengen el seu cos.

## Referències

* ↑ «Michelle Yeoh Sheds Light on Captain Georgiou, Discovery» (en anglès). StarTrek.com.
* ↑ CNN, Sandra Gonzalez, «Michelle Yeoh on 'Star Trek: Discovery' shocker». CNN.
* ↑ «'Star Trek: Discovery' Georgiou Switch Thematically References Captain Kirk» (en anglès). Inverse.
* ↑ «Star Trek: Discovery Reveals Captain Georgiou's Chilling Final Fate» (en anglès). CBR, 09-10-2017.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Francesc Fiol Amengual

Francesc Fiol Amengual (Palma, 6 d'octubre de 1960) és un polític mallorquí del Partit Popular de les Illes Balears.
Ha fet la seva vida principalment a Palma, encara que té orígens sineuers.
Els inicis de la seva trajectòria política foren de regidor de l'equip de govern de l'Ajuntament de Palma, presidit per Joan Fageda. L'any 1996, Jaume Matas el nomenà conseller de Sanitat, càrrec que detengué fins a l'any 1999. Després del parèntesi que suposà el Pacte de Progrés, quan Jaume Matas tornà l'any 2003, el nomenà conseller d'Educació i Cultura del Govern Balear, un càrrec que ocupà fins al juliol de 2007.
El seu mandat com a conseller d'Educació fou fruit de nombroses crítiques i de moltes campanyes d'oposició. Per una banda, el tancament de Som Ràdio, la sortida del Govern de les Illes Balears de l'Institut Ramon Llull i l'eliminació de la Junta Avaluadora de Català. Per una altra banda hi havia el polèmic decret de trilingüisme —anomenat Decret Fiol— que instava els centres educatius illencs a introduir l'ensenyament en anglès, tot i que entitats cíviques com l'Obra Cultural Balear advertien que la mesura s'aplicava amb el pretext d'introduir la llengua castellana en detriment de la catalana, i així derogar el Decret de mínims que exigia, almanco, impartir el cinquanta per cent de les hores lectives en la llengua pròpia; a més, també al·legaven que el decret intentava crear una polèmica lingüística que, al seu parer, amagava les deficiències del departament de Fiol en matèria d'educació.
El desembre de 2019 és designat membre del Consell Social de la Universitat de les Illes Balears

## Referències

* ↑ Diputats en la VII Legislatura
* ↑ Currículum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Fiol Abogados
* ↑ Resolució del Parlament de les Illes Balears per la qual es designen els representants del Parlament al Consell Social de la Universitat de les Illes Balears
# Ana Agustina de Alencáster y Noroña

Ana Agustina de Alencáster y Noroña (Madrid, 24 de setembre de 1660-31 d'agost de 1745), de nom religiós Ana Agustina de Santa Teresa, va ser una noble i religiosa espanyola.
Nascuda a Madrid, el 24 de setembre de 1660. Filla d'Agustín de Alencáster i de Juana de Noroña, ducs d'Abrantes. Hom afirma que des de la infància va tenir inclinacions religioses, raó per la qual va rebre l'hàbit agustí als deu anys i entrà com a novícia a la comunitat del Reial Monestir de l'Encarnació de Madrid, on es va formar.
Ja professa, va servir com a refetorera, infermera, robera i provisora. Amb 27 anys se li va atorgar la presidència del cor del convent i al cap de dos era superiora. L'any 1699 fou elegida priora, un càrrec que va ocupar durant 47 anys, fins a la seva mort, amb encert i mantenint sempre una vida austera. Durant el seu mandat, destaca l'episodi de 1706, quan va protegir la resta de monges del convent davant les tropes austríaques durant l'ocupació de Madrid a la Guerra de Successió.
Al llarg de la seva vida va ser exemple de virtuts, va auxiliar pobres i va fer diverses obres de caritat i religioses. Va col·laborar en la reconstrucció de San Felipe el Real, església arrasada per un incendi, a la qual va posar més de cent doblons, comptant també amb l'ajut del seu pare, que va posar 6.000 ducats i pagà una custòdia de 30.000 rals de valor.
Va morir el 31 d'agost de 1745, amb 85 anys.

## Referències

* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 9.
* 1 2 3 4 AADD. Biografía eclesiástica completa (en castellà). Madrid i Barcelona: D. Eusebio Aguado i J. M. de Grau i Cía., 1848, p. 447-448.
# Marquesat de Moragas

El Marquesat de Moragas és un títol nobiliari pontifici creat pel papa Pius IX l'1 de febrer de 1876 a favor de Maria de la Consolació de Moragas i de la Quintana (vídua de Joaquim Castanyer i Molet i de Josep Rufí Vidal i Nadal) i a favor de la seva filla Maria de la Consolació Vidal i de Moragas, i dels seus descendents en la línia primogènita i masculina.
La seva denominació es refereix al cognom familiar.
El seu ús a Espanya va ser autoritzat pel rei Alfons XII mitjançant Reial Autorització de data 18 de maig de 1876.

## Marqueses de Moragas

| | Titular | Periodo |
| Creació per Pius IX |||
| I | Maria de la Consolació de Moragas i de la Quintana | 1876-1904 |
| II | Maria de la Consolació Vidal i de Moragas | 1904-1948 |

## Història dels marquesos de Moragas

* Maria de la Consolació de Moragas i de la Quintana (26 de setembre de 1828 - 9 de febrer de 1904), I marquesa de Moragas.
* Va casar en primeres núpcies amb Joaquim Castanyer i Molet.
* Va casar en segones núpcies, el 6 de març de 1861, amb Josep Rufí Vidal i Nadal, del qual matrimoni va néixer la seva filla Maria de la Consolació Vidal i de Moragas.
    Li va succeir la seva filla, a tenor dels disposat en el Breu de Pius IX de constitució del títol (1 de febrer de 1876), i autorització del seu ús a Espanya per Reial Autorització de data 30 de juliol de 1904:
* Maria de la Consolació Vidal i de Moragas (4 de gener de 1862 - 8 d'octubre de 1948), II marquesa de Moragas, I marquesa de Gelida
* Casada, el 23 d'abril de 1880, con Joaquim Jover i Costa (1854-1922), I marquès de Gelida, propietari de la naviliera Hijos de J. Jover Serra i de la fàbrica paperera La Gelidense, en el municipi de Gelida (Alt Penedès).
    Del seu matrimoni va néixer la seva filla Consol Jover i Vidal (29 de gener de 1881 - 10 d'agost de 1957), emmanilla -1901- d'Eusebi Güell i López (31 de desembre de 1877 - 3 de juliol de 1955), II vescomte de Güell.
    Sense successió, doncs l'Acte constitutiu del títol establia la successió en la línia primogènita i masculina de Maria de la Consolació Vidal i Moragas, condició que no es va donar.

## Blasó

≪En camp d'or, un arbre de sinople, terrasat del mateix; bordura de plata, amb vuit erminis de sabre.≫

## Referències

* ↑ «Marquesat de Moragas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana., consultat el 7 de març de 2014.
* ↑ cre.T.S.S.C.P.1876-02-01 cre.R.Desp.1876-03-18.
* 1 2 Fernández-Mota de Cifuentes, María Teresa (1984), Relacíon de títulos nobiliarios vacantes, y principales documentos que contiene cada expediente que, de los mismos, se conserva en el Archivo del Ministerio de Justicia, Ediciones Hidalguía, Madrid.
* ↑ ≪Ficha genealógica≫, en enredo.com, consultada el 7 de març de 2014.
* ↑ '≪Els propietaris de la fàbrica de paper "La Gelidense"≫, en gelida.org, consultat el 7 de març de 2014.
* ↑ El transatlántico «J. Jover Serra», en Vida marítima, 12 de novembre de 2013.
* ↑ Atienza, Julio de (1959), Nobiliario Español: diccionario heráldico de apellidos españoles y de títulos nobiliarios, Aguilar, Madrid, pàgina 552.
# Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 9 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 9 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres amb façana bastant gran en compara amb les cases de la resta del barri. Consta de planta, entresòl, dos pisos i terrat. A la planta hi ha una porta d'accés als pisos i una per a la planta, a més d'una finestra petita a l'extrem oposat. A l'entresòl, dos balcons ampitadors situats a diferent alçada. A la part superior, una petita cornisa motllurada i la barana del terrat, correguda i feta d'obra. Interessa l'arrebossat del pisos -a nivell de planta és nou-. Aquest simula carreus treballats amb lleu encoixinat en els forjats; a la separació entresòl i primer pis i sota la cornisa amb franges esgrafiades, amb motius geomètrics seriats, a la primera i vegetals a la segona., Aquest darrer motiu apareix també en els emmarcaments de les finestres, pintats en vermell, mentre que a les franges ho fa en verd.

## Història

Està situada en el carrer major del barri que, junt amb el de Remolins, formava el barri jueu a l'edat mitjana. Aquests sectors foren tots reedificats a partir del s. XIX. L'estructura i característiques d'aquesta casa i algunes de veïnes confirma la teoria que en aquest barri hi havia els habitatges de les famílies més bones del barri en la transició del segle xix al XX.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Sui

* No s'ha de confondre amb Suí.
«Sui» té aquests significats:
* Sui abreviació xinesa de canton, capital de Guangdong, província meridional xinesa
* Dinastia Sui (581-618), dinastia xinesa de poca durada que la va unificar al segle VI
* El Sui, muntanya entre els municipis de Montseny i Tagamanent, a la comarca del Vallès Oriental
* Biografies:
** Anna Sui (1964), dissenyadora de moda americana
** Cheng Sui (1605, Shexian, She, Anhui - 1691), pintor, escriptor i artista de la talla de segells per a tinta, sota la dinastia Qing
** Han Sui (? - 215), senyor de la guerra que va viure durant el període de la tardana Dinastia Han de
** Huang Sui (1982, Hunan, Xina), jugadora de bàdminton
** Leung Sui Wing futbolista i entrenador de Macau des del 2010
# Olxanka-Vtoraia

Olxanka-Vtoraia - Ольшанка-Вторая (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 28 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Ives (cràter)

Ives és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 18 km de diàmetre. Porta el nom del compositor estatunidenc Charles Ives (1874-1954), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Ives». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 9 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Fàbrica Coma Cros

La Fàbrica Coma Cros és un conjunt d'edificis fabrils de Salt (Gironès) catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un conjunt d'edificis de diferents èpoques i de grans dimensions que van conformant un patí interior amb un túnel d'accés.
Oficines i casa del director: edifici de 4 plantes, de caràcter més urbà i amb una escala noble.
Nau Kropotkin: el nom prové de quan fou confiscada a la Guerra Civil espanyola per la CNT. És un edifici de tres plantes i golfes de 1.850 m² cadascuna. Té coberta a dues vessants i grans obertures en totes les façanes. L'estructura interior de les plantes és de sostre de revoltons sostingut per columnes de fosa. A les golfes trobem un espai admirable amb una estructura d'arcs de maó massís i claraboia central amb bigues de fusta de nova construcció.
Nau zona nord: Edifici de tres plantes que connecta la Kropotkin amb la mitjana i de llevant.
Edifici de la Caldera i Xemeneia: dos edificis a l'interior del pati amb la xemeneia de planta octogonal feta de maó massís.
Nau mitjana: darrere de la casa del director. Té 3 plantes amb obertura al pati interior.
Nau de llevant: gran sala diàfana d'aproximadament 400 m², amb estructura d'arcs mig punt de formigó amb tensors de ferro a cada base d'arc i obertures entre pilastres a la banda est i finestrals a nord.

## Història

El 1846 es va constituir la societat Ramió i Cia, que el 1855 construí dues fàbriques al veïnat. L'any 1861, Pere Ramió instal·là una fàbrica a la travessera de Sant Antoni.
El 1866, la societat Coma, Ciuró i Clavell comprà la fàbrica d'Oliveras i Cia, i l'any 1870 s'hi produí una vaga. L'any 1910, Joan Coma i Cros n'esdevingué l'únic propietari. Fins a l'any 1923 s'amplia la fàbrica, es modifica el traçat de la séquia i es construeix la central elèctrica. Entre el 1919 i el 1922 se succeïren diferents vagues, i el 1924 s'hi produí un icendi en un dels edificis.
El 1969 s'hi feren obres d'ampliació i fou adquirida per Indústries Burés, propietat de la família Juncadella, que el 1990 la vengué al grup Torras-Kio. El 1995 fou adquirida per l'Institut Català del Sòl, i després del seu tancament el 1999, va ser cedida a l'Ajuntament de Salt, que la rehabilità per donar-li un nou ús com a equipament cultural (vegeu Factoria Cultural Coma Cros).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «Coma Cros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Bagué, Gerard «Cierra Coma Cros, una histórica del textil». El País, 23-06-1999.

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «De Coma, Ciuró i Clavell a Joan Coma i Cros, a Salt». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.

## Enllaços externs

* «Fàbrica Coma Cros. Factoria Cultural Coma Cros». Espais recobrats. Els nous usos del patrimoni industrial català.
# András Jeles

András Jeles (Jászberény, Hongria, 27 de març de 1945) és un actor, guionista i director de cinema hongarès, conegut per la seva pel·lícula de 1984 Angyali üdvözlet. És pare del director László Nemes.

## Biografia

Es va graduar el 1971 a la Universitat Eötvös Loránd en educació popular hongaresa (tradició cultural) i el 1974 a l'Escola Superior d'Art Dramàtic i Cinematogràfic en l'especialitat d'operador-director. Va treballar com a ajudant de direcció als estudis hongaresos Mafilm, mentre realitza contínuament pel·lícules per a televisió i per als Estudis Béla Bálasz. Els seus llargmetratges independents, A kis Valentino (1979), Angyali üdvözlet (1984) i Álombrigád (1985) van rebre nombrosos premis.
El 1985 va formar la seva pròpia companyia teatral Monteverdi Birkózókör ("Cercle de lluita de Monteverdi"), que va tenir molt èxit amb les representacions Drámai események (1985) i A mosoly birodalma (1986); estan inspirades lliurement, respectivament, en les obres Szélvihar d'Imre Dobozy (ja adaptads a la pel·lícula Hier de Márton Keleti el 1959) i Policja (Policia) de Sławomir Mrożek.

## Referències

* ↑ Ana Douglass. Witness and Memory: The Discourse of Trauma. Routledge, 12 November 2012, p. 230. ISBN 978-1-136-07362-5.
* 1 2 «Jász-Nagykun-Szolnok megyei szerzők az Új magyar irodalmi lexikonban». Bibliothèque départementale Verseghy Ferenc p. 17-18, 01-05-2003. : extret de Péter, László. Új magyar irodalmi lexikon II. (H–Ö). Budapest: Akadémiai k., 1994. ISBN 963-05-6806-3.

## Bibliografia

* Czirják, Pál; István, Sándor L. «Jeles András munkái». Metropolis. Kosztolányi Dezsõ Kávéház [Budapest], 4, 2004. ISSN: 1416-8154.
# Barbara Guarischi

Barbara Guarischi (Ponte San Pietro, Província de Bèrgam, 10 de febrer de 1990) és una ciclista italiana professional des del 2010, actualment a l'equip SD Worx. Ha aconseguit una medalla d'or al Campionat del Món en Contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 2014
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2015
** Campiona del món en contrarellotge per equips
** 1a al Sparkassen Giro Bochum
** 1a a la RideLondon-Classique
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2016
** 1a a l'Omloop van Borsele
* 2019
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2022
** Campiona dels Jocs Mediterranis en ruta
* 2023
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2024
** Vencedora d'una etapa a la Simac Ladies Tour

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2010 : abandona (8a etapa)
* 2012 : non-partant (7$^e$ etapa)
* 2013 : 67a
* 2014 : 75a
* 2015 : 84$^e$, vencedora de la 1a etapa
* 2023 : 101a
* 2024 : 100a

#### Tour de França

* 2024 : abandona (7a etapa)

#### Vuelta a Espanya

* 2024 : 95a

## Referències

* ↑ «TEAM SD WORX» (en anglès). UCI. [Consulta: 13 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Sui Generis

* Aquest article tracta sobre el grup de rock. Vegeu-ne altres significats a «sui generis».
Sui Generis és un grup de rock català, format a Girona el 1985 per Jep Pradas, Jordi Bonet i Xevi Moré. El 1988, després de la desafortunada mort per accident de Xevi Moré, s'hi van afegir Marc Marqués i Pato Alvarez. Des del 1991, està format per Jep Pradas, Jordi Bonet, Xavier Maresma, i des del 1993, també Miquel Brugués.

## Discografia

* Sui Generis (Blau-DiscMedi,1989)
* Això és més (Urantia Records,1992)
* Sui Generis al Mariscal - Concert acústic (Picap,1994)
* Zelig (Picap,1996)

## Referències

* ↑ Debut musical per fires a elpuntavui,cat
* ↑ Crònica de la moguda gironina
* ↑ Els nostres Sui Generis
* ↑ Sui Generis a viasona.cat
* ↑ Sui generis Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a enderrock.cat