OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Minong

Minong és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 531 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minong tenia 531 habitants, 230 habitatges, i 137 famílies. La densitat de població era de 134,9 habitants per km².
Dels 230 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 40,4% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.341 $ i la renda mediana per família de 35.341 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.411 $ mentre que les dones 14.844 $. La renda per capita de la població era de 13.306 $. Aproximadament el 15,2% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minong» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minong». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleccions generals de Moçambic de 1999

Les eleccions generals de Moçambic de 1999 van tenir lloc entre el 3 i el 5 de desembre de 1999 per elegir el president i a l'Assemblea de la República. El president sortint Joaquim Chissano va obtenir una àmplia victòria sobre Afonso Dhlakama, mentre que el partit FRELIMO de Chissano va guanyar les eleccions a l'Assemblea, obtenint 133 dels 250 escons. La participació en les eleccions va rondar el 68-70%.

## Eleccions presidencials

| Candidat | Partit | Vots | % |
| Joaquim Chissano | FRELIMO | 2,338,333 | 52.29 |
| Afonso Dhlakama | RENAMO | 2,133,655 | 47.71 |
| Nuls/blancs | Nuls/blancs | 462,364 | - |
| Total | Total | 4,934,352 | 100 |
| Font: African Elections Database ||||

## Eleccions a l'Assemblea

| Partit | Vots | % | Escons |
| FRELIMO | 2,005,713 | 48.54 | 133 |
| RENAMO-Unió Electoral | 1,603,811 | 38.81 | 117 |
| Partit del Treball | 111,139 | 2.96 | 0 |
| Partit Liberal i Democràtic de Moçambic | 101,970 | 2.47 | 0 |
| Partit Social Liberal | 83,440 | 2.02 | 0 |
| Unió de l'Oposició Moçambiquesa | 64,117 | 1.55 | 0 |
| Unió Democràtica | 61,122 | 1.48 | 0 |
| Partit Democràtic Liberal de Moçambic | 33,247 | 0.80 | 0 |
| Partit Independent de Moçambic | 29,456 | 0.71 | 0 |
| Partit de Llibertat i Solidaritat | 20,686 | 0.88 | 0 |
| Partit Nacional de Treballadors i Camperols | 24,527 | 0.59 | 0 |
| Partit Progressista Liberal de Moçambic | 11,628 | 0.28 | 0 |
| Partit d'Extensió Social de Moçambic | 2,153 | 0.05 | 0 |
| Nuls/blancs | 701,438 | - | - |
| Total | 4,833,761 | 100 | 250 |

## Referències

* ↑ Elections in Mozambique African elections database
* ↑ The Carter Center: Observing the 1999 Elections in Mozambique Final Report (PDF; 90 kB), August 2000.
* ↑ EISA.org: Mozambique: 1999 Assembly of the Republic National Results
# Els Moor

Elisabeth Henriëtte Pauline Moor, més coneguda com a Els Moor, (Heemstede, 17 de maig de 1937 - Paramaribo, 9 de març de 2016) fou una professora de literatura neerlandesa, crítica literària i escriptora neerlandesa. Des de 1992 és qui impulsa el setmanari literari de Surinam De Ware Tijd. A més, va ser cofundadora i editora de l'edició literària Okopipi.
Va obtenir el seu doctorat a la Universitat d'Amsterdam i ha treballat durant anys a l'escola de Bijlmermeer. El 1977 es va anar a Surinam, on va treballar fins a la seva jubilació en el Seminari de Surinam i l'Institut per a la Formació de Professors, on va proposar noves polítiques a la renovació de l'educació, per exemple, en el projecte «Calefacció central» de la universitat.
Juntament amb Chandra Binnendijk va editar la col·lecció Het merkteken en andere verhalen el 1997. Amb Joan Vaseur-Rellum i Godeke Donner va escriure el mètode innovador de la literatura a l'escola secundària de nivell superior Fa yu e tron leisibakru el 1998.

## Referències

* ↑ «door Els Moor» (en neerlandès). web.archive.org, 14-07-2005. Arxivat de l'original el 2007-05-20. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ Kempen, Michiel van. «Moedig, weerbarstig, liefdevol: Els Moor is heengegaan» (en neerlandès). Caraïbisch Uitzicht. [Consulta: 14 abril 2016].
# Elstree Calling

Elstree Calling és un llargmetratge del Regne Unit realitzat l'any 1930 dirigit per Andre Charlot, Jack Hulbert, Paul Murray i Alfred Hitchcock per als Elstree Studios. Va ser la resposta britànica al film estatunidenc The Hollywood Revue of 1929.
Està compost per sketches i números de music-hall, Hitchcock filmà algunes de les seves seqüències. El cinema policíca i la seva paròdia és el centre de la pel·lícula, també es parodia, per exemple Shakespeare i la seva "La feréstega domada", adaptada al cinema per Douglas Fairbanks i Mary Pickford. També hi apareix un aparell de televisió que es nega a funcionar essent aquest els anys de la invenció de la televisió.

## Referències

* ↑ Hot for Paris (1930), ressenya a The New York Times (anglès)
# Emma Llensa

Emma Llensa (la Bisbal d'Empordà, 1986) és una fotògrafa, editora i emprenedora catalana.
Va estudiar filosofia a la Universitat de Girona. L'any 2009 va fundar a La Bisbal d'Empordà, juntament amb Maria Cerezo, la revista Carpaccio Magazine, en format digital i imprès, per promoure artistes emergents. L'any 2010 va cofundar Atem Books, editorial dedicada a publicar monogràfics d'artistes emergents en un format de fanzine de luxe. Aquestes experiències editorials la van portar a fundar juntament amb Maria Cerezo i el programador Marc Guardiola l'empresa/editorial Ubicuo Studio, des de la qual es conceptualitzen, desenvolupen i publiquen llibres enriquits, apps i videojocs per a dispositius mòbils i altres plataformes. La seva experiència en edició digital, conceptualització d'apps i emprenedoria l'ha portat a fer cursos de disseny d'aplicacions web, de publicacions digitals i màrqueting digital per a diferents universitats i localitats d'Espanya i a fundar una escola de formació en línia. El 2022 va fundar l'editorial Insights Ediciones amb qui ha publicat el seu darrer llibre Estrategias no efímeras para triunfar en Facebook Ads .

## Referències

* ↑ NacióGirona. «Una editorial de la Bisbal publica un llibre de fotografies per a iPad | NacióGirona». [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Una editorial de la Bisbal publica el primer llibre de fotografies per a iPad de l'Estat», 05-01-2012. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ Peco, Ramón. «El idilio entre los libros digitales y la fotografía | Actualidad, Moda» (en castellà), 24-07-2013. Arxivat de l'original el 2020-01-15. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Emma Llensa». Kosmopolis. CCCB via (CCBYSA via) OTRS. [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ «Què en farem dels llibres? Cinc dones influents conspiren sobre el futur del món editorial». [Consulta: 15 gener 2020].
# Emili Granier Barrera

Emili Granier Barrera (Barcelona, 1908-1997) fou un periodista i polític català, de formació autodidacta.
El 1924 durant la dictadura de Primo de Rivera ingressà a Estat Català, on fins i tot formarà part de Bandera Negra. El 1925 participaria en el complot de Garraf, raó per la qual fou detingut i empresonat fins al 1928. Un cop fora es dedicà al periodisme, i fou director de Justícia Social i secretari de redacció del setmanari L'Opinió i de La Publicitat. El 1930 abandonà Estat Català i ingressà a la Unió Socialista de Catalunya, de la qual fou nomenat secretari general del partit. Ha estat el primer a traduir al català el Manifest Comunista de Karl Marx i Friedrich Engels el 1930.
En celebrar-se les primeres eleccions municipals durant la Segona República Espanyola fou escollit regidor de l'Ajuntament de Barcelona, i fou detingut durant els fets del sis d'octubre de 1934. Fou alliberat novament el 1936.
En acabar la Guerra Civil espanyola s'exilià a París, on hi dirigí el periòdic clandestí Catalunya, i participà en la Resistència Francesa. Durant els primers anys formaria part del PSUC comorerista, fruit de l'expulsió i campanya contra el seu secretari general, i fou un dels principals impulsors de la campanya internacional de solidaritat quan Comorera fou empresonat.
Continuà el seu exili a Veneçuela, on arribà el 1954, i fixà la seva residència a Caracas. Fou membre actiu del Centre Català de Caracas, col·laborador dels Jocs Florals de la Llengua Catalana de 1975 i president del Patronat de Cultura Terra Ferma. Tornà a Catalunya el 1978 i milità al Partit dels Socialistes de Catalunya.
L'any 1991 va fer donació a la Biblioteca de Catalunya de la seva biblioteca personal que abasta uns 800 documents, la meitat en castellà (i bona part, editats a Sud-amèrica, especialment Veneçuela) i la resta en català, castellà i francès. El contingut d'aquesta col·lecció gira a l'entorn de temes socials, polítics, referits a la cultura catalana i l'exili.

## Obres

* Paraules de combat (1964), poesia
* Resposta a dos amics (1970), poesia
* Los intelectuales y la cultura de masas (1970) assaig
* Sobre biografies i altres coses (1970) assaig
* Catalunya y la Comunidad Económica Europea (1982), assaig

## Referències

* ↑ Caminal, Miquel. Joan Comorera. Comunisme i nacionalisme (1939-1958). Barcelona: Empúries, 1985.

## Enllaços externs

* Fons Emili Granier i Barrera de la Biblioteca de Catalunya
* Inventari del Fons FP, Subsèrie Emili Granier i Barrera, del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República de la Universitat de Barcelona
# Emili Josep Isierte Aguilar

Emili Josep Iserte Aguilar (Amposta, 13 de novembre de 1963), conegut al món del futbol com Emilio, és un antic porter de futbol i, un cop retirat, segon entrenador i preparador de porters.

## Trajectòria

A la seva època de futbolista en actiu, va jugar a la Primera divisió amb el Castelló, l'Sporting de Gijón i el RCD Espanyol. És el quart porter en la història del Castelló pel que fa al nombre de partits jugats (amb 166 oficials) i va arribar a ser el jugador del planter millor pagat de la història del club, amb una fitxa de 16 milions per temporada l'estiu de 1990. Amb l'Sporting manté el rècord d'imbatibilitat en Primera divisió (amb 704 minuts).
Després de penjar els guants a l'estiu del 2000, Emili va continuar lligat al cos tècnic del Castelló al llarg de 10 temporades més. Va desenvolupar les funcions de segon entrenador i preparador de porters de manera simultània les 9 primeres, centrant-se en la segona a la seva darrera campanya. El 30 de juny de 2009 va finalitzar el seu contracte i no fou renovat, posant el punt final a una relació de 25 anys entre ell i el club.
A l'octubre de 2009 va ser contractat pel València CF com a cercapromeses per a la província de Castelló. Al mateix temps, va començar a col·laborar amb Ràdio Nou per a retrasmetre els partis del Castelló. Però de cara a la temporada 2011/12 va tornar novament al Castelló, llavors a la Tercera divisió, per recuperar exactament les seves funcions d'abans.

## Altres mèrits

* 1 campionat de Segona divisió i ascens: 1988/89 amb el Club Esportiu Castelló.
* 1 campionat d'Espanya d'aficionats: 1985/86 amb el Club Esportiu Castelló B.
* Rècord d'imbatibilitat a Primera divisió amb l'Sporting de Gijón: 704 minuts a la temporada 1991/92.
* 1 Molinón de Plata: millor jugador de l'Sporting de Gijón a la temporada 1991/92.

## Referències

* ↑ «Emilio, el portero del Castellón, se forjó en la U. E. Rapitenca». Mundo Deportivo, 19-09-1989. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Medrano, J. M. «Pam, pam, orelluts!». Mundo Deportivo, 19-06-1989. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Agencia EFE. «Castellón: Saura y Joaquín, únicos fichajes». Mundo Deportivo, 19-07-1985. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ «El Sporting, a mantener la imbatibilidad de Emilio». Mundo Deportivo, 08-12-1991. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Agencia EFE. «Emilio resta importancia a perder la imbatibilidad». Mundo Deportivo, 10-12-1991. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Mateu, Ismael. «El Castellón prescinde de Emilio para el cuerpo técnico». El Periódico Mediterráneo, 27-06-2009. [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ «Cabello aún espera a tres fichajes más». El Periódico Mediterráneo, 30-08-2011. [Consulta: 2 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol
# Elionor de Màntua

Elionor Gonzaga de Màntua -en italià Eleonora Gonzaga di Mantova- coneguda també com a Elionor de Nevers-Màntua o Elionor de Mayenne (Màntua, 18 de novembre de 1630 -Viena, 6 de desembre de 1686) fou una noble italiana de la casa de Gonzaga, filla del duc Carles II de Màntua (1609-1631) i de Maria Gonzaga de Màntua (1609-1660). Elionor era considerada una dona molt culta i pietosa. Ella mateixa va escriure poemes, va dirigir un acadèmia literària i va animar la vida cultural de Viena. Encara que de formació catòlica, va ser molt tolerant amb els escriptors protestants. Va fundar diversos monestirs, entre ells el de les Ursulines, a Viena. Era també protectora de l'ordre de les carmelites. Així mateix també va fundar l'orde religiós de les esclaves de la virtut.

## Família

El 30 d'abril de 1651 es va casar a Wiener Neustadt a l'Arxiducat d'Àustria amb l'emperador Ferran III (1608-1657), fill de l'emperador Ferran II i de la princesa Maria Anna de Baviera (1574-1616). La parella tingué quatre fills:
* SAIR l'arxiduquessa Teresa d'Àustria, nascuda a Viena el 1652 i morta el 1653.
* SAIR l'arxiduquessa Elionor d'Àustria, nascuda a Ratisbona el 1653 i morta el 1697 a Viena. Es casà en primeres núpcies amb el rei Miquel I de Polònia i en segones núpcies amb el duc Carles V de Lorena.
* SAIR l'arxiduquessa Maria Anna d'Àustria (1654-1689), nascuda el 1654 a Viena i morta el 1689 a Düsseldorf. Es casà amb l'elector palatí Joan Guillem II del Palatinat.
* SAIR l'arxiduc Ferran Josep d'Àustria, nat el 1657 a Viena i mort l'any següent.

## Referències

* ↑ Repgen, Konrad. «Ferdinand III. (1637–1657)». A: Dreißigjähriger Krieg und Westfälischer Friede. Verlag Ferdinand Schöningh, 2015, p. 461–485. ISBN 9783506779595.

## Bibliografia

* Eleonore. In: Brigitte Hamann (Hg.), Die Habsburger. 1988, S. 79.

## Enllaços externs

* Her profile in Peerage.com
* llista dels descendents de Francesc II Gonzaga, Marquès de Màntua
# Enneacanthus chaetodon

Enneacanthus chaetodon és una espècie de peix pertanyent a la família dels centràrquids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10 cm de llargària màxima (normalment, en fa 4,8).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (4 °C-22 °C; 41°N-29°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: des de Nova Jersey fins al centre de Florida i el riu Flint (Georgia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1864. Review of Holbrook's Ichthyology of South Carolina. Am. J. Sci. Arts (Ser. 2) v. 37 (art. 10). 89-94.
* ↑ Baird, S. F., 1855. Report on the fishes observed on the coast of New Jersey and Long Island during the summer of 1854. Smithsonian Institution Annual Report for 1854: 317-352 + 2nd 337.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Enneacanthus chaetodon» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# El infierno de todos tan temido

El infierno de todos tan temido és una pel·lícula mexicana de 1979, dirigida per Sergio Olhovich, basada en el llibre homònim de Luis Carrión. Va ser produïda per Conacine i protagonitzada per Manuel Ojeda. Es va començar a rodar el 29 de gener de 1979 als Estudios Churubusco i en el Hospital Psiquiàtric de Tlalpan. Es va estrenar a Mèxic el 10 de setembre de 1981 als cinemes Tlatelolco, Dolores del Río, Ermita, Marina, Bahía, Colonial i Elvira.

## rgument

Un jove escriptor que ha estat part del moviment estudiantil del 68 tracta de refer la seva vida després del conflicte però es veu atrapat en l'alcohol i les drogues. A causa de la depressió, les seves addiccions i les seves conflictives postures polítiques, és internat en un manicomi. Aquí troba la manera de liderar una rebel·lió dels interns en contra de les autoritats per a lluitar contra les represàlies que sofrien, d'aquesta manera pot canalitzar els turments que l'afligien.

## Repartiment

* Manuel Ojeda com Jacinto Chontal.
* Diana Bracho com Andrea.
* Delia Casanova
* Jorge Humberto Robles
* Noé Murayama
* Gabriel Retes
* Leonor Llausás
* Abel Woolrich
* Lina Montes
* José Nájera
* Jorge Victoria
* Ignacio Retes

## Premis

En la XXII edició dels Premis Ariel va rebre el Premi Ariel al millor actor i el Premi Ariel a la millor coactuació femenina.

## Referències

* ↑ Cineteca Nacional. Expediente Número A-00246, El infierno de todos tan temido. México, Secretaría de Cultura, consultado en el Centro de Documentación e Investigación.
* ↑ , <http://www.imdb.com/title/tt0079341/>
* ↑ «Cinema 22 - El infierno de todos tan temido». [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ , <https://www.filmaffinity.com/mx/film833069.html>

## Enllaços externs

* El infierno de todos tan temido a YouTube
# Elise Hellberg

Elise Hellberg (1861 - 1927) va ser cantant d'òpera finlandesa i professora de cant. Pel que fa a la tesitura, era soprano.
Hellberg va néixer a Vaasa de la família del taxista urbà Evert Hellberg i Elisabeth Jung. Va assistir a una escola de noies sueca i després es va dedicar a cantar i tocar i fer estudis a Itàlia i França. Els seus professors són, per exemple, Jean Massenet, director del Conservatori de París, i Francesco Lamperti, famós professor de cant milanès.
La carrera de cantant d'Hellberg va tenir èxit i va incloure fitxers adjunts a diverses òperes italianes. Els anys més significatius de la seva carrera van ser el 1880-1882, on va passar a Grècia treballant com a cantant d'òpera de la cort a l'Òpera d'Atenes. De fet, era coneguda amb el sobrenom de "Athens Nightingale". Hellberg també oferirà concerts a Finlàndia. Les actuacions del cantant van rebre una càlida acollida per part del públic allà on actués.
L'activa carrera del cantant com a artista es va interrompre quan es va casar amb el doctor Frithiof Liljeblad i la família es va traslladar a Pori. La família va donar a llum una filla, Ingeborg, que va rebre instruccions de cant de la seva mare i es va formar com a cantant d'òpera com la seva mare. Més tard, Elise Hellberg es va tornar a casar amb Johannes Dengs, un dentista. La parella es va establir a Hèlsinki, on Hellberg va treballar com a professor de cant durant un parell de dècades.
Hellberg va viure els seus darrers anys a Ekenäs, on també va ser enterrada.

## Referències

* ↑ https://www.myheritage.es/research?action=query&formId=master&formMode=1&qname=Name+fn.Elise+fnmo.1+ln.%2FHellberg+lnmo.3&useTranslation=1&utm_so

## Fonts

* https://www.wikipe.wiki/wiki/fi/Elise_Hellberg%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Enzo Mattioda

Enzo Mattioda (Boeurs-en-Othe, 22 d'agost de 1946) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1971 i 1977. Durant la seva carrera professional aconseguí 5 victòries, destacant la Bordeus-París de 1973.

## Palmarès

* 1970
** 1r a la París-Roubaix sub-23
* 1973
** 1r a Ambert
** 1r a Selles-sur-Cher
** 1r de la Bordeus-París
* 1974
** 1r a Garancières-en-Beauce
* 1975
** Campió de França en pista de mig fons

## Enllaços externs

* Palmarès d'Enzo Mottioda
# Eleccions municipals de 2019 a Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant

Les eleccions municipals de 2019 a Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, com a part de les eleccions municipals espanyoles, per a elegir els 13 regidors de l'Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, en tenir 4.478 persones censades, l'hi correspon 13 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus van proclamar-se les 7 candidatures oficials per Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Partit dels Socialistes de Catalunya-Candidatura de Progrés (PSC-CP)
* Junts per Catalunya - Junts (JxCAT-JUNTS)
* Federació d'Independents de Catalunya (FIC)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)
* Candidatura d'Unitat Popular-Alternativa Municipalista (CUP-AMUNT)
* Ciutadans-Partido de la Ciudadanía (Cs)
* Partit Popular (PP)

### Constitució de les meses

En aquell moment, Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant tenia una població de 6.386 habitants, dels quals 4.478 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 9 meses que es van constituir en algun dels col·legis electorals de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 68,8%, el qual cosa implica que un total de 3.079 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Total |
| Participació (14h) | 38,5% |
| Participació (18h) | 54,6% |
| Participació (20h) | 68,8% |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].