OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Futbol Begues

El Club de Futbol Begues va ser creat el 1924 al poble de Begues (Baix Llobregat). Des de llavors, té la seu al Camp Municipal d'Esports d'aquest mateix poble. Actualment el CF Begues té les següents categories la temporada 2023-2024: Prebenjamí Sub 7 i Sub 8, benjamí Sub 9 i sub 10, alevi dos Sub 12 i un sub 11, infantil masculi i femeni, cadet A i B masculi i un de femeni, juvenil A i B i un amateur competint a la Tercera Catalana. Ara per ara l'entitat dirigida per Carlos Moreno Esteve té més de 500 socis, essent així l'entitat amb més socis del poble de Begues.
L'any 2024 cumpleixen 100 anys d'història.

## Enllaços externs

* Club de Futbol Begues
* Ajuntament de Begues
Segona Catalana :
Grup 1Grup 2Grup 3Grup 4Grup 5Grup 6
CE Abadessenc
CE Anglès
CD Banyoles
CD Bescanó
Atlètic Bisbalenc
CD Blanes
UE Breda
UE Caldes
UE Camprodon
UE Can Gibert
UE Fornells
Girona FC B
EF Gironès-Sàbat
FC Palafrugell
UE Quart
CF Ripoll
CF Base Roses
FC Vilamalla
PB Anguera
FC Argentona
EF Barberà Andalucía
CE Canyelles
CD Carmelo
Equipo Ja CF
Esportiu Sant Ignasi
EE Guineueta
CF Lloreda
CE Mataró
UD Molletense
CE Premià
CE Premià de Dalt
UE San Juan - At Montcada
CF Singuerlín
CCE Tiana
CCD Turó de la Peira
CF Unificació Llefià
CF Can Vidalet
CF Ciudad Cooperativa
Dinàmic Batlló
CFA Espluguenc
CD Fontsanta-Fatjó
UD Gornal
CF Júnior
CD Marianao Poblet
CF Martorell
AE Moja
UD Montserrat Igualada
CE Olímpic Can Fatjó
Atlètic Prat Delta CF
UD San Mauro
UE Sant Joan Despí
Atlètic Sant Just FC
UD Unificació Bellvitge
FE Atlètic Vilafranca
CD Can Parellada
UE Canovelles
CF Cardedeu
UE Castellar
CFA Gironella
CE Lliçà d'Amunt
CE Manresa
CF Olímpic La Garriga
FC Palau
CF Parets
CE Sabadell B
UD Sabadell Nord CF
UE Sabadellenca
CE Sallent
UD San Lorenzo
UD Taradell
UE Tona
OAR Vic
CF Agramunt
FC Alcarràs
AE Alcoletge
FC Andorra
CF Angulària
CE Artesa de Segre
Atlètic Alpicat
UE Balàfia
CF Borges Blanques
CE EFAC Almacelles
UE Guissona
CF L'Albi
FC La Seu d'Urgell
CF Linyola
CF Organyà
CF Palau d'Anglesola
CF Solsona
CF Tremp
Club Deportiu Alcanar
CF Ampolla
CF Calafell
FC Cambrils
Atlètic Campclar
CE El Catllar
CF Cunit
CF Gandesa
CF Jesús Catalònia
UD Jesús i Maria
CD La Cava
UE Remolins-Bítem
CA Roda de Barà
CD Roquetenc
UD Salou
EF Sant Pere i Sant Pau
CD Tortosa
Vilaseca CF :
# Rasa de Borics

La Rasa de Borics és un torrent afluent per la dreta de la Riera de Llanera. Neix al vessant sud-est de la Muntanyeta, a uns 170 m. al sud-oest de la masia de la Vila de Llobera. De direcció predominant cap al sud, desguassa la Riera de Llanera a poc menys de 250 m. al sud del Castell de Llanera.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de Borics passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Llobera | 79 | 2,02% |
| Per l'interior del municipi de Torà | 3.838 | 97,98% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Borics està constituïda per cinc cursos fluvials que en total sumen una longitud de 9.367 m. El conjunt d'aquesta xarxa hidrogràfica transcorre pels següents termes:

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Rasa de Boixedera

La Rasa de Boixedera és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de l'Hospital, al Berguedà que neix al vessant de ponent dels Tossals i que després de saltar els Cingles de Capolat, passa pel costat (banda de ponent) de la masia de Boixedera del Cint que li dona nom.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de Boixedera passa successivament pels següents termes municipals.
M u n i c i p i s :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Capolat | 2.508 | 52,42% |
| Per l'interior del municipi de l'Espunyola | 2.276 | 47,58% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Boixedera està integrada per 26 cursos fluvials que sumen una longitud total de 18.092 m.

### Distribució per termes municipals

Distribució municipal de la xarxa :
| Municipi | Longitud que hi transcorre |
| Capolat | 10.629 m. |
| l'Espunyola | 7.463 m. |

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Reial Federació Marroquina de Futbol

La Reial Federació Marroquina de Futbol (àrab: الجامعة الملكية المغربية لكرة القدم, al-Jāmiʿa al-Malikiyya al-Maḡribiyya li-Kurat al-Qadam, ‘Reial Agrupació Marroquina de Futbol’) és la institució que regeix el futbol al Marroc. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga marroquina de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol del Marroc absoluta i les de les altres categories. Té la seu a Rabat.
Va ser formada el 1956.
* Afiliació a la FIFA: 1960
* Afiliació a la CAF: 1963

## Referències

* ↑ Morocco Arxivat 2018-07-15 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Morocco at CAF Online
* ↑ Histoire du football au Maroc frmf.ma

## Enllaços externs

* Statuts Fédération Royale Marocaine de Football (09/2018) PDF (francès)
# Col·legi dels Germans de la Salle de Figueres

El Col·legi dels Germans de la Salle de Figueres és un centre educatiu del municipi de Figueres (Alt Empordà). L'edifici on està ubicat és una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Edifici

Edifici situat a la zona de l'eixample de la ciutat. L'edifici data de l'any 1910 i és obra d'un germà de l'ordre d'origen francès del qual es desconeix el nom. La construcció original constava d'una planta en forma de L, amb planta baixa i dos pisos. En façana hi ha separació dels pisos per motllures i coronament per cornisa sobre imitacions de caps de biga. Les finestres són d'arc rebaixat ornamentades per motllures imitant carreus i dovelles. A cadascuna de les dues façanes (de la planta en L) un frontó triangular trenca la uniforme senzillesa de la construcció. Posteriorment es va afegir una tercera ala de dos pisos, que dona al carrer Burgas i per on es practica l'entrada al centre.

## Escola

L'escola dels Germans de les Escoles Cristianes de La Salle fou fundada el 1907 pels Germans de Béziers com a internat preferentment francès. Després de la 1a. G. Mundial resta oberta als empordanesos. Durant la República pren el nom de Liceu, i durant la Guerra Civil serveix d'hospital. Després de la G. Civil el imparteix Primària, Batxillerat i Comerç. Actualment ensenyament concertat a Primària i ESO.

## Referències

* 1 2 «Col·legi dels Germans de la Salle de Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Col·legi major

El col·legi major o col·legi universitari és una institució pròpia de les universitats, que històricament n'era una part essencial, tot i que en l'actualitat està desproveït de funcions docents i investigadores, les quals han passat a ocupar les facultats i departaments universitaris.

## Història

Històricament, especialment en les universitats espanyoles de la baixa edat mitjana i l'Antic Règim, un Col·legi Major era una institució que donava formació universitària de graus majors (llicenciatura i doctorat), a més de donar allotjament als estudiants. De vegades eren una espècie de prolongació d'una universitat i unes altres van ser el germen d'una universitat.
Funcionaven amb una gran autonomia; els professors anaven a fer classes en ells, encara que després els col·legials havien de rendir examen a la universitat. Els mateixos col·legials regirien el seu col·legi en els aspectes administratius i econòmics i nomenaven rector d'entre ells. Els estudiants dels col·legis més prestigiosos presumien durant tota la seva vida d'haver-ne format part. Al segle xvii hi havia sis col·legis majors a la Corona de Castella: quatre a Salamanca: els de San Bartolomé o Col·legi Vell, (1401), de Conca (1500), de Santiago de Compostel·la el Zebedeo (1519) i d'Oviedo (1521); el de Santa Cruz (1482) a Valladolid, i el de San Ildefonso (1499) a Alcalá d'Henares. També existien els col·legis menors (o simplement col·legis), on es donava el grau menor: batxiller; que en aquells dies ja servia per a exercir una professió. A San Ildefonso, els estudiants podien ser becaris porcionistes els estudis dels quals eren pagats per alguna institució o per membres de l'alta noblesa, de vegades en condició d'assistents dels joves membres d'aquestes cases nobles que acudien a estudiar. Ambdós havien de plantar cara a vuit cursos d'un any de durada cadascun (estudis d'arts, dret canònic, teologia). Fundats per alts clergues, els col·legis estaven originalment destinats als estudiants de mèrit, però d'origen modest.
Els col·legis majors van ser desviats de la seva destinació inicial en la mesura que les places que oferien monopolitzades pels fills de l'elit política espanyola (aristocràcia, noblesa i lletrats), fenomen que va arribar una rigidesa total a partir del segle xvii. En un context de multiplicació dels títols i escassesa de càrrecs a ocupar, aquests últims es van assegurar, per cooptació, l'accés als col·legis de major prestigi, la millor opció com trampolins per a accedir a brillants carreres en les funcions més elevades dels mitjans eclesiàstics o en els consells i audiències. Els col·legis majors van veure reduïda la seva importància a conseqüència de les reformes il·lustrades de finals del segle xviii.

## Referències

* 1 2 Suárez Fernández, Luis. Historia general de España y América: La España de las reformas : Hasta el final del reinado de Carlos IV (en castellà). Ediciones Rialp, 1984, p. vol.10, p.58. ISBN 8432121061.

## Vegeu també

* Col·legi Major Sant Raimon de Penyafort i Nostra Senyora de Montserrat
Viccionari
# Colador de te

Un colador de te és un tipus de colador que es posa sobre una tassa o dins d'ella per filtrar les fulles de te.
Quan te es prepara de forma tradicional en una tetera, les fulles no van dins d'una bosseta de te sinó que suren lliures a l'aigua. Com les fulles en si tenen un gust desagradable, és habitual filtrar amb un colador de te. Els coladors solen encaixar sobre la tassa per atrapar les fulles quan s'aboca el te.
Alguns coladors de te més profunds també poden usar-se per preparar tasses individuals de te, de forma semblant a les bossetes o els infusors: colador s'omple de fulles, es posa a la tassa abans d'abocar l'aigua calenta i després es retira juntament amb les fulles usades quan el te està llest. Utilitza el colador de te d'aquesta manera permet fer servir les mateixes fulles per preparar diverses tasses.
L'ús dels coladors de te va decaure en el segle XX per la producció en massa de les holista, però roman entre els sibarites que afirmen tenir les fulles en una bossa en comptes de surant lliurement inhibeix la difusió del gust. Molts afirmen que ingredients de pitjor qualitat, en concret te de qualitat pols, s'usa sovint per les bossetes de te.
Els coladors de te solen ser d'argent sterling, acer inoxidable o porcellana. Sovint venen en un joc, amb el colador per una banda i un platet per deixar-lo entre una tassa i una altra. Els coladors s'han convertit sovint en obres artístiques d'orfebreria, així com en rars exemples de porcellana fina.
Les cistelles infusors (o cistelles infusors ) s'assemblen a coladors de te però solen posar-se sobre una tetera per contenir les fulles de te durant la seva preparació. No hi ha una frontera definitiva entre una cistella infusors i un colador, i es pot usar el mateix estri per a tots dos fins.

## Vegeu també

* Infusor de te
* Filtre de cafè
# Coladeira

La coladeira és un tipus de música propi de Cap Verd basat en l'alternança del cercle de quintes en un to alegre i un ritme ràpid. La temàtica de les lletres, que alternen estrofes en un to i tornades, sol ser satírica o de crítica social. Els instruments que l'acompanyen contenen usualment una guitarra, algun tipus de percussió i un cavaquinho, però la mida i els components de les bandes pot ser molt variable. La coladeira es balla en parella i seguint el ritme amb braços, peus i espatlles. Com a gènere independent es pot rastrejar des de 1930, amb influències brasileres. Després d'un període als anys 60 on es van introduir sintetitzadors i altres instruments electrònics, es va tornar a la versió acústica.,

## Referències

* ↑ Brito, M., Breves Apontamentos sobre as Formas Musicais existentes em Cabo Verde, 1998
* ↑ Sousa, P.e J. M. de, Hora di Bai — Capeverdean American Federation, Boston, 1973
# Referèndum constitucional del Senegal de 1970

El 22 de febrer de 1970 es va celebrar al Senegal un referèndum sobre el restabliment del càrrec de Primer Ministre, després que el lloc se suprimís en un referèndum celebrat en 1963. El resultat va ser pràcticament unànime, un 99,96% de votants a favor del canvi, amb una participació del 95,2%. Després del referèndum, Abdou Diouf va ser nomenat per al lloc el 26 de febrer.

## Referències

* ↑ «Elections in Senegal». [Consulta: 24 agost 2020].
# Reglament Sanitari Internacional

El Reglament Sanitari Internacional (RSI) és un instrument jurídic que obliga els 194 estats membres de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), «Parts del Reglament Sanitari Internacional», a declarar les malalties que compleixin criteris epidemiològics o ecoepidemiològics d'importància internacional, seguint codis i regles harmonitzades a escala internacional per a reforçar la seguretat sanitària nacional, regional i mundial. Les primeres malalties cobertes foren la pesta, el còlera i la febre groga.
Cada país havia d'avaluar les seves capacitats en matèria de vigilància i acció abans del juny del 2009 i, posteriorment, «establir i implementar plans d'acció per a garantir que les seves capacitats essencials estiguin operatives abans del 2012».
Una vegada revisat i acabat, l'OMS pretén que l'RSI esdevingui un element important de l'acció de salut pública.

## Objectiu

En la seva versió del 2005, consisteix a «prevenir la propagació internacional de les malalties, protegir-se'n, controlar-la i reaccionar-hi mitjançant una acció de salut pública proporcionada i limitada als riscos que presenta per a la salut pública, tot evitant posar traves inútils al trànsit i el comerç internacionals».

## Frens i límits

A finals del segle XX, l'OMS constatava que:
* la resposta a aquesta obligació de declaració varia molt segons els països i els contextos, car certs governs temen reaccions de quarantenes o de precaució que puguin perjudicar els viatges, el turisme i els intercanvis comercials;
* les NTIC (noves tecnologies de la informació i de la comunicació) no estan prou integrades en aquest reglament;
* el reglament omet moltes malalties transmissibles crítiques per a la salut pública mundial;
* el reglament omet certs riscos (risc relacionat amb les armes bacteriològiques per exemple).

## Revisió de l'RSI

Ha estat proposada per l'OMS iniciada per a millorar la vigilància sanitària mundial i la lluita mundial, que necessàriament ha d'estar coordenada i incloure les zoonosis).
La primera revisió de l'RSI insisteix en una major eficàcia dels sistemes de declaració (malalties de declaració obligatòria, malalties emergents o reemergents) i un millor ús de l'Internet i la informàtica, i està sent avaluada en el marc d'un estudi pilot (dut a terme a 21 països).

## Referències

* ↑ OMS, Enllaç a l'RSI, i descàrrega de l'informe (102 pàgines), versió del 2008; ISBN 9789242580419
* 1 2 3 4 5 Surveillance mondiale des maladies infectieuses , OMS, Full informatiu núm. 200, consultat el 20 agost 2011.
* ↑ Presentació de l'RSI del 2005 per l'OMS
# Regió d'Alacant

La Regió d'Alacant és una regió del País Valencià que comprèn les comarques que es troben a la part sud del País Valencià, constituint la major part de l'actual província d'Alacant. Té unes característiques climàtiques, orogràfiques i hidrogràfiques en comú que fan que es puga parlar d'ella com un conjunt. En 1970 tenia la major renda per capita de tot el País Valencià. També se la coneix com a Comarques del Sud, a voltes incloent-hi comarques diferents al conjunt.

## Comarques

Comprèn les següents comarques:
* La Marina Baixa
* El Vinalopó Mitjà (en el moment de la proposta sense Elda, Asp i Monfort).
* El Baix Vinalopó (en el moment de la proposta amb Guardamar).
* L'Alacantí

## Vegeu també

* Regions del País Valencià
* Regió d'Oriola
* Comarques del Sud del País Valencià

## Bibliografia

* Soler i Riber, Joan. Nomenclator Geogràfic del País Valencià. Promocions Culturals, 1970.
* Soler i Riber, Joan. «La divisió comarcal del País Valencià». A: Ernest Lluch. L'estructura econòmica del País Valencià. 2. L'estel, 1970. ISBN V. 3399-1970.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Lluch, 1970, p. 9.
* 1 2 3 4 Soler i Riber, 1970, p. 7.
# Red Sparrow

«Red Sparrow» té aquests significats:
* Red Sparrow (novel·la), novel·la de 2013 escrita per Jason Matthews
* Red Sparrow (pel·lícula), pel·lícula de 2018 dirigida per Francis Lawrence
# Conrad de Lotaríngia

Conrad de Lotaríngia és el nom dels següents personatges:
* Conrad el Roig o Conrad I de Lotaríngia, duc de Lotaríngia 945-953
* Conrad II de Baixa Lotaríngia, duc de Baixa Lotaríngia (també simplement Conrad de Baixa Lotaríngia) 1076-1089
# Conquesta de Tunísia

La conquesta de Tunísia per part de França es dugué a terme en dues fases; conquesta del territori entre el 28 d'abril i el 12 de maig de 1881 i la supressió d'elements rebels entre el 10 de juny i el 28 d'octubre del mateix any. S'establí el Protectorat francès de Tunísia, que durà fins a la independència del país el 20 de març de 1956.

## Referències

* ↑ Stillman, William James. The union of Italy, 1815-1895 (en anglès). Cambridge University Press, 1909, p. 372.
# Consolida stocksiana

Consolida stocksiana és una espècie de plantes amb flors del gènere dels esperons de la família de les ranunculàcies.

## Descripció

Consolida stocksiana és una planta de 20-70 cm d'alçada, ramificada per sota, estrigulosa o amb més pèls estesos per sobre. Les fulles inferiors tenen pecíols llargs, tripartites en segments estretament lobulades, lòbuls oblongs i lineals, més o menys obtusos, fulles intermèdies amb pecíols més curts o sèssils, segments sencers, lineals i espatulats, canaliculats, les puntes dels lòbuls són mucronats i recurvats. Les flors són de color blanc cremós, en un llarg raïm lax. Els pedicels fan fins a 6 mm de llargada, amb dues bractèoles petites a prop de la base. Els sèpals tenen franges centrals violetes de 7 a 11 mm de llargada, les laterals són pubescents només al llarg de la nervadura central, l'esperó és vertical, entre 1,6 a 2,6 mm de llargada i 4 mm d'amplada a la base, lleugerament corbats, afinant gradualment cap al àpex. Els pètals són trilobulats d'uns 8 mm d'alçada i d'uns 11 mm d'amplada, el lòbul mitjà té dos lòbuls terminals arrodonits, els lòbuls laterals estan estesos; i els esperons de 16 a 18 mm. Els fol·licles són cinèrics, estrigosos, erectes, poc cilíndrics, subarcuats, de 8 a 10 mm de llarg i 2,7 mm d'amplada. Els seus estils fan uns 3 mm i són esveltos. Les llavors són subtriangulars i regularment rugoses. El seu període de floreció és entre els mesos d'abril a maig.

## Distribució i hàbitat

Consolida stocksiana creix al Turkmenistan, Pamir-Alai, l'Iran, Afganistan i Pakistan.

## Taxonomia

Consolida stocksiana va ser descrita per **(DC.) Soó i publicat a ** Oesterreichische Botanische Zeitschrift 71: 241, a l'any 1922. Consolida stocksiana va ser descrita per (Boiss.) Nevski i publicat a Komarov, Fl. URSS. 7: 111, a l'any 1937. Tamura in Kitam., Fl. Afghan. 124. 1960, Munz in J. Am. Arb. 48: 175. 1967, Stewart, Ann. Catalogue Vasc. Pl. W. Pak. & Kashm. 266. 1972, Qureshi & Chaudhri in Pak. Syst. 4(1-2):86.1988 (Fig. 11, C-E).

### Etimologia

Vegeu:Consolida
stocksiana: epítet llatí que significa "peluda".

### Sinonímia

* Consolida stocksiana var. glabrescens (Boiss.) Tamura
* Consolida stocksiana var. kabulianum (Akhtar) Tamura
* Delphinium kabulianum Akhtar
* Delphinium stocksianum Boiss.
Delphinium stocksianum var. glabrescens Boiss.

## Referències

* 1 2 Riedl, Harald; Nasir, Yasin J. «Consolida stocksiana» (en anglès). wwww.eFloras.org Flora pf Pakistan p. 62. Viena/Islamabad: Naturhistorisches Museum, Botanische Abteilung i National Herbarium, Pakistan Agricultural Research Council. [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ Consolida pubescens a Tropicos
* ↑ A Epítets Botánics
# Columbus Circle

Columbus Circle és una plaça de Manhattan i un dels principals llocs d'atracció de la ciutat de Nova York. Se situa a la intersecció de Broadway, de Central Park West, de Central Park South i de la Vuitena Avinguda, a l'angle sud-oest de Central Park. La plaça ha estat batejada en honor de Cristòfor Colom. Una estàtua de l'explorador domina Columbus Circle. És obra de l'escultor italià Gaetano Russo i el monument va ser ofert per la comunitat italiana de Nova York arran del quart centenari del descobriment d'Amèrica (1892)
Time Warner Center, la seu del conglomerat de mitjans de comunicació Time Warner, es troba a la banda oest del Columbus Circle, a l'emplaçament de l'antic New York Coliseum. A la banda nord de Columbus Circle s'hi troba el Trump International Hotel and Tower, a la banda nord-est el Merchant's Gate to Central Park.(amb el monument dedicat als morts per l'enfonsament del USS Maine, fet que va desencadenar la Guerra de Cuba el 1898)
En un radi d'un quilòmetre de Columbus Circus es troben el Lincoln Center, el Museu Americà d'Història Natural, el Plaza Hotel prop de Grand Army Plaza i Times Square. Al sud de Columbus Circle s'hi troben els barris de Hell's Kitchen i de Midtown i al nord el barri de l'Upper West Side.

## Enllaços externs

* ASLA 2006 Professional Awards - Columbus Circle
* Columbus Circle Compass Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Resolució 2007 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2007 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 14 de setembre de 2011, després de recordar la resolució 1786 (2007) sobre el Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIAI), el Consell va tornar a nomenar Serge Brammertz com a fiscal del Tribunal, contraposant l'estatut del Tribunal.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 – 2013)

## Referències

* ↑ «Security Council Reappoints Serge Brammertz Prosecutor of International Criminal». United Nations, 14-09-2011.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org