OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La otra virginidad

La otra virginidad és una pel·lícula mexicana filmada per Juan Manuel Torres en 1974 i estrenada a l'any següent; va comptar amb la participació d'actors com Valentín Trujillo i Mercedes Carreño.

## Sinopsi

Laura i Eva, totes dues cambreres en un restaurant, coneixen Adrián, un repartidor de pel·lícules. El pare d'Adrián és un militar retirat que el tracta amb duresa, en canvi a Luis, un amic d'Adrián que viu a la seva casa temporalment i que es troba malalt, ho tracta amb gran afecte. Tots dos conviden a Laura i Eva a un cabaret; aquí Laura s'enamora de Luis, i Eva s'acaba lliurant a Adrián, quedant embarassada. En assabentar-se d'això, Adrián li proposa matrimoni, però ella ho rebutja i li diu que ha decidit practicar-se un avortament.
En una altra sèrie d'esdeveniments, tres vells, a través d'una revista d'anuncis, citen a dones soles i es diverteixen apostant quant temps esperen en la cafeteria. Adrián s'assabenta que el seu amic Luis acaba de morir a causa d'un vell patiment; ell veu suïcidar-se a una de les dones que va ser objecte de burla dels tres homes, per la qual cosa els assassina a tirs. Després crema rotllos de pel·lícula enfront de la casa d'Eva.
Passat el temps, Eva visitarà a Adrián en la presó per a dir-li que no ha avortat i que es casarà amb ell.

## Producció

La pel·lícula es va començar a rodar el 10 de juny de 1974 als Estudios Churubusco, amb algunes locaciones en el metre de la Ciutat de Mèxic, en un format de 35mm, en un total de 12 rotllos.
L'estrena de la cinta es va dur a terme el 24 d'abril de 1975 al Cine Chapultepec.

## Repartiment

* Valentín Trujillo - Adrían Romero
* Mercedes Carreño - Laura
* Leticia Perdigón - Eva
* Arturo Beristáin - Luis
* Rita Macedo - Esposa de don Ramiro
* Víctor Manuel Mendoza - Luis Romero Bracamontes
* Eduardo Noriega - Don Ramiro
* Patricia Reyes Spíndola- Flora
* Nery Ruiz - La mujer del bebé
* Margarita Isabel - La suicida
* Manuel Zozaya - Vell
* Victorio Blanco - Viejo
* Armando Acosta - Amo del café
* Teresa Araujo- Pareja
* Jaime Manterola - Pareja
* Juan Manuel Torres- home al metro

## Recepció

Malgrat els diferents temes que aborda el film (avortament, suïcidi, el descobriment de la sexualitat) per a la crítica el director va aconseguir plasmar escenes trivials i reduïdes als conflictes dels joves, no obstant això el desenllaç melodramàtic dels personatges modifica la visió general d'aquesta. El públic que majorment es va interessar pel film van ser els joves, especialment els universitaris.

## Premis

| ny | Categoria | Persona | Resultat |
| 1975 | Premi Ariel a la millor direcció | Juan Manuel Torres | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Escritores de Cine Mexicano» (en español). [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Anuario de la producción cinematográfica mexicana». , 1974 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «La otra virginidad». Expediente de Cineteca Nacional, A-01142, [Consulta: 17 octubre 2015].
* 1 2 Historia documental del cine mexicano. 2.
* ↑ «Reseña estelar de Nuestro cine Morelia». , 01-03-1975 [Consulta: 17 octubre 2015].
# Jesús Rojas Navarro

Jesús Rojas Navarro (Tres Ríos, 23 de gener de 1903 - Costa Rica, 6 de maig de 1960), conegut amb el sobrenom Chiseta, fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1930.
Tota la seva carrera la passà a la Sociedad Gimnástica Española de San José, excepte durant la temporada 1935-36, que viatjà a Catalunya per jugar amb el RCD Espanyol.
Va disputar 67 partits internacionals entre 1931 i 1943.

## Referències

* 1 2 «Jesús Rojas Navarro». salfadeco.or.cr. Arxivat de l'original el 2016-07-30. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «La temporada». Mundo Deportivo, 15-08-1935.
# TV Canaria Dos

La TV Canaria Dos és un canal de televisió exclusiu del servei de Televisió Digital Terrestre a les Canàries. El domicili social de la TV Canaria Dos es troba a Santa Cruz de Tenerife.
Aquest canal d'àmbit autonòmic pertanyent a TV Canaria és un canal amb esperit cultural que es nodreix de documentals, programes culturals i teleformació. També emet una redifusió del Telenoticias 2.

## Referències

* ↑ Avís Legal de la Televisión Canaria (castellà)
# ASE Group

Advanced Semiconductor Engineering, Inc. (en xinès 日月光半導體製造股份有限公司
), també conegut com a Grup ASE (en xinès 日月光集團), és un proveïdor de serveis independents de muntatge i fabricació de semiconductors, amb seu a Kaohsiung, Taiwan.
L'empresa va ser fundada l'any 1984 pels germans Jason Chang i Richard Chang, que van obrir la seva primera fàbrica a Kaohsiung, Taiwan. Jason Chang actualment exerceix com a president de l'empresa i està a la llista de multimilionaris del món de Forbes del 2016.
Segons la firma d'investigació de mercat Gartner, ASE és el major proveïdor de proves i muntatges de semiconductors subcontractats (OSAT), amb un 19 per cent de quota de mercat. L'empresa ofereix serveis com el muntatge, l'embalatge i la prova de semiconductors. ASE ofereix serveis de muntatge i proves de semiconductors per a més del 90 per cent de les empreses d'electrònica del món. Els serveis d'embalatge inclouen embalatge a nivell d'oblia (FO-WLP), embalatge a escala de xip a nivell d'oblia (WL-CSP), xip giratori, embalatge 2.5D i 3D, sistema en paquet (SiP) i unió de fil de coure.
Les principals operacions de la companyia es troben a Kaohsiung, Taiwan, amb altres plantes ubicades a la Xina, Corea del Sud, Japó, Malàisia i Singapur. També té oficines i centres de servei a la Xina, Corea del Sud, Japó, Singapur, Bèlgica i els Estats Units.

## Referències

* ↑ CNN Money. "Advanced Semiconductor Engineering Inc." 12 May 2016.
* ↑ «Milestones» (en anglès). aseglobal. Arxivat de l'original el 7 October 2015. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ Russell Flannery. «Jason Chang» (en anglès). Forbes.
* ↑ Ed Sperling, Semiconductor Engineering. "Foundries Versus OSATs." 24 July 2014. Retrieved 19 May 2016.
* 1 2 Yahoo! Finance. "ASE." Retrieved 19 May 2016.
* ↑ By Ding Yining, ShanghaiDaily.com. "ASE set to spend US$4b to lift income." 22 September 2011. Retrieved 18 August 2016.
* ↑ IDC. "What's Next for Semiconductor Packaging?." Retrieved 19 May 2016.
* ↑ Nasdaq. "ASX." Retrieved 5 July 2016.
# Novoandriivka

Novoandriivka (en (ucraïnès): Новоандріївка, en rus: Новоандреевка, Novoandréievka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.778 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 - 200 metres obstacles

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 :
| Lliures |||||
| 200 m | homes |
| 1.000 m | homes |
| 4.000 m | homes |
| Esquena |||||
| 200 m | homes |
| Altres |||||
| 200 m equips | homes |
| 200 m obstacles | homes |
| Natació subaquàtica | homes |
| < 1896 1904> |||||
Els 200 metres obstacles masculins va ser una de les proves de natació que es van disputar als Jocs Olímpics de París de 1900. La competició tingué lloc entre l'11 i el 12 d'agost de 1900, amb la presència de 12 nedadors representants de 5 nacions. És l'única vegada que s'ha distputat aquesta prova en uns Jocs Olímpics.
Hi havia tres obstacles durant els 200 metres de recorregut de la cursa. Els nedadors havien de franquejar els dos primers (un pal i una filera de vaixells), i nedar per sota del tercer (una altra filera de vaixells).

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Frederick Lane | Otto Wahle | Peter Kemp |

## Resultats
### Semifinals

Els dos nedadors més ràpids de cadascuna de les tres semifinals i els quatre millors temps passaven a la final. Això feu que sols dos nedadors no prenguessin part a la final.

#### Semifinal 1

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Frederick Lane | 3' 04,0" |
| 2 | Karl Ruberl | 3' 06,0" |
| 3 | F. Stapleton | 3' 18,4" |
| 4 | Louis Marc | 3' 29,2" |

#### Semifinal 2

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Otto Wahle | 2' 56,0" |
| 2 | William Henry | 3' 14,4" |
| 3 | Jules Verbecke | 3' 18,0" |
| 4 | Victor Hochepied | 3' 37,2" |

#### Semifinal 3

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Peter Kemp | 3' 12,0" |
| 2 | Maurice Hochepied | 3' 16,2" |
| 3 | J. Bertrand | 3' 28,2" |
| 4 | Fred Hendschel | 3' 45,2" |

### Final

La final es disputà el 12 d'agost.
| Posició | Nedador | Temps |
| | Frederick Lane | 2' 38,4" |
| | Otto Wahle | 2' 40,0" |
| | Peter Kemp | 2' 47,4" |
| 4 | Karl Ruberl | 2' 51,2" |
| 5 | F. Stapleton | 2' 55,0" |
| 6 | William Henry | 2' 58,0" |
| 7 | Maurice Hochepied | 2' 58,0" |
| 8 | Jules Verbecke | 3' 08,4" |
| 9 | J. Bertrand | 3' 17,0" |
| 10 | Louis Marc | 3' 30,6" |

## Referències

* «Olympic Medal Winners». Comitè Olímpic Internacional. [Consulta: 19 març 2008].
* De Wael, Herman. «Swimming 1900». Herman's Full Olympians, 07-06-2001. Arxivat de l'original el 2008-05-03. [Consulta: 19 març 2008].
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games: Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland, desembre 1997. ISBN 0-7864-0378-0.
# Novotavrítxeski

Novotavrítxeski (en rus: Новотаврический) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 86 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# James Patrick Donleavy

James Patrick Donleavy (Brooklyn, Nova York, 23 d'abril de 1926- 11 de setembre de 2017) va ser un escriptor estatunidenc nacionalitzat irlandès.

## Biografia

Fill d'emigrants irlandesos, va lluitar durant la Segona Guerra Mundial en l'Armada nord-americana.
Posteriorment es va traslladar a Irlanda i va adquirir la nacionalitat d'aquest país. L'any 1946 va començar estudis en el Trinity College de Dublín, que va abandonar el 1949, abans de finalitzar.
Donleavy es va casar amb Valerie Heron l'any 1946 i va tenir dos fills amb ella: Philip, nascut el 1951, i Karen, nascuda l'any 1955. Es van separar el 1969. Es va casar novament l'any 1970 amb Mary Wilson Price, de la qual es va divorciar el 1989.
Donleavy visqué a Levington Park, prop de la ciutat de Mullingar.

## Obres

* 1955 - The Ginger Man (Novel·la)
* 1961 - What They Did in Dublin, with The Ginger Man (Obra de teatre)
* 1961 - The Ginger Man (Obra de teatre)
* 1961 - Fairy Tales of New York (Obra de teatre)
* 1963 - A Singular Man
* 1964 - Meet My Maker the Mad Molecule (relats)
* 1965 - A Singular Man (Obra de teatre)
* 1966 - The Saddest Summer of Samuel S (Novel·la)
* 1968 - The Beastly Beatitudes of Balthazar B (Novel·la)
* 1971 - The Onion Eaters (Novel·la)
* 1972 - The Plays of JP Donleavy
* 1973 - A Fairy Tale of New York (Novel·la)
* 1974 - J.P. Donleavy: The Plays
* 1975 - The Unexpurgated Code: A Complete Manual of Survival & Manners (Obra de no ficció)
* 1977 - The Destinies of Darcy Dancer, Gentleman (Novel·la)
* 1979 - Schultz (Novel·la)
* 1983 - Leila (Novel·la)
* 1984 - De Alfonce Tennis... (Novel·la)
* 1986 - J.P. Donleavy's Ireland... (No ficció)
* 1987 - Are You Listening Rabbi Löw (Novel·la)
* 1989 - A Singular Country (No ficció)
* 1990 - That Darcy, That Dancer, That Gentleman (Novel·la)
* 1994 - The History of the Ginger Man (No ficció)
* 1995 - The Lady Who Liked Clean Rest Rooms
* 1997 - An Author and His Image (obres curtes i no ficció)
* 1998 - Wrong Information is Being Given Out at Princeton (Novel·la)

## Referències

* ↑ títol=The spice of life, per James Campbell, 26 de juny del 2004. The Guardian

## Enllaços externs

* JPDonleavyCompendium.org Arxivat 2006-01-17 a Wayback Machine.
* 1988 Entrevista con J. P. Donleavy - RealAudio Arxivat 2007-08-16 a Wayback Machine.
# Suanita

La suanita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del districte de Suan, a Corea del Nord.

## Característiques

La suanita és un borat de fórmula química Mg₂[B₂O₅]. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma d'agregats prismàtics prims a fibrosos, allargats al llarg de [010]. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la suanita pertany a «06.B - Neso-diborats amb triangles dobles B₂(O,OH)₅; 2(2D); 2(2D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: clinokurchatovita, kurchatovita, sussexita, szaibelyita i wiserita.

## Formació i jaciments

Es troba en un dipòsit hidrotermal de bor metasomàtic de contacte en skarn de diòpsid-clinohumita-dolomita-calcita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: kotoïta, sakhaïta, ludwigita, szaibelyita, clinohumita, forsterita, apatita, espinel·la i calcita. Va ser descoberta l'any 1953 a la mina Hol Kol, a Suan-gun (Corea del Nord).

## Referències

* ↑ «Suanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 juny 2016].
* 1 2 «Suanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 3 juny 2016].
# Akiko Yano

Akiko Yano (japonès: 矢野顕子) (Aomori i Tòquio, 13 de febrer de 1955) és una música, cantant i compositora de pop i jazz del Japó nascuda a Tòquio. Akiko Yano és considerada "un dels majors talents musicals del món de la música popular japonesa", i la seva veu i estil de cant han estat comparats amb altres artistes com la cantant britànica Kate Bush.
Akiko Yano és coneguda per la seva col·laboració amb la banda Yellow Magic Orchestra i amb els seus membres Ryuichi Sakamoto, Haruomi Hosono i Yukihiro Takahashi.

## Referències

* ↑ Taylor. «Akiko Yano reflects on how music has changed after 40 years in the business». Japan Times, 15-05-2016. [Consulta: 21 març 2020].
# Hello Kitty (cançó d'Avril Lavigne)

Hello Kitty (literalment en català «hola gateta») és una cançó de la cantautora canadenca Avril Lavigne, llançada com a quart single del seu cinquè àlbum d'estudi, Avril Lavigne, el 2013. La cançó ha estat escrita per Chad Kroeger, David Hodges i Martin Johnson i produïda per Kroeger, Hodges i addicionalment per Brandon Paddock i Kyle Moorman.
Musiclament, “Hello Kitty” és una cançó electro-pop que s'apropa al k-pop i j-pop, fortament influenciada pel hard rock i el punk pop, tot i tenir algunes pinzellades de dubstep. Amb aquesta cançó, la cantant es llançava per primera vegada en l'electrònica experimental. El tema, tracta d'un amor “agressiu” amb el personatge de ficció, Kitty, en festes de pijama. El fet d'haver agafat aquest personatge s'explica per l'obsessió de la cantant en totes les coses relacionades amb Hello Kitty. Després del llançament de l'àlbum, la cançó va rebre ràpidament crítiques dels diferents crítics de música contemporània.

## Referències

* ↑ «Avril Lavigne talks "sexual" new album track 'Hello Kitty'». digitalspy, 15-10-2013 [Consulta: 17 juny 2016].
# Braccoïta

La braccoïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor del Dr. Roberto Bracco (1959-), un col·leccionista sistemàtic de minerals amb un especial interès en els minerals de manganès.

## Característiques

La braccoïta és un inosilicat de fórmula química NaMn$^{2+}$₅[Si₅As$^{5+}$O$_{17}$(OH)](OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, i la primera publicació data del 2015. Cristal·litza en el sistema triclínic. És l'anàleg d'arsènic de la saneroïta, la qual és topològicament idèntica. Químicament és similar a la johninnesita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Regional de Ciències Naturals de Torí, dins la secció de mineralogia, petrografia i geologia, amb el número de catàleg m/15939.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Valletta, a Vallone della Valletta, Canosio, dins la província de Cuneo (Piemont, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Braccoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 abril 2019].
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 - 1.000 metres lliures

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 :
| Lliures |||||
| 200 m | homes |
| 1.000 m | homes |
| 4.000 m | homes |
| Esquena |||||
| 200 m | homes |
| Altres |||||
| 200 m equips | homes |
| 200 m obstacles | homes |
| Natació subaquàtica | homes |
| < 1896 1904> |||||
Els 1.000 metres lliures masculins va ser una de les proves de natació que es van disputar als Jocs Olímpics de París de 1900. La competició tingué lloc entre l'11 i el 12 d'agost de 1900, amb la presència de 16 nedadors representants de 6 nacions.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| John Arthur Jarvis | Otto Wahle | Zoltán Halmay |

## Resultats
### Semifinals

La primera ronda d'aquesta prova consistí en les semifinals. Se'n disputaren quatre, passant a la final el vencedor de cadascuna d'elles i els sis millors temps. Es disputaren l'11 d'agost.

#### Semifinal 1

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | John Arthur Jarvis | 14' 28,6" |
| 2 | Maurice Hochepied | 17' 13,2" |
| 3 | Erik Erickson | 17' 41,2" |
| 4 | Fumouze | 18' 00,0" |

#### Semifinal 2

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Jules Verbecke | 17' 18,0" |
| 2 | Lué | 24' 15,0" |
| 3 | Lapostolet | 25' 52,0" |
| 4 | Souchu | DNF |
DNF: no finalitza

#### Semifinal 3

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Zoltán Halmay | 14' 52,0" |
| 2 | Otto Wahle | 15' 27,0" |
| 3 | Jean Leuilliux | 17' 09,6" |
| 4 | Désiré Mérchez | 18' 17,2" |

#### Semifinal 4

| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Max Hainle | 15' 54,0" |
| 2 | Thomas Burgess | 16' 54,0" |
| 3 | Louis Martin | 16' 58,0" |
| 4 | Texier | 21' 33,0" |

### Final

La final es disputà el 12 d'agost. Jarvis va guanyar fàcilment, amb més d'un minut d'avantatge sobre el seu immediat perseguidor, Wahle.
| Posició | Nedador | Temps |
| | John Arthur Jarvis | 13' 40,2" |
| | Otto Wahle | 14' 43,6" |
| | Zoltán Halmay | 15' 16,4" |
| 4 | Max Hainle | 15' 22,6" |
| 5 | Louis Martin | 16' 30,4" |
| 6 | Georges Leuillieux | 16' 53,2" |
| 7 | Maurice Hochepied | 16' 53,4" |
| 8 | Jules Verbecke | 17' 13,8" |
| 9 | Erik Erickson | 17' 50,0" |
| — | Thomas Burgess | DNF |
DNF: no finalitza

## Referències

* «Olympic Medal Winners». Comitè Olímpic Internacional. [Consulta: 19 març 2008].
* De Wael, Herman. «Swimming 1900». Herman's Full Olympians, 07-06-2001. Arxivat de l'original el 2008-05-03. [Consulta: 19 març 2008].
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games: Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland, desembre 1997. ISBN 0-7864-0378-0.
# Nikolai Jukovski

Nikolai Iegórovitx Jukovski (5 de gener en el calendari julià o 17 de gener en el calendari gregorià de 1847 - 17 de març de 1921)rus: Никола́й Его́рович Жуко́вский, fou un enginyer mecànic rus, nascut a la localitat d'Orekhovo, a l'óblast de Vladímir. Va ser un dels precursors de l'aerodinàmica i la hidrodinàmica moderna, sent nomenat per Lenin com "el pare de l'aviació soviètica". Entre els seus altres treballs destaquen també els seus estudis sobre el cop d'ariet o pols de Jukovski. El cràter de la Lluna Zhukovski va ser nomenat així en honor seu. Hi ha a més un Museu Jukovski a la ciutat del mateix nom propera a Moscou i batejada així en honor seu.

## Biografia

El 1868 es va graduar a la Universitat de Moscou, on va tenir com a professor August Davidov, i des de 1872 va ser professor a l'Escola Tècnica Imperial. El 1904 va crear el primer institut d'aerodinàmica del món, a Katxina, a prop de Moscou i des 1918 va estar al capdavant del TsAGI, (Institut Central d'Aerohidrodinámica).
Els seus primers estudis es van centrar en l'efecte Magnus provocat pels cilindres en rotació. el 1902, construeix el primer túnel de vent. El 1904 funda prop de Moscou el primer institut de recerca aerodinàmica d'Europa, que el desembre de 1918 es convertiria en el famós TsAGI per decret del govern soviètic. (Vegeu també Serguei Txapliguin).
Jukovski, que havia preparat el document fundador, va ser nomenat el seu primer director. Publica nombrosos resultats de les seves investigacions sobre diversos temes (aerodinàmica, aeronàutica, hidràulica, mecànica, matemàtiques, astronomia). Els seus perfils per plans de sustentació es compten entre els seus treballs més cèlebres. el 1920, en ocasió del 50 aniversari de les seves activitats, el govern crea el Premi Stalin concedit anualment per tal de recompensar els millors treballs relatius a les matemàtiques i la mecànica. Per commemorar el centenari del seu naixement, es van crear dues medalles amb la seva efígie per premiar els millors treballs en el camp de l'aeronàutica. Igualment hi ha beques d'estudi amb el seu nom.

## Referències

* ↑ El seu nom s'ha transcrit com a Zhukovsky, Joukovsky o Joukowsky
* ↑ Les dates dobles s'indiquen en primer lloc la data segons el calendari julià en vigor fins a la Revolució d'octubre (1917) i en segon lloc, la data segons el calendari gregorià, utilitzat en els països occidentals des dels segles XVI/XVIII.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Nikolai Jukovski» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Grigorian, A.T. «Zhukovsky, Nikolay Egorovich». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 31 desembre 2017]. (anglès)
# L'Ocata

L'Ocata és una masia situada al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

* Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Jean-Charles Pichegru

Jean-Charles Pichegru (16 de febrer de 1761 – 5 d'abril de 1804) va ser un distingit general de les Guerres Revolucionàries. Sota el seu comandament, les tropes franceses van esclafar l'oposició a Bèlgica i els Països Baixos abans de lluitar al front del Rin. Les seues posicions reialistes el van portar a ser despullat dels càrrecs i a ser empresonat a Cayenne (la Guaiana Francesa) durant el Colp del 18 de fructidor el 1797. Després d'escapar a l'exili a Londres i unir-se al personal d'Alexander Korsakov, va tornar a França i va tramar la Conspiració Pichegru per a traure a Napoleó del poder, cosa que va conduir al seu arrest i mort. Malgrat la seva defecció, el seu cognom és un dels noms inscrits sota l'Arc del Triomf, a la Columna 3.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.. Per la seua banda, cita com a referències:
** Alan Schom, Napoleon Bonaparte
** Louis Fauche-Borel, Mémoires
** J.M. Gassier, Vie du général Pichegru, París, 1815
** Comte de Montgaillard, Mémoires concernant la trahison de Pichegru, 1804
** G. Pierret, Pichegru, son prods et sa mon, 1826
** Anne Jean Marie René Savary, Mémoires sur la mort de Pichegru, París, 1825

### Bibliografia

* Attar, Frank, La Révolution française déclare la guerre à l'Europe. ISBN 2-87027-448-3
* Attar, Frank, Aux armes citoyens ! Naissance et fonctions du bellicisme révolutionnaire. ISBN 2-0208-8891-2
# Tanzio da Varallo

Antonio d'Enrico (Varallo, Piemont, 1574 — 1644) va ser un pintor italià, conegut amb el nom de Tanzio da Varallo.
Pertanyent a l'Escola Llombarda, va formar-se a Roma, en una època de trànsit del manierisme cap als cànons barrocs. Es conserven obres seves a Novara, Milà, Venècia i Viena. El seu pare, Giovanni d'Enrico va destacar com a escultor.

## Referències

* ↑ «Tanzio da Varallo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.