OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Micromalthus debilis

Micromalthus debilis és una espècie de coleòpter natiu de l'est dels Estats Units, i l'única espècie de la família Micromalthidae, dins del primitiu subordre Archostemata.

## Característiques

Es tracta d'un escarabat allargat, d'1,5 a 2,5 mm de longitud, i color marró fosc, amb potes i antenes grogues. El cap és més gran que el tòrax, amb grans ulls que sobresurten de tots dos costats.

## Història natural

Les larves són devoradores de fusta i s'alimenten de troncs de castanyer i roure sota condicions d'humitat. També s'ha sabut que causen danys als edificis i pals; no obstant això, els informes sobre l'espècie són infreqüents. El cicle vital és poc corrent i en ell l'etapa de cerambícido de la larva pot derivar cap a una femella adulta, o bé produir el naixement de larves de carábidos. L'espècie s'ha estès a diverses parts del món pel comerç humà, probablement de fusta.

## Posició taxonòmica

La classificació de Micromalthus debilis és controvertida i inestable. L'espècie, anunciada per primera vegada per LeConte en 1878, va ser considerada durant molt temps com a part del subordre Polyphaga, i situada al costat de les famílies Lymexylidae o Telegeusidae, o com una família dins de la superfamília Cantharoidea. No obstant això, les característiques de la larva, les ales i els genitàlia masculina demostren que pertany al subordre Archostemata.

## Referències

* Arnett, R. H. Jr. & Thomas, M. C. (2001). American Beetles. CRC Press, cap. 2
# Miss T World

Miss T World és un concurs de bellesa per a dones transgènere. L'esdeveniment va tenir lloc el 23 de setembre de 2017, en el Teatre Alberti, en el municipi de Desenzano del Garda, prop de la ciutat de Brescia, en la regió de Llombardia, a Itàlia.
La vencedora del certamen va ser la concursant Paula Bituschini, la representant de les Filipines, el segon lloc va ser per Sandy Lopes, la representant de Tailàndia. Alessia Cavalcanti era la representant italiana.
En el certamen van participar 16 candidates. L'esdeveniment va comptar amb la presència de Marcela Ohio, Miss International Queen 2013, Melissa Gurgel, Miss Brasil 2014, Trixie Maristela, Miss International Queen 2015, i Rafaela Manfrini, Miss Trans Star International 2016.

## Referències

* ↑ «www.comune.desenzano.brescia.it/». Arxivat de l'original el 2018-01-27. [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ www.bresciasettegiorni.it
* ↑ «www.orm.com.br/». Arxivat de l'original el 2018-01-27. [Consulta: 26 gener 2018].
# Molí de Gualta

El Molí de Gualta és una obra del municipi de Gualta (Baix Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El molí de Gualta, situat dins del nucli, és format per diversos cossos, el més antic dels quals pot relacionar-se amb la tipologia de casal fortificat, possiblement l'antic castell de Gualta bastit durant el segle xiv.
A la banda de migdia hi ha un cos d'edifici que sobresurt, un pany de muralla que podria pertànyer a una torre quadrangular. Conserva també en aquesta zona el portal d'accés, d'arc de mig punt adovellat. Al seu damunt, a la part superior del mur, hi ha un matacà i diverses espitlleres. A la resta del molí hi ha obertures rectangulars.
El parament de les parets és a la part més antiga de carreus escairats de mida mitjana. Degut a la funció de molí, davant de la façana hi ha un ampli embassament.

## Història

El molí de Gualta presenta restes d'una fortalesa medieval, que es creu que provenen del castell de Gualta.
Als pergamins de la Mitra de l'Arxiu Diocesà apareix esmentat el castell de Gualta, l'any 1220. De gairebé un segle després- any 1313- data l'autorització del rei Jaume II a Ramon d'Empúries, germà del comte emporità, per tal que construís una fortalesa a Gualta. L'any 1358 era construït, ja que a les corts de Montsó se'n fa referència. Es tractaria, doncs, d'una construcció posterior deguda potser a la destrucció del primer. Probablement el cos fortificat del Molí de Gualta es pot relacionar amb l'antic castell bastit durant el segle xiv, que devia ser reformat diverses vegades perdent la seva condició d'edifici defensiu.
La primera referència del molí de Gualta és de l'any 1725, en un plec de condicions per al seu arrendament. Era llavors un molí fariner i arrosser i pertanyia al comte de Peralada. Aquesta activitat la seguí desenvolupant fins al començament del segle xx, quan adquirí altre usos. L'any 1918 era molí fariner i fàbrica d'energia elèctrica; aprofitava el salt d'aigua i subministrava l'enllumenat a Gualta, La Bisbal i Torroella. El 1928 sabem per la contribució industrial que era un molí de dues moles.
Acabada la Guerra Civil el molí i la central elèctrica seguiren funcionant amb normalitat. De 1949 a 1959 era molí, fàbrica de gel i central elèctrica alhora.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Molí de Gualta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí de Gualta». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Molí de Fórnols

El Molí de Fórnols és un molí de la Vansa i Fórnols (Alt Urgell) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Els molins d'Adraén, Cornellana i Fórnols són els tres principals molins de la Vansa i Fórnols. Es tracta de tres edificis mixtes, que comparteixen la residència del moliner i el molí pròpiament dit. Tots tres són molins fariners que posteriorment es van adaptar a la producció elèctrica. Són de propietat municipal.
El molí de Fórnols es troba a la riba dreta del riu de la Vansa.
Conjunt format per dos edificis en força mal estat. L'edifici més occidental és d'un sol pis i de planta rectangular, orientada en sentit est-oest. Presenta una coberta a doble vessant i murs arrebossats amb morter de calç. El molí fariner, malgrat les petites dimensions, també feia les funcions d'habitatge. La meitat oriental de l'edifici s'ensorrà per l'acció dels aiguats de 1982 i les moles i el carcabà van quedar colgat.
L'edifici més oriental és de planta quadrangular, de dos pisos. El superior és format per quatre pilars d'obra que sostenen un trebol de fusta i una coberta de teula d'una sola vessant amb el pendent orientat a nord. El tancament és d'obra i de fusta, tot i que hi ha una part que és oberta. És un edifici més modern que l'anterior, el qual fou construït per encabir-hi un molí elèctric per a la producció de llum. Així mateix, tenia una ferreria a la planta baixa. Igual que el molí fariner, el molí elèctric de Fórnols resultà molt afectat pels aiguats de 1982.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Fórnols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Miguel Ángel González (escultor)

Miguel Ángel González (San Nicolás, 5 de setembre de 1940) és un escultor i pintor argentí establert a la ciutat de Lleida d'ençà del 1991. La seva obra, principalment realitzada amb ferro i de gran format, pretén transmetre «l'amor per l'ésser humà i el coneixement». El conjunt de la seva obra, formada per milers de peces, està repartida tant per l'espai públic com en col·leccions privades de tot el món.
Algunes de les seves escultures més conegudes són la figura del president Lluís Companys, cedida la tardor del 2015 al municipi de Tornabous amb motiu del 75è aniversari del seu afusellament, l'escultura dedicada a l'impulsor de l'Aplec del Caragol, Manolo Calpe, instal·lada als Camps Elisis de Lleida, L'estampida de cavalls, creada l'any 2014 i que es troba en aquest mateix parc, Dansa, a Almacelles, Sense títol, a Ciutat Jardí, o Els plors de la Terra, també a Lleida. Entre les seves creacions més recents, destaca El pensador, una figura humana d'acer de 3 metres d'alçada i 1.300 quilos de pes instal·lada al Mirador del Roc del Quer de Canillo.

## Referències

* ↑ Bueno, Ver. «Miguel Àngel González trae su pasión por el cuerpo humano a lEspacio Renacuajo» (en castellà), 25-04-2007. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Un artista argentino triunfa en Europa: un municipio español encargó una de sus obras» (en castellà), 22-10-2020. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Megías Gil, Antonio. «L’escultor Miguel Ángel González ‘recrearà’ la música a l’Auditori». La Manyana, 18-11-2023. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «MIGUEL ANGEL GONZALEZ, EL ESCULTOR» (en castellà), 22-02-2011. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Megías Gil, Antonio. «He triomfat perquè he fet sempre el que m’agrada». La Manyana, 14-01-2024. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Un artista argentí cedeix una estàtua del president Companys al centre d'interpretació del Tarròs». 324cat, 13-10-2015. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Instal·len de nou l'estàtua de Manolo Calpe als Camps Elisis». Segre, 23-05-2017. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Almacelles instal·la una escultura de l’artista Miguel Ángel González dedicada a la dansa», 30-11-2018. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Ciutat Jardí vol recuperar una escultura monumental ‘oblidada’». La Manyana, 16-01-2022. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «L'escultura ‘Els Plors de la Terra’, de Miguel Ángel González, es reinstal·la a Lleida». Territoris.cat, 22-07-2021. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «‘Els plors de la Terra’, de Miguel Ángel González, instal·lada a Pardinyes». La Manyana, 22-07-2021. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Soldevila, Josep. «Del mirador del Roc del Quer al puente tibetano» (en castellà). La Vanguardia, 25-10-2023. [Consulta: 30 juliol 2024].
# Monopatí articulat

El monopatí articulat (snakeboard o streetboard, en anglès) és un monopatí que consta de dues plataformes unides per una plataforma central fixa. Aquestes parts mòbils tenen dues nanses per a posar-hi els peus, que fan que la plataforma pugui girar 290º. El moviment simultani dels peus cap a dintre i cap a fora i de les espatlles i els malucs, mantenint el tronc i la cintura rectes, produeix una cinètica que permet lliscar fins a 35 km/h en pla. Aquest moviment recorda el d'una serp sobre el desert, d'aquí el nom en anglès. Va ser inventat per James Fisher i Oliver Macleod l'any 1989, que van tenir la idea de combinar elements de la planxa de neu i del surf. Més endavant, l'any 2000, la WSA (Associació Mundial de Streetboard) va canviar el nom de l'esport, ja que snakeboard és una marca registrada que pertany al monopoli del fabricant inicial. El nom actual és Streetboard.

## Enllaços externs

* Redpenmag.com Arxivat 2012-08-04 a Wayback Machine.
* Streetboarding.org Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* Flipsideusa.com

## Referències

* ↑ Snakeboarder.com
# Mononucleòtid de flavina

El mononucleòtid de flavina (FMN, sigles de l'anglès Flavin mononucleotide), o riboflavina-5'-fosfat, és un derivat de la riboflavina (vitamina B₂) que actua com coenzim de diverses oxidoreductases , inclosa la NADH deshidrogenasa, així com cofactor en fotoreceptors biològics de llum blava. Durant el cicle catalític es produeix la interconversió reversible entre la forma oxidada (FMN), semiquinona (FMNH$^•$) i reduïda (FMNH₂) del coenzim.
El FMN és un agent oxidant més fort que el NAD$^+$ i és particularment útil, ja que pot transferir un o dos electrons.
És la principal forma en què es troba la riboflavina en les cèl·lules i teixits biològics. En termes energètics és més costós de produir, però és més soluble que la riboflavina. A les cèl·lules, la FMN es produeix en circulació lliure, però també en diversos lligats de manera covalent.
S'utilitza com colorant alimentari sota el codi E101a.

## Referències

* ↑ Tsibris, John C. M.; McCormick, Donald B.; Wright, Lemuel D. «Studies on the Binding and Function of Flavin Phosphates with Flavin Mononucleotide-dependent Enzymes». Journal of Biological Chemistry, vol. 241, 5, 1966, pàg. 1138–43. DOI: 10.1016/S0021-9258(18)96813-4. PMID: 4379862.
* ↑ «Covalent attachment of flavin adenine dinucleotide (FAD) and flavin mononucleotide (FMN) to enzymes: The current state of affairs». Protein Science, vol. 7, 1, 1998, pàg. 7–20. DOI: 10.1002/pro.5560070102. PMC: 2143808. PMID: 9514256.
* ↑ "Current EU approved additives and their E Numbers", Food Standards Agency website, retrieved 15 Dec 2011

## Enllaços externs

* FMN in the EBI Macromolecular Structure Database
# Moles

«Moles» té aquests significats:
* Biografies
** Pere-Pasqual Moles, gravador valencià
** Enric Moles i Ormella, químic, físic i farmacòleg espanyol
** Osvaldo Moles, periodista i locutor de ràdio brasiler
* Geografia:
** Moles del Taix, serra situada al municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant
** Moles de Xert, serra situada al Baix Maestrat
** Moles del Roldorar, serra del Baix Ebre i del Montsià
** Moles de Raudorar, serra del Baix Ebre i del Montsià
** Les Moles (Massís de Cardó), serra situada al municipi de Tortosa
** Moles del Don, muntanya del municipi d'Arnes, Terra Alta
** Moles de Penauba, muntanya del municipi de Rasquera, Ribera d'Ebre
** Les Moles (Garcia), muntanya que es troba al municipi de Garcia, Ribera d'Ebre
** Les Moles (Pratdip), muntanya que es troba entre els municipis de Pratdip i de Tivissa
** Les Moles, muntanya que es troba al municipi de Tivissa a la comarca de la Ribera d'Ebre
** Les Moles, muntanya del municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant
** Nou Moles, barri de la ciutat de València
** Barranc de les Moles (Barcedana)
** La Farga de Moles, nucli de població del municipi de les Valls de Valira (Alt Urgell).
** Bosc Gran de Moles, bosc situat al terme municipal d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
Viccionari
# Vandenesse

Vandenesse és un municipi francès del departament del Nièvre i la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Solidaritat Catalana (desambiguació)

«Solidaritat Catalana» té aquests significats:
* Solidaritat Catalana va ésser un moviment català sorgit l'any 1906 que va unir diversos grups polítics nacionalistes catalans, carlins i republicans, que tenien en comú el seu catalanisme.
* Solidaritat Catalana va ésser una aliança de partits d'obediència catalana sorgida el 1945 a Montpeller, fou liderada per Esquerra Republicana de Catalunya, essent el màxim impulsor Josep Tarradellas.
* Solidaritat Catalana va ésser el nom sota el qual es presentà Alianza Popular a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980.
* Solidaritat Catalana per la Independència és un moviment social i polític sorgit el 2010 que cerca la independència de Catalunya i l'assoliment d'un estat català.
* Solidaritat per la Independència és un partit polític fundat el setembre de 2010 que s'integra dins la coalició Solidaritat Catalana per la Independència.
# Capella da Senhora da Livração de Fandinhães

La Capella da Senhora da Livração de Fandinhães és una capella romànica situada a Paços de Gaiolo, al municipi de Marco de Canaveses, a Portugal. El 2012 fou classificada com a Monument d'Interés públic i està integrada en la Ruta del romànic.

## Referències

* ↑ «Capela de Fandinhães». Direção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 22 maig 2021].

## Enllaços externs

* Capella da Senhora da Livração de Fandinhães en el portal de la Ruta del romànic.
# Loison

«Loison» té aquests significats:
* Riu Loison, riu al departament de Mosa i un afluent del Kuer/Chiers, part de la conca del Mosa
* Loison (municipi de Mosa), municipi francès al departament de Mosa (regió de Gran Est)
* Loison-sur-Créquoise, municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Loison-sous-Lens, municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
# Domici Mars

Domici Mars (en llatí Domitius Marsus) va ser un poeta romà que va viure en temps d'August al segle i aC. Pel seu cognom es dedueix que era d'origen mars (un poble italià) que hauria estat adoptat per algun membre de la gens Domícia. Va ser company de Virgili i Tibul i contemporani d'Horaci.
Era viu encara al 18 aC, quan va dedicar un epitafi a Tibul, però potser l'any 9 ja era mort o va morir poc després. Va formar part del cercle d'amics de Mecenàs que el va protegir. Va escriure diversos poemes de tota mena, els més destacats dels quals eren uns epigrames generalment eròtics. També va escriure unes elegies eròtiques anomenades Melaenis, i una col·lecció d'epigrames funeraris i satírics i sobre l'actualitat política, com a treballs destacats. Marc Valeri Marcial va ser el seu principal seguidor i admirador. Quintilià diu que va escriure un treball en prosa anomenat De urbanitate.

## Referències

* ↑ Teuffel, W.S.. History of Roman Literature. Nova York: B. Franklin, 1967, p. 225.
# Carlo Rubbia

Carlo Rubbia (Gorizia, Itàlia, 1934) és un físic i professor universitari italià guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1984.

## Biografia

Va néixer el 31 de març de 1934 a la ciutat italiana de Gorizia, situada a la regió italiana de Friül-Venècia Júlia. El 1957, es llicencià en física a l'Escola Normal Superior de Pisa; l'any següent, ingressà a la Universitat de Colúmbia com a investigador i on es familiaritzà amb l'accelerador de partícules.
Entre 1971 i el 1988, es dedicà a la docència de física a la Universitat Harvard, i posteriorment fou director del CERN entre els anys 1989 i 1993. Actualment és professor de física a la Universitat de Pavia.

## Recerca científica

El 1960 entrà a formar part del CERN a Ginebra, on continuà els seus treballs de recerca sobre les partícules elementals. El 1976, fou el promotor de modificar el sincrotó del CERN per introduir el bombardeig conjunt de protons i antiprotons, cosa que esdevingué una realitat l'any 1981. La realització d'experiments amb aquesta nova tècnica dugué Rubbia, amb la col·laboració de Simon van der Meer, a l'experiment anomenat UA1, que comportà el descobriment d'una nova partícula, anomenada bosó W. Posteriorment, ambdós científics realitzaren l'experiment UA2, amb el qual es descobrí el bosó Z.
L'any 1984 fou guardonat, al costat de van der Meer, amb el Premi Nobel de Física pels seus treballs que han permès descobrir el Bosó W i Z.
Rubbia inventà el concepte per a un nou tipus de reactor nuclear, el qual anomenà amplificador d'energia. Aquest concepte de disseny intrínsecament segur combina un accelerador de partícules amb un reactor nuclear subcrític que pugui fer ús del tori com a combustible, i ocasiona una reacció de fusió, les deixalles produïdes del qual esdevenen actives durant un període més curt de temps que les produïdes pels reactors convencionals.

## Vegeu també

* Llistat de Directors Generals del CERN

## Enllaços externs

* «Carlo Rubbia» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Carlo Ricciotti

Carlo Ricciotti (Frosinone (Itàlia), 11 de juliol, 1675 - Den Haag (Països Baixos), 13 de juliol), va ser un violinista, compositor i director d'òpera italià.
va ser un violinista, editor i empresari italià. Ricciotti també era conegut com a Charles Bachiche i va rebre el sobrenom de Bacciccia. No se sap gaire de la vida de Ricciotti. El llibre de matrimonis de La Haia sí que esmenta "de data 25 de juny de 1712, estem en estat de matrimoni" confirma en el certificat del 18 de juny de 2008 Chaarl Francois Richotti, J. M. (home jove) nascut a Itàlia amb Catharina Pruijmboom, J. D. Va ser educat successivament a Nàpols i Roma. Va formar part d'una companyia d'òpera de parla francesa a La Haia des de 1702 fins a 1725, de la qual finalment es convertiria en el líder. .
Ricciotti s'ha fet conegut perquè els sis Concerts Armonici compostos per Unico Wilhelm van Wassenaer se li van atribuir durant molt de temps.
El 1740 Ricciotti va rebre l'encàrrec d'imprimir els sis Concerts Armonici escrits de manera anònima pel comte Unico Wilhelm van Wassenaer. Aleshores van ser publicats el 1755 per l'impressor-editor londinenc John Walsh que, com que les obres anònimes no es venien en aquell moment, va atribuir els concerts a Carlo Ricciotti. Això va crear la confusió, que no es resoldria fins al 1979.
El compositor polonès François Lessel (1780?-1835) va atribuir inicialment els concerts a Giovanni Battista Pergolesi. L'estil dels concerts és de fet italià, escrit segons la tradició romana amb quatre parts de violí i cadascuna formada per quatre parts en comptes de les tres parts venecianes, que era més habitual a l'època; són semblants a l'obra de Pietro Locatelli. L'any 1979 es va trobar un manuscrit dels sis concerts als arxius del castell de Twickel, el castell de Van Wassenaer, amb la inscripció Concerti Armonici. Encara que el manuscrit no és el de Van Wassenaer, el manuscrit conté una introducció de la seva mà, que diu: "Partition de mes concerts gravez par le Sr. Ricciotti" (partitura dels meus concerts, impresa pel Sr. Ricciotti). La investigació del musicòleg Albert Dunning (A Master Unmasked, Utrecht 1980) ha demostrat posteriorment de manera convincent que els 'Concerti Armonici' són de Van Wassenaer, i no de Carlo Ricciotti.

## Fonts

* https://web.archive.org/web/20060721081204/http://www.burioni.it/libri/news/brepols/monumenta.htm
* http://www.baroquemusic.org/biowassenaer.html

## Bibliografia

* Albert Dunning: Count Unico Wilhelm Van Wassenaer: 1692-1766 (A Master Unmasked or The Pergolesi-Ricciotti Puzzle Solved). 1980, ISBN 9060273990.
# Casalot de la Morera

El Casalot de la Morera és un edifici del municipi d'Ivorra (Segarra) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El casalot de la Morera es troba al cim del Cabalot. El Cabalot és una muntanya de 469 m que es troba al municipi d'Ivorra i juntament amb les elevacions de la Pineda, la Serra de Palous i el Tossal de la Morera, separen els termes del municipi de Tora. S'hi accedeix per la carretera que creua el terme més o menys de sud a nord LV-3003, aproximadament en el punt km 9 hi ha un camí que condueix al camp de tir. En arribar a l'esmentat camp de tir trobem les restes del casalot de la Morera.

## Història

S'ha localitzat una notícia referent al casalot de la Morera, és de 1822 quan l'exèrcit del general D. Francisco Espoz i Mina per tal de recuperar Castellfollit de Riubregós en poder de les tropes de la Regència d'Urgell es divideix en quatre columnes. La primera amb 686 homes i 50 cavalls va estar a les ordres del General Torrijos que va sortir de la Manresana el dia 4 d'octubre per ocupar el camí de Torà i atacar els fortins enemics que aniria trobant. En arribar a la població de Torà, una vegada ja passat Ivorra es va trobar amb el fortí que era defensat pels reialistes en el congost de la gorga d'Ivorra conegut com el casalot de la Morera. La resta de les notícies tot i que no parlen concretament del casalot fan referència als atacs que patí Torà durant les guerres carlines.
Sabem que una companyia d'enginyers va refer les fortificacions de la vila que havien estat enderrocades per ordre de Felip V una vegada acabada la guerra de successió. També tenim notícia que el 8 d'agost de 1835 Torà fou assetjada durant 38 hores per Sansó, Tristany, Ros d'Eroles, Grabat de Guissona, Borges entre altres i la vila va ser defensada pel capità Matias Chamorro. El novembre de 1848, el capità general treu el destacament de la vila de Torà i mana enderrocar les fortificacions i els portals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casalot de la Morera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2015].
# Casalot de la Carlana

El Casalot de la Carlana és un mas situat al municipi de Granyena de Segarra a la comarca de la Segarra. Es troba en un estat molt malmès i enrunat.

## Referències

* ↑ «casalot de la Carlana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gramuntell, Granyena-Casalot Carlana». Wikiloc. [Consulta: 28 gener 2024].
# Casalot de Casagemes

El Casalot de Casagemes és una petita masia del terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès.
Està situat al sud-oest de la vila de Moià, al sud-sud-oest de la casa de Casagemes i al sud-est de la de Vilarjoan, en el vessant nord de la Serra de Santa Magdalena.
# Castilhon de Sent Martòri

Castilhon de Sent Martòri (francès Castillon-de-Saint-Martory) és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana