OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Realenc (Crevillent)

El Realenc (en castellà El Realengo) és una pedania del municipi de Crevillent (Baix Vinalopó). Va ser creada en 1957 per l'Institut Nacional de Colonització, la planificació del qual va ésser dirigida per l'arquitecte José Luís Fernández del Amo. Està situat al sud de la vila, vora la carretera CV-90 que uneix Crevillent amb Catral. La població en 2011 era de 317 habitants.
El seu predomini lingüístic és el castellà doncs la majoria dels seus primers colonitzadors procedien de la provincia d'Albacete, d'uns pobles que quedarien inundats per la construcció de l'embassament del Cenajo.

## Referències

* ↑ «El Realenc (Crevillent)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «EL POBLADO DE EL REALENGO». [Consulta: 19 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web d'El Realengo
* El poblado de El Realengo en Alicante Vivo
# Pseudobagrus analis

Pseudobagrus analis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Enumeratio specierum piscium hucusque in Archipelago indico observatarum, adjectis habitationibus citationibusque, ubi descriptiones earum recentiores reperiuntur, nec non speciebus Musei Bleekeriani Bengalensibus, Japonicis, Capensibus Tasmanicisque. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 6. i-xxxvi + 1-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nichols, J. T. 1930. Some Chinese freshwater fishes. XXVI. Two new species of Pseudogobio. XXVII. A new catfish from northeastern Kiangsi. American Museum Novitates Núm. 440: 1-5.
# Yuzo Tashiro

Yuzo Tashiro (Fukuoka, Prefectura de Fukuoka, 22 de juliol de 1982) és un futbolista japonès que disputà tres partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Platja de Llevant (Formentera)

La platja de Llevant està situada a la part nord-est de la petita illa de Formentera. Té 1.450 metres de longitud per 90 metres d'amplària. És una platja aïllada, la composició de la qual és de sorra.

## Descripció

Igual que la platja de Ses Illetes, es caracteritza pel color (blau turquesa) i la transparència de la seva aigua. Actualment, donada la seva riquesa natural, paisatgística i ornitològica, està declarada Àrea Natural d'Especial interès de Ses Salines. Està orientada cap a Llevant, cosa que la fa ser una platja amb una mica més de vent i provoca una mica d'onatge. Disposa de lloguer d'hamaques i para-sols.

## Serveis

* Accés: es fa per una carretera sense asfaltar. S'ha de pagar un peatge d'entrada. Es recomana aparcar al pàrquing del "Bar Tanga".
* Ubicació: està al nord de l'illa, molt a prop del Port de la Savina, just a l'altra banda de Ses Illetes.
# Platja de Llafranc

La platja de Llafranc és una platja situada a l'entorn urbà de Llafranc, al municipi de Palafrugell (Baix Empordà), dins la badia de Llafranc. Limita a llevant amb el Cap de Sant Sebastià, promontori que la protegeix del vent de tramuntana, i a ponent amb un tram de roquissar, per on discorre el camí de ronda que arriba, a un quilòmetre, a la platja del Canadell, de Calella de Palafrugell. A l'esquerra de la platja hi ha el port de Llafranc. El sector de platja proper al port està ple d'embarcacions varades sobre la sorra. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 347 metres i una amplada mitjana de 29 metres, formada per sorra de gra mitjà i un pendent d'entrada a l'aigua moderat. El grau d'ocupació de la platja a l'estiu és alt. Disposa de tot tipus de serveis, així com de rampes d’accés per a persones amb mobilitat reduïda. Està flanquejada per un passeig marítim arbrat, el passeig de Cypsele, en el qual hi ha bars, restaurants, gelateries i altres comerços.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. La platja ha estat distingida amb el distintiu de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 3 «Platja de Llafranc». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platja de Llafranc». Patronat de Turisme Costa Brava Girona.
* 1 2 «Llafranc». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Pierre Lavedan

Pierre Lavedan (Boulogne-sur-Seine, 29 de maig de 1885 - Malakoff, 31 de març de 1982) fou un historiador i historiador de l'urbanisme francès.

## Vida

Va estudiar a l'École Normale Supérieure (1906) i obtingué després el doctorat (1926). Fou professor d'alguns instituts i després a les universitats de Tolosa, Montpeller i a la Sorbona, on fou catedràtic d'art modern (1939-55).
Va ser professor a l'École des Beaux-Arts, a l'Institut d'Urbanisme de la Universitat de Brussel·les, a la Universitat de Tubinga i a l'Institut d'Art et d'Archéologie de Paris.
El 1942, fou nomenat director de l'Institut d'urbanisme de Paris (1942-65) i també fou director de la revista La Vie Urbaine, fundada el 1919.
Pierre Lavedan va escriure nombrosos articles i llibres sobre història de l'urbanisme, i, en general, sobre història de l'art. Intervingué en les activitats de la Fundació Cambó i diverses de les seves publicacions són de tema català. També publicà sobre la història de l'urbanisme a París.
Des de 1935 fou membre corresponent de la Secció Històrico-Arqueològica de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Publicacions

* Qu'est-ce que l'urbanisme ?, A. Taffin-Lefort, 1926
* Histoire de l'urbanisme, Éditions Laurens, Paris, 3 vol.
* La Catalogne a l'époque romane. conférences faites à la Sorbonne en 1930, 1932
* L'architecture gothique religieuse en Catalogne, Valence et Baléares 1935
* Palma de Majorque et les îles Baléares. Paris, H. Laurens, 1936
* Géographie des villes, Paris, Gallimard, 1936
* Un certain Paris de Schwarz-Abrys, Éditions Galerie Delpierre, Paris, 1947
* Représentation des villes dans l'art du moyen âge 1954
* Les villes françaises, Paris, Vincent et Fréal, 1960
* Histoire de l'urbanisme à Paris, Paris, Hachette, 1975, (volum de la Nouvelle histoire de Paris)
* Léonard Limosin et les émailleurs français, Librairie Renouard: Éditions Henri Laurens
* La question du déplacement de Paris et du transfert des Halles au conseil municipal sous la monarchie de Juillet, Ville de Paris Commission des travaux historiques, 1969
* Existe-t-il un urbanisme roman?
* Églises néo-gothiques

## Enllaços externs

* «Pierre Lavedan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Dictionary of art historians Arxivat 2016-12-25 a Wayback Machine.
# World War Z

«World War Z» té aquests significats:
* World War Z (novel·la), novel·la postapocalíptica de zombies del 2006 de Max Brooks.
* World War Z (pel·lícula), pel·lícula del 2014 de la novel·la.
* World War Z (videojoc del 2013), videojoc per a mòbils de Phosphor Games.
* World War Z (Videojoc del 2019), videojoc per ordinador i consola de Saber Interactive.
# Platymantis nexipus

Platymantis nexipus és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Platymantis nexipus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Xikotan

Xikotan (en rus Шикотан) és una illa russa de l'arxipèlag de les Kurils. Té una superfície de 247,65 km², a l'illa hi ha dues localitats: Krabozàvodskoie i Malokurílskoie, administrativament pertany a l'óblast de Sakhalín. És al nord-oest de l'illa Kunaixir, separada per l'estret de les Kurils Meridionals, i al sud-oest les illes Khabomai, per l'estret de Spanberg. El nom "Shikotan" prové de la llengua ainu i probablement deriva de si-kotan per a "poble gran, pobles grans".
L'illa està formada per volcanites i gres del Cretaci superior i el Cenozoic. A diferència de moltes altres illes Kurils, no hi ha volcans actius. Dos volcans extingits són Tomari (358 m d'alçada) i Notoro (356 m) a la part sud de l'illa; l'elevació més alta és el mont Schikotan (405 m) no gaire lluny de l'extrem nord.

## Referències

* ↑ «Xikotan». ésAdir. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ [2016-06-15] 島面積 (PDF; 136 kB).
* ↑ Präfektur Hokkaido. アイヌ語地名リスト, p. 59.
* ↑ Sowjetische Generalstabskarte 1:200.000. Blatt K-55-03. Ausgabe 1983
# Polarimetria

* No s'ha de confondre amb Polarografia.
La polarimetria és una tècnica analítica basada en la determinació de la rotació del pla de vibració de la llum polaritzada després d'haver travessat una dissolució el qual solut és una substància òpticament activa.
El valor de l'angle de rotació depèn de la natura de l'espècie òpticament activa, de la longitud d'ona de la llum emprada i de la longitud del camí que recorren els raigs dins de la dissolució. D'acord amb el sentit de la rotació, les substàncies són classificades en dextrogires, si l'angle gira cap a la dreta; i en levogires, si gira cap a l'esquerra. Els aparells emprats per a mesures polarimètriques s'anomenen polarímetres.

## Aplicacions
### Anàlisi qualitativa

La rotació òptica d'una substància pura, sota condicions especificades (concentració, longitud del camí recorregut, temperatura), proporciona una constant física fonamental que és útil per identificar dita substància, de manera semblant al punt de fusió, al punt d'ebullició o a l'índex de refracció. L'activitat òptica és característica de molts de productes naturals com ara els aminoàcids, els esteroides, els alcaloides i els glúcids.

### Determinació estructural

S'utilitzen mesures de rotació òptica de substàncies abans i després d'una reacció química, la qual cosa permet disposar d'informació sobre les seves estructures. S'ha emprat en esteroides, en glúcids, en aminoàcids i en altres compostos orgànics.

### Anàlisi quantitativa

A partir de corbes de calibratge empíriques es pot relacionar concentració amb la magnitud de la rotació òptica, la qual cosa permet després determinar concentracions desconegudes. Troba una gran aplicació en la indústria dels sucres, ja que s'empra com a mètode de control de qualitat en els diversos estadis del procés de refinatge i en la determinació de sucres en els productes que els contenen (sacarimetria).

## Referències

* ↑ «Polarimetria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Can Gallissà (Amer)

Can Gallissà és un mas a tocar del Pasteral al sud del terme d'Amer (la Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta masia, encara que l'edifici i les construccions actuals es datin del segle XVI-XIX, és molt antiga, ja que apareix esmentada a l'acta de consagració del monestir de Santa Maria d'Amer, com a topònim de la zona amb el nom de "Gallizano". L'edifici actual presenta una estructura d'edificacions superposades i annexes, fruit de diverses reformes i ampliacions. Sobretot es poden diferenciar el cos principal, les ampliacions, les dependències de treball i corts de bestiar i el paller, un xic separat de la casa, al sector sud-oriental.

## Arquitectura

Conjunt d'edificis format per varis espais (zona d'habitatge, magatzems i pallers, l'antiga era de batre, les corts pel bestiar i les dependències de treball) adossats o pròxims entre ells de dues plantes. Dos sectors són coberts amb teulada de doble vessant a façana i un sector amb teulada de doble vessant a laterals, i aquest també té un pis més. Tot el conjunt està arrebossat en major o menor grau i presenta una façana de pedra vista.
La façana principal presenta unes obertures emmarcades de pedra sorrenca. La porta principal està feta de grans blocs de pedra, amb llinda monolítica i té permòdols motllurats a les impostes. Al primer pis hi ha una finestra emmarcada també de sorrenca amb l'ampit motllurat i una llinda monolítica. El ràfec d'aquesta part està format per cinc fileres de rajola i teula, totes elles pintades de formes triangulars en color blanc i algunes amb puntets, ratlles i ondulacions. Al sector de llevant d'aquesta façana hi ha una altra porta i una altra finestra, de pedra sorrenca grisosa, d'ampit motllurat i llinda monolítica datada de 1717, amb l'abreviatura de Jesús, una creu i un nom indesxifrable a sota, suposadament el nom del propietari o l'encomanador de l'obra de reforma.
La façana de llevant presenta un portal adovellat, en forma d'arc de mig punt datable del segle xvi, fet de grans blocs de pedra sorrenca i una finestra enreixada, també de sorrenca, de llinda amb dos blocs i forma d'arc conopial.
El paller és un edifici de dos pisos i coberta de doble vessant a laterals. De planta irregular, arrodonida al sector més pròxim a la casa, presenta dues arcades de mig punt rebaixades, dues grans finestres al primer pis, un accés per la part posterior i un embigat de fusta. El seu estat de conservació és dolent i té una part del sostre enfonsada.
A la façana principal, al costat de la finestra del primer pis, existeix un rellotge de sol amb les lletres IHS dins un sol radiant esgrafiat de color vermellós amb la data de 1716.
A la teulada hi ha una interessant xemeneia de doble vessant i secció rectangular, de pedra, rajola i teula.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas Gallissà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Cap Morris Jesup

El Cap Morris Jesup és el punt més al nord de la Groenlàndia continental està a 83° 39′ 42″ N, 33° 24′ 37″ O﻿ / ﻿83.66167°N,33.41028°O﻿ / 83.66167; -33.41028 i a 711.8 km del pol nord geogràfic
Robert Peary hi arribà el 1900, creient que era el punt més al nord de la Terra, però més tard es va saber que aquest és l'illa Kaffeklubben.
El cap rep el nom del filantrop nord-americà Morris Ketchum Jesup, que va finançar l'expedició de Peary.

## Referències

* ↑ «Cape Morris Jesup». Geographical Items on North Greenland Encyclopedia Arctica vol.14-0590. [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ «Oodaap Qeqertaa». Arxivat de l'original el 2018-01-05. [Consulta: 2 abril 2016].
* ↑ «The Peary Arctic Club - Bowdoin College». Arxivat de l'original el 2019-09-09. [Consulta: 19 juny 2019].
# Cap Lollo

El cap Lollo (en noruec: Kapp Lollo), és un petit cap localitzat en la posició 54° 25′ S, 3° 29′ E﻿ / ﻿54.417°S,3.483°E﻿ / -54.417; 3.483. Es troba a l'extrem nord-est de l'illa de Bouvet, a l'oceà Atlàntic Sud. Va ser cartografiat de forma provisional l'any 1898 per l'expedició alemanya comandada per Carl Chun, i va ser novament cartografiat per l'expedició noruega sota el comandament del capital Harald Horntvedt, qui va explorar l'àrea des del Norvegia al desembre de 1927.

## Referències

* ↑ «Antarctica Detail» (en anglès). [Consulta: 11 març 2017].
# Cap Higuer

El cap Higuer (basc: Higer lurmuturra) és un cap del golf de Biscaia, el més oriental de la mar Cantàbrica, que sobresurt al final de la serra de Jaizkibel al municipi d'Hondarribia. El lloc alberga un far, a més d'un càmping i un parell de fondes. És considerada la franja terrestre més occidental dels Pirineus, i el sender GR 11 s'inicia en aquest indret.
S'hi han trobat vestigis romans que són testimoni de l'antiga població d'Oiaso.

## Referències

* ↑ Office, United States Hydrographic. Bay of Biscay Pilot: West Coast of France and the North Coast of Spain from Ushant to Cape Toriñana (en anglès), 1915, p. 390–391.
* ↑ «Portrait Cabo Higuer» (en alemany). www.leuchttuerme.net. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Domingo, Gina. «La Transpirinenca: Catalunya de cap a cap». Segre, 02-10-2023. [Consulta: 12 octubre 2023].
# Cap Monze

El cap Monze (o Monza) és un promontori a la frontera de la província del Sind, al Pakistan, que forma la part oriental de la boca del riu Hab. És conegut també con Ras Muari o Ras Movari i en balutxi Rasjil. Forma el límit entre el Sind i el Balutxistan. Està format per l'extrem de les muntanyes Brahui (Brahuik) o Hala; a l'oest del riu Hab és territori balutxi i està dominat per les muntanyes del Jebel Pab de prop de 800 metres; el promontori entre uns 3 km cap a la mar.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Plotosus brevibarbus

Plotosus brevibarbus és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Dai, D. 1999. Plotosidae. p. 189-191. A X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plotníkovo

«Plotníkovo» té aquests significats:
* Plotníkovo (Perm), localitat del krai de Perm, a Rússia
* Plotníkovo (Novossibirsk), localitat de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia
# Xafir

Xafir és un consell regional del districte del Sud d'Israel. El consell fou fundat als anys cinquanta i el nom prové de la Bíblia (Miquees 1,11).
El municipi de Xafir agrupa diferents nuclis de població:
* Quibuts: En Zurim (עין צורים).
* Moixav xitufí: Massuot Yitshaq (משואות יצחק).
* Moixav: Etan (איתן), Noam (נועם), Qomemiyyut (קוממיות), Revaha (רווחה), Xafir (שפיר), Xalvà (שלווה), Uzà (עוזה), Zavdiel (זבדיאל) i Zerahya (זרחיה).
* Centre rural: Merkaz Xappira (מרכז שפירא).
* Assentament rural: Alumma (אלומה) i Even Xemuel (אבן שמואל).
# Plymouth (Utah)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 328 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 328 habitants, 105 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 234,5 habitants per km².
Dels 105 habitatges en un 51,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,5% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 15,2% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36% tenia menys de 18 anys, un 12,8% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.250 $ mentre que les dones 16.607 $. La renda per capita de la població era de 15.377 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Llac

«Can Llac» té aquests significats:
* Can Llac (la Bisbal d'Empordà), masia a la Bisbal d'Empordà
* Can Llac (Sant Martí Vell), masia a Sant Martí Vell
* Can Llac (Santa Cristina d'Aro), masia a Santa Cristina d'Aro
# Élton

Élton (en rus: Эльтон) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2.723 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Zaitoune

Zaitoune (en àrab زيتون, Zaytūn; en amazic ⵣⵉⵜⵓⵏ) és una comuna rural de la província de Tetuan, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.481 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Polinomis d'Abel

En matemàtiques, els polinomis d'Abel formen una successió polinòmica, l’n-èsim terme de la qual és de la forma
    $p_{n}(x)=x(x-an)^{n-1}.$
La successió rep el nom de Niels Henrik Abel (1802-1829), un matemàtic noruec.
Aquesta successió polinòmica és de tipus binomial; a la inversa, cada successió polinòmica de tipus binomial es pot obtenir a partir de la successió d'Abel en el càlcul umbral.

## Exemples

Per a=1, els polinomis són (successió A137452 a l'OEIS)
    $p_{0}(x)=1;$
    $p_{1}(x)=x;$
    $p_{2}(x)=-2x+x^{2};$
    $p_{3}(x)=9x-6x^{2}+x^{3};$
    $p_{4}(x)=-64x+48x^{2}-12x^{3}+x^{4};$
Per a=2, els polinomis són
    $p_{0}(x)=1;$
    $p_{1}(x)=x;$
    $p_{2}(x)=-4x+x^{2};$
    $p_{3}(x)=36x-12x^{2}+x^{3};$
    $p_{4}(x)=-512x+192x^{2}-24x^{3}+x^{4};$
    $p_{5}(x)=10000x-4000x^{2}+600x^{3}-40x^{4}+x^{5};$
    $p_{6}(x)=-248832x+103680x^{2}-17280x^{3}+1440x^{4}-60x^{5}+x^{6};$

## Referències

* Rota, Gian-Carlo; Shen, Jianhong; Taylor, Brian D. «All Polynomials of Binomial Type Are Represented by Abel Polynomials» (en anglès). Annali della Scuola Normale Superiore di Pisa - Classe di Scienze Sér. 4, 25(3–4), 1997, pàg. 731–738.
# Carlos Cillóniz

Carlos Cillóniz (1 de juliol de 1910 - 24 d'octubre de 1972) fou un futbolista peruà.

## Selecció del Perú

Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1930, però no disputà cap partit. Fou jugador i el novè president del Club Universitario de Deportes.

## Referències

* ↑ Stats on World Football.net
* ↑ «Copa Mundial de la FIFA Uruguay 1930». FIFA. Arxivat de l'original el 2008-01-12. [Consulta: 21 març 2012].
* ↑ Carlos Cillóniz Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Nieto Tarazona, Carlos. «Universitario de Deportes» (en anglès). Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 2010. [Consulta: 21 març 2012].