OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ímeni Matróssova

Ímeni Matróssova (en rus: Имени Матросова) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 28 habitants.

## Referències

* ↑ ОБ УПРАЗДНЕНИИ АДМИНИСТРАТИВНО-ТЕРРИТОРИАЛЬНОЙ ЕДИНИЦЫ МАГАДАНСКОЙ ОБЛАСТИ ПОСЕЛКА ИМ. МАТРОСОВА
# Isoperla ordosi

Isoperla ordosi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wu, C.F., 1938. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 13(1):57.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:414.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Lellingen

Lellingen (en luxemburguès: Lellgen; en alemany: Lellingen) és una vila de la comuna de Kiischpelt situada al districte de Diekirch del cantó de Wiltz. Està a uns 42 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Lellingen». [Consulta: 3 octubre 2015].
# Quatralvos i Caps d'Esquadra de l'Esquadra de Galeres d'Espanya

L'Esquadra de Galeres d'Espanya o Esquadra de la Guarda de la Costa d'Espanya, inicialment anomenada Esquadra de la Guarda de la Costa del Regne de Granada, es finançava amb les butlles de la Santa Croada.
La jerarquia de l'Esquadra de Galeres tenia els següents graus:
* Cuatralvos (caps de quatre galeres) i,
* Caps d'Esquadra.
| Relació dels Quatralvos i Caps d'Esquadra de l'Esquadra de Galeres d'Espanya | Des de | Fins |
| Pedro Félix de Silva, XII comte de Cifuentes | 9 juny 1670 | 23 novembre 1671 |
| Isidro de Silva Mendoza y Portugal, marquès d'Orani | 6 octubre 1672 | 23 octubre 1673 |
| Manuel de Silva, fill de l'XI comte de Cifuentes | 23 abril 1674 | 3 setembre 1684 (data de la seva mort) |
| Fernando Jacinto de Silva Padilla, III marquès d'Alconchel, XIII comte de Cifuentes | 15 gener 1685 | 10 abril 1688 (cessa) |
| Álvaro de Portugal | 13 agost 1689 | 19 setembre 1692 (data de la seva mort a Barcelona) |
| Vicente de Argote i de Córdoba, comte de Foncalada | 4 maig 1695 | 10 agost 1697 |
| Luis Manuel Fernández de Córdoba, comte de Santa Cruz | 1 juliol 1698 | 25 juny 1706 |
| Francisco de Grimau y Altamirano | 8 juny 1715 | 8 desembre 1724 |
| Baltasar de Guevara y de Vinuesa, fill natural del duc de Nájera | 8 juny 1715 | 30 abril 1717 (en què passà a servir l'Armada) |
| Cap d'Esquadra, Miguel Reggio, comanador de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem | 8 juny 1715 | 30 abril 1717 (en què passà a servir l'Armada) |
| Cap de Esquadra Pedro de Montemayor, comanador de l'Orde de Santiago | 8 juny 1715 | 17 setembre 1719 |

## Bibliografia

* Moreri, Luis. El gran diccionario histórico, o Miscellánea curiosa de Historia Sagrada y profana, En París y Léon de Francia, Hermanos Detournes, 1753, tomo IV, 312.
# Trastorn puerperal

Un trastorn puerperal o trastorn postpart és un trastorn que es presenta principalment durant el període del puerperi o postpart. El període postpart es pot dividir en tres etapes diferents; la fase inicial o aguda, 6-12 hores després del part; el període postpart subagut, que dura de 2 a 6 setmanes, i el període postpart tardà, que pot durar fins a sis mesos. En el període subagut postpart, entre el 87% i el 94% de les dones presenten almenys un problema de salut. El 31% de les dones presenten problemes de salut a llarg termini (que persisteix després del postpart tardà).
L'Organització Mundial de la Salut (OMS) descriu el període postpart com la fase més crítica i alhora la més descuidada de la vida de les mares i els nadons; la majoria de morts maternes i de nounats es produeixen durant el període postpart.

## Trastorns físics

* Diàstasi de rectes
* Hemorràgia
* Incontinència urinària i incontinència fecal (menys freqüent).
* Infecció postpart
* Mastitis
* Fístula obstètrica
* Esquinçament perineal
* Cardiomiopatia peripart
* Tiroïditis postpart
* Prolapse d'òrgans pelvians

## Trastorns psicològics

* Depressió postpart
* Trastorn per estrès posttraumàtic
* Psicosi postpart

## Referències

* ↑ «Postpartum period: three distinct but continuous phases». Journal of Prenatal Medicine, 4, 2, 01-04-2010, pàg. 22–5. PMC: 3279173. PMID: 22439056.
* ↑ «Postnatal maternal morbidity: extent, causes, prevention and treatment». British Journal of Obstetrics and Gynaecology, 102, 4, 01-04-1995, pàg. 282–7. DOI: 10.1111/j.1471-0528.1995.tb09132.x. PMID: 7612509.
* ↑ «Prevalence and persistence of health problems after childbirth: associations with parity and method of birth». Birth (Berkeley, Calif.), 29, 2, 01-06-2002, pàg. 83–94. DOI: 10.1046/j.1523-536X.2002.00167.x. PMID: 12051189.
* ↑ «After the afterbirth: a critical review of postpartum health relative to method of delivery». Journal of Midwifery & Women's Health, 51, 4, 2006, pàg. 242–248. DOI: 10.1016/j.jmwh.2005.10.014. PMID: 16814217.
* ↑ WHO. «WHO recommendations on postnatal care of the mother and newborn». WHO.
# Ingrid de Oliveira

Ingrid de Oliveira (Rio de Janeiro, 7 de maig de 1996) és una esportista brasilera que competeix en salts.
Va participar en les proves de salt de palanca de 10 metres als Jocs Panamericans de 2015 on va guanyar una medalla de plata en la prova sincronitzada, i al Campionat del Món de natació de 2015. Es va classificar en ambdues proves per als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016. També va representar el Brasil als Jocs Olímpics d'Estiu de 2020.

## Referències

* ↑ «Ingrid de Oliveira». Rio2016.com. Organizing Committee of the Olympic and Paralympic Games Rio 2016. Arxivat de l'original el 10 December 2016.
* ↑ «Ingrid de Oliveira rompe su silencio tras el escándalo sexual de Río 2016» (en castellà). La Vanguardia, 26-02-2019. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ Brasil, Bolavip. «Brasil já tem 275 atletas classificados para os Jogos Olímpicos de Tóquio» (en portuguès brasiler). Bolavip Brasil. Arxivat de l'original el 2021-06-27. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ Oliveira, Ingrid. «Diving - Ingrid Oliveira - Tokyo 2020». Tokyo 2020. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Diving - Preliminary Results». Tokyo 2020. [Consulta: 4 agost 2021].
# Jim Holdaway

Jim Holdaway (Barnes, 28 de maig de 1927 - Kenley, 18 de febrer de 1970) va ser un dibuixant de còmics i il·lustrador anglès. La seva obra més coneguda és Modesty Blaise, publicada per primera vegada en format de tira de premsa el 13 de maig del 1963, al diari londinenc, Evening standard.

## Biografia

Jim Holdaway, va néixer als suburbis de la ciutat de Londres. Va estudiar a la Kingston School of Art, fins al 1945 quan fou reclutat i enviat al The East Surrey Regiment un regiment d'infanteria de línia de l'exèrcit britànic. El 1951 va entrar a treballar a l'editorial Kensington de la capital britànica on va fer portades per llibres de butxaca i treballs d'il·lustració pel mercat publicitari. El 1952 va dibuixar els seus primer còmics a la revista, Gallant Detective Comic, amb els personatges; Inspector Hayden i Lex Knight. Va participar en sèries com; Captain Vigour, Dick Hercules i Steve Samson el 1953 i tires per còmics de futbol. De ciència-ficció per la revista Tit-Bits Science Fiction Comics i de l'oest amb les sèries Cal McCord i Cliff McCoy per Comic Cuts. El 1956, per la revista Swift va fer The Red Rider i Davy Crockett a Mickey's Weekly.
El 1957 va reemplaçar al dibuixant Alfred Mazure, a la sèrie Romeo Brown, amb la que fou la seva primera col·laboració amb el guionista Peter O'Donnell amb qui va crear el 1963 la sèrie Modesty Blaise al diari londinenc, Evening Standard. El seu dibuix amb línies molt marcades i vigoroses i pel seu sentit d'un muntatge dinàmic, varen fer que Jim Holdaway fos un referent del còmic Britànic dels anys seixanta.
Jim Holdaway va morir el 1970 d'un atac de cor, deixant a mig dibuixar la història de Modesty Blaise The Warlords of Phoenix. O'Donnell va contractar a Enric Badia Romero per completar la tira i Romero va succeir a Holdaway com a artista a temps complet de la tira.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Jim Holdaway» (en anglès). comiclopedia. lambiek, 2015. [Consulta: 2 abril 2023].
* 1 2 3 4 5 Patrick Gaumer; Claude Moliterni. Diccionario del comic (en castellà). Barcelona: Larousse Planeta, 1996. ISBN 84-8016-259-7 [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ See Peter O'Donnell's introduction to "The Warlords of Phoenix" in Modesty Blaise: The Hell Makers (Titan Books, 2005)
# Biwa hōshi

Els biwa hōshi (琵琶法師) eren monjos cecs els qui segons les històries viatjaven a través del Japó durant el període Kamakura (1192-1333), recitant en els seus viatges el Cantar d'Heike (Heike Monogatari en japonès). La seva història és comparable a la dels joglars (artistes ambulants que tocaven el llaüt) a l'Europa medieval.

## Història

La història dels biwa hōshi va començar a principis del segle desè. Els monjos cecs van ser respectablement populars durant un període estès, però van encertar la seva popularitat més alta en el període Kamakura. Etimològicament la paraula es va constituir de biwa, llaüt, un instrument semblant a la mandolina, i hōshi, el que vol dir monjo budista en japonès.

## Agrupació

Com els artesans de l'època, els biwa hōshi van establir els seus propis gremis. Els gremis es distingien per estatus i rang. A més d'aquestes distincions, hi havia diferències entre els textos que recitaven (en alguns casos el contingut d'un mateix text va ser canviat per un altre gremi), i per altra banda hi havia diferències entre els drets de cada gremi, així que certes agrupacions no tenien permís per recitar certs textos, sigui o no davant de l'emperador.

## Cultura

Es poden veure varies referències sobre els biwa hōshi en diferents obres, com és el cas del videojoc Ghost of Tsushima.

## Referències

* ↑ De Ferranti, H. (2000), p. 12
* ↑ Boo, Benard. «How Ghost of Tsushima's Music Combines Japanese Tradition with the Cinematic». Den of Geek, 27-07-2020. Arxivat de l'original el 26 gener 2021. [Consulta: 24 juliol 2022].

## Bibliografia

* De Ferranti, H. (2000). Japanese Musical Instruments. (primera impresión). New York: Oxford University Press Inc.
* Kodama, S. (2000). The Complete Guide to Traditional Japanese Performing Arts. (primera impresión). Tokio: Kodansha International Ltd.
* Matisoff, S. (2006). The Legend of Semimaru: Blind Musician of Japan. (New and Updated Edition). Boston: Cheng & Tsui. (via Google Books)
* Southworth, J. (1989). The English Medieval Minstrel. (primera impresión). Woodbridge: Boydell & Brewer.
# Ílovka

Ílovka (en rus: Иловка) és un poble (un khútor) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 18 habitants.

## Referències

* ↑ Расстояние от Херсонского до Россоши
* 1 2 Херсонский хутор на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
# Jean-Jacques Susini

Jean-Jacques Susini (30 de juliol de 1933 – 3 de juliol de 2017) fou un personatge polític francès, militant i cofundador de l'Organització de l'Exèrcit Secret (OAS), una organització paramilitar que s'oposava independència algeriana des de França.

## Publicacions

* Histoire de l'OAS, La Table ronde, 1964.
* Presses universitaires de France. À qui profite l'inflation ? (en francès), 1985, p. 122. ISBN 2-13-039288-1. .
* Amb Bertrand Le Gendre, Confessions du n$^o$ 2 de l'OAS, Les Arènes, 2012 ISBN 2-352-04188-0.

## Bibliografia

* Clément Steuer: Susini et l'OAS. l'Harmattan, Paris 2004, ISBN 2-7475-6762-1
* Henri Pouillot: La villa Susini. Tortures en Algerie. Edition Tirésias, Paris 2001, ISBN 2-908527-88-X
* Jean-Jacques Susini: Histoire de l’O.A.S. Edition de la Table Ronde, Paris 1963.
* Rearguard Action for Terror Time magazine, 29 June 1962
# Lliga neerlandesa de futbol 1907-08

La Lliga neerlandesa de futbol 1907–1908 va ser disputada per disset equips que participaven en dues divisions. El campió nacional seria determinat per un play-off amb els guanyadors de la divisió de futbol oriental i occidental dels Països Baixos. L'HC & CV Quick va guanyar el campionat en vèncer el Koninklijke UD per 4–1 en un partit de desempat.

## Divisions
### Eerste Klasse Est

| Pos | Equipo | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notas |
| 1 | Koninklijke UD | 12 | 9 | 2 | 1 | 44 | 15 | 20 | +29 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | EFC PW 1885 | 12 | 6 | 3 | 3 | 39 | 24 | 15 | +15 |
| 3 | GVC Wageningen | 12 | 7 | 1 | 4 | 32 | 24 | 15 | +8 |
| 4 | AFC Quick 1890 | 12 | 5 | 0 | 7 | 20 | 27 | 10 | -7 |
| 5 | SBV Vitesse | 12 | 5 | 0 | 7 | 21 | 33 | 10 | -12 |
| 6 | RKVV Wilhelmina | 12 | 4 | 1 | 7 | 27 | 38 | 9 | -11 |
| 7 | Quick Nijmegen | 12 | 2 | 1 | 9 | 11 | 33 | 5 | -22 | No participa la propera temporada. |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Eerste Klasse Oest

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notes |
| 1 | HC & CV Quick | 18 | 14 | 1 | 3 | 58 | 28 | 29 | +30 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | HVV Den Haag | 18 | 11 | 2 | 5 | 43 | 30 | 24 | +13 |
| 3 | Sparta Rotterdam | 18 | 8 | 4 | 6 | 49 | 41 | 20 | +8 |
| 4 | HFC Haarlem | 18 | 9 | 1 | 8 | 44 | 42 | 19 | +2 |
| 5 | DFC | 18 | 8 | 3 | 7 | 38 | 42 | 19 | -4 |
| 6 | HBS Craeyenhout | 18 | 7 | 3 | 8 | 32 | 33 | 17 | -1 |
| 7 | Ajax Sportsman Combinatie | 18 | 6 | 4 | 8 | 42 | 46 | 16 | -4 |
| 8 | CVV Velocitas | 18 | 6 | 2 | 10 | 45 | 52 | 14 | -7 |
| 9 | Koninklijke HFC | 18 | 5 | 3 | 10 | 40 | 59 | 13 | -19 |
| 10 | USV Hercules | 18 | 2 | 5 | 11 | 27 | 45 | 9 | -18 |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Play-off pel campionat

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Koninklijke UD | una victòria cadascú | HC & CV Quick | 1–1 | 3–3 |

### Repetició

| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Koninklijke UD | 1–4 | HC & CV Quick |
L'HC & CV Quick va guanyar el campionat.

## Enllaços externs

* Campionats de la Lliga de Futbol dels Països Baixos RSSSF 1898-1954
* RSSSF Eerste Klasse Oost
* RSSSF Eerste Klasse West
# Proechimys pattoni

Proechimys pattoni és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. Viu a l'oest de l'Amazones (Brasil i el Perú). No se saben gaire coses sobre el seu comportament perquè se n'han trobat pocs exemplars. El seu hàbitat natural són els boscos de terra ferma. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Patton, J.; Percequillo, A. Proechimys pattoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 juliol 2015.
# Penyal d'Alhucemas

El penyal d'Alhucemas és una illa espanyola a la costa africana, a la badia d'Al-Hoceima entre els caps Quilates i Morro Viejo (segons els noms espanyols) a uns 800 metres de les platges de Sfiha i Souani. Forma part del conjunt anomenat illes Alhucemas, que inclou també dos petits illots més propers a la costa, illa de la Mar i illa de Terra (Tierra). La seva superfície és d'1,5 hectàrees i la màxima altura és 27 metres. La distància màxima (ESE a ONO) és de 175 metres i la major amplada és de 83 metres. Hi havia antigament un far de sisena classe. Els amazics l'anomenen Hayerat n Nekor.
Els romans anomenaren les illes Ad sex insulae. El 1560 el sultà Muley Abdallah al-Galib Billah va cedir les illes Alhucemas a Felip II per fer-les servir de base en la lluita contra els turcs, però no hi va haver una ocupació permanent. El penyal fou posteriorment utilitzat com a base de pirates, fins que fou ocupat per una esquadra espanyola formada pels vaixells San Agustín i Sant Carlos, i dirigida pel príncep de Montesacro, el 28 d'agost de 1673. El 1838 els presoners polítics absolutistes al penyal es van revoltar i arrossegant a una part de la guarnició, van proclamar a En Carles; 280 homes van embarcar en dos vaixells mercants i van poder arribar a Oran on foren detinguts pels francesos i enviats a Toulon, retornat a Espanya l'equip militar. El 1902 França va reconèixer la sobirania espanyola sobre el penyal. El 1921 fou atacat per Abd el-Krim.
El penyal va arribar a tenir una població de més de 350 habitants incloent la guarnició i les famílies (320 a començaments del segle xx). Tenia 32 cases, 4 quarters, parc d'artilleria, hospital i les fortificacions, i fins a la conferència d'Algesires (1906) fou colònia penitenciaria.
# Hong Ren

    Advertiment: Un altre personatge, Daman Hongren del segle VII. fou un patriarca del budisme chan.
Hong Ren (en xinès: 弘仁; en pinyin: Hóng Rén) fou un pintor i escriptor sota la dinastia Qing, nascut a Shexian província d'Anhui el 1610 i mort en aquesta localitat el 1663 o 1664. Orfe de pare ben jove amb l'accés al poder de la nova dinastia que va destronar l'anterior dinastia Ming i la mort de la seva mare va esdevenir monjo budista (no fent servir el seu nom seglar: Jiang Tao). Se l'ha considerat una persona íntegra i d'una destacada pietat filial. El que se sap de la seva vida és fonamentalment dels darrers anys de la seva vida.

## Obra pictòrica

Retirat a les muntanyes (Wuyi, Huang i Yandang) es dedica, a pler, a l'activitat artística. Les seves pintures són de pinzellades elegants però simples. De la seva obra de joventut no se n'ha conservada cap. Es pot observar la influència de Ni Zan. Del seu estil s'ha dit que representava el món d'una manera neta, desmaterialitzada. Creador, a la seva maduresa, de la visió angular en els paisatges. És un dels Quatre Grans Monjos Pintors juntament amb Zhu Da, Shitao i Kun Can. Membre també de la denominada Escola de Pintura d'Anhui o Escola de Pintura de Xinan. Aquest grup també és conegut el dels “Quatre Mestres Haiyang” amb Zha Shibiao, Wang Zhirui i Sun Yi. Cèlebre per les seves pintures de les muntanyes Huangshan, com “El cim Tiandu”. Altres obres seves són “El mar” i “Pins i roques”.

## Referències

* ↑ Huaiyu, Guo.. 5000 ans d'Art Chinois. ISBN 978-2-8099-1601-0.

## Bibliografia

* ”Zhongguo Gudai Huapai Datu Fanben. Qing Siseng” (“El Quatre Monjos Pintors sota la dinastia Qing”) de Yang Dong Sheng. Ed. Jiangxi Fine Arts Publishing House, 2012 .ISBN 7548010591. ISBN 978-7548010593 (En llengua xinesa).
# Biely Kostol

Biely Kostol és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1244.
# Phuket

Phuket (en tailandès:เทศบาลนครภูเก็ต, o เมืองภูเก็ต és una ciutat situada al sud-és de l'illa Phuket, Tailàndia. És la capital de la província de Phuket. El 2007 tenia 75.573 habitants.
El 13 de febrer de 2004 la població va obtenir l'estatus de ciutat (en tailandès:thesaban nakhon)

## Clima

Segons la classificació de Köppen, Phuket té un clima monsònic tropical. En el decurs de l'any hi ha poca variació de temperatura. La seva temperatura mitjana anual és de 28 °C. Té una estació seca que va de desembre fins a març. La seva pluviometria mitjana anual és de 2300 mm.
És un lloc de molta atracció pel turisme.

## Enllaços externs

* Forbes, Andrew, and Henley, David, Phuket's Historic Peranakan Community
* Phuket City official website Plantilla:Language icon
* Phuket Provincial Governor's official website Arxivat 2013-03-06 a Wayback Machine.
* Phuket Travel Guide
# Jacques Perlot

Jacques Perlot (Charleville, 11 de desembre de 1929 - Brest, 2 de maig de 2012) és un atleta francès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1950. Formà equip amb Étienne Bally, Yves Camus i Jean-Pierre Guillon. El 1950 va batre el rècord nacional del 4x100 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 10.8" (1950)
* 200 metres. 22.4" (1950)

## Referències

* ↑ «les Sélections Internationales». [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 188. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ DocAthlé2003, Federació Francesa d'Atletisme, p. 514
# Josep Maria Casanovas

«Josep Maria Casanovas» té aquests significats:
* Josep Maria Casanovas i Miquel (ca. 1948), pilot d'enduro català
* Josep Maria Casanovas Puntí, periodista esportiu català
# Torre Ratés

La Torre Ratés és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici s'encamina cap a uns plantejaments goticitzants. El paper important l'obtenen les obertures que són elaborades amb carreu vist sobresortint de la façana general revocada. És en aquestes obertures on hi trobem els elements gòtics amb relleu. L'edifici és coronat amb una llinda esglaonada en la façana principal, i per una barana amb claustres gòtiques-florals en els laterals. Incorpora en aquesta construcció poques arts aplicades, sols unes portes de ferros forjats. La composició en general és simètrica i mancada de policromia. El promotor de l'obra fou el comerciant de gra Marià Ratés.

## Referències

* 1 2 «Cal Ratés de la plaça Espanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].