OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Refugi d'animals

Un refugi d'animals és una instal·lació que serveix com a residència provisional per a animals sense llar, perduts o abandonats, especialment gossos i gats. L'animal viu al refugi fins que no és reclamat pel propietari, adoptat per un nou propietari o col·locat en una altra organització.
Alguns refugis d'animals apliquen l'eutanàsia als animals que no són adoptats durant un període determinat, que són molt grans o malalts.

## Tipus de refugis
### Agència de control d'animals

Les agències de control d'animals, també conegudes com a protectores municipals (o caneres), són a vegades organitzacions sense ànim de lucre que es contracten per les ciutats per fer complir les ordenances relacionades amb els animals, i per proporcionar serveis relacionats amb aquests. A més dels propis animals, molts refugis per a animals també ofereixen serveis d'educació per a propietaris d'animals de companyia / adoptants, castracions de baix cost, cirurgies, bovines, cures veterinàries i formació o recursos.

### Refugis de portes obertes

És un refugi que accepta tots els animals que venen a la seva porta sense una llista d'espera i sense honoraris. Un verdader refugi "portes obertes" no requereix un pagament en lliurar un animal (encara que solen preguntar per una donació). Un refugi de portes obertes no discrimina.

### Santuari d'animals

Els santuaris d'animals cuiden animals durant la resta de les seves vides sense que necessàriament intentin buscar-les una altra llar. Molts d'aquests establiments accepten animals que no són adoptables, com els animals fugitius (gats in domesticables), salvatges, animals dels quals s'ha abusat i que requereixen cures especials o úniques o animals en un estat mèdic que en fa l'adopció com a animal de companyia difícil.

### Organització de rescat

Les organitzacions de rescat animal no són refugis d'animals, però tenen el mateix objectiu de col·locar animals sense llar en famílies adoptants. Els refugis d'animals estan caracteritzats per tenir una localització física dedicada a allotjar i cuidar-se molts tipus diferents d'animals, mentre que la majoria d'organitzacions de rescat treballen amb una raça o tipus d'animal específic i tenen voluntaris que tenen als animals a les seves llars fins a la seva adopció, també conegut com "en tutela". Els grups de rescat de vegades obtenen animals de refugis d'animals locals, amb la major part d'aquests grups transportant de vegades animals de localitzacions que tenen un gran nombre d'animals sense llar a localitzacions on hi ha més demanda. Els grups de rescat estan sovint vinculats a les club de races per a un determinat tipus d'animal.
# René Metras i Mavet

René Metras i Mavet (Saint-Étienne, 1926 - Barcelona, 24 de març de 1986) fou un col·leccionista i marxant d'art. La seva família —provinent de Lió i dedicada a la merceria— es va instal·lar definitivament a Catalunya el 1934, on va estudiar enginyeria tèxtil i va pintar fins al 1947. Conegué Modest Cuixart, Antoni Tàpies, Joan Ponç, Joan Brossa, Joan-Josep Tharrats, Arnau Puig i Juan-Eduardo Cirlot, amb els quals col·laborarà al Club Cobalto 49 i, posteriorment, a la revista Dau al Set, com a tresorer.
El 1951 va començar a col·leccionar obres d'art d'artistes espanyols i francesos i el 1962 va fundar la Galeria René Metras al carrer del Consell de Cent (Barcelona). A principis de la dècada del 1970 destaca la seva activitat al mercat de l'art, afavorint l'arribada d'obres avantguardistes d'arreu del món (com Hans Hartung, Jean Arp, Max Ernst o Victor Vasarely) i, també, donant suport als artistes catalans.
René Metras també va editar entre 1958 i 1962 la revista d'art El Correo de las Artes, tancat per les autoritats de l'època per un reportatge sobre Modest Cuixart on es mencionava a bastament el dramaturg alemany Bertolt Brecht, guanyador aquell any del Premi Stalin. Va formar part del Museu d'Art Contemporani de Barcelona i va col·laborar en les biennals de Venècia i São Paulo.

## Referències

* ↑ Giralt-Miracle, Daniel «René Metras: el arte como pasión» (en castellà). El País, 25-03-1984 [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ Delclós, Tomàs. «Homenaje de los críticos a René Metras, galerista francés afincado en Barcelona» (en castellà). El País, 19-07-1983. [Consulta: 28 agost 2012].
* 1 2 «René Metras, galerista y animador de las vanguardias pictóricas de Barcelona, murió a los 58 años» (en castellà). El País, 24-03-1984 [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ «René Metras i Mavet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# René Mayer

René Mayer (8è districte de París, 4 de maig de 1895 - 7è districte de París, 13 de desembre de 1972) fou un polític francès que va ser diverses vegades ministre al seu país i primer ministre durant la Quarta República Francesa.

## Biografia

Va néixer el 4 de maig de 1895 a la ciutat de París, en una família de religió jueva. Va estudiar dret a la Universitat de París i posteriorment fou mobilitzat per participar en la Primera Guerra Mundial. L'any 1920 fou nomenat membre del Consell d'Estat.
Abans d'iniciar-se la Segona Guerra Mundial fou nomenat membre de la Societat Nacional dels Ferrocarrils Francès (SNCF) i fou membre fundador d'Air France.
Fou alcalde de la població de Giverny, situada al departament d'Eure. Morí el 13 de desembre de 1972 a la seva residència de la ciutat de París.

## Activitat política
### Segona Guerra Mundial

En iniciar-se la Segona Guerra Mundial fou cridat a files, i va ser enviat a Londres el mateix any 1939. El 1940 retornà al seu país i fou enviat al sud. Entre novembre i desembre de 1941 participà com a membre de la Unió General dels Israelites a França (UFIG) que el règim de Vichy va obligar a crear per tenir censats els jueus.
Posteriorment l'any 1943 participà al costat del general Henri Giraud a Alger en la resistència a l'ocupació nazi del seu país, sent-li transferida la secretaria de comunicacions del govern a l'exili. Ocupà aquest càrrec fins a esdevenir membre del Comitè Francès d'Alliberament Nacional i Ministre de Transport i Obres Públiques per part del general Charles de Gaulle el setembre de 1944.

### Membre del govern

El 1946, un cop alliberat el seu país, aconseguí esdevenir diputat per la circumscripció d'Alger a l'Assemblea Nacional Francesa en representació del Partit Radical, escó que va conservar fins al 1955. El 1947 fou nomenat Ministre de Finances i Afers Econòmics per part del primer ministre Robert Schuman, esdevenint successivament Ministre de Defensa Nacional en els governs de André Marie i Robert Schuman, i Ministre de Justícia en els governs de Georges Bidault, Henri Queuille, René Pleven i novament Queuille. L'agost de 1951 fou nomenat Vicepresident del Consell de Ministres i Ministre de Finances i Afers Econòmics per part de René Pleven, abandonant els seus càrrecs en el govern el gener de 1952.
Entre el 8 de gener i el 28 de juny de 1953 fou nomenat Primer Ministre de França per part del president Vincent Auriol i gràcies al suport dels diputats gaullistes. El seu govern caigué per la derrota que sofrí al Parlament per la negativa gaullista a acceptar els poders especials en matèria financera que Mayer va demanar.

## President de la CECA

Ferm defensor de la unitat europea, el 3 de juny de 1953 fou nomenat President de l'Alta Autoritat de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer (CECA) en substitució de Jean Monnet, que es veié obligat a dimitir a conseqüència del seu fracàs en l'organització de la Comunitat Europea de Defensa. Ocupà la presidència de l'Autoritat Mayer fins al 13 de gener de 1958.
# René Metge

René Metge (Montrouge, 23 d'octubre de 1941 - Longjumeau, 3 de gener de 2024) fou un pilot d'automòbils francès que va participar en proves tant de circuit com de ral·lis. Va ser guanyador del Ral·li Dakar en tres ocasions. El 1984 va ser el conductor del primer Porsche que va participar al Dakar i va guanyar. També va guanyar les 24 hores de Le Mans de camions en 1983. És el fundador d'alguns coneguts raids, com el Ral·li Masters, posteriorment rebatejat a Ral·li d'Orient.

## Palmarès

* Vencedor del Ral·li Dakar en 1981 (Land Rover), 1984 (Porsche) i 1986 (Porsche)
* 3 vegades campió del Campionat de França de superturismes
* Vencedor de les 24 Hores de Le Mans de camions en 1983

## Referències

* 1 2 Torre, Juan Pedro de la. Eso no estaba en mi libro de historia del automovilismo (en castellà). Editorial Almuzara, 2021-10-01. ISBN 978-84-16750-69-6.
* ↑ Dempsey, Wayne R. Speed Read Porsche 911: The History, Technology and Design Behind Germany's Legendary Sports Car (en anglès). Motorbooks, 2018-09-18, p. 104. ISBN 978-0-7603-6322-5.
* ↑ Leffingwell, Randy. Porsche 911: 50 Years (en anglès). Motorbooks, 2013-10-20, p. 231. ISBN 978-0-7603-4401-9.
* ↑ «Automobile». Le Figaro [Consulta: 21 octubre 2016]. Arxivat 22 October 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
Vencedors del Ral·li Dakar - Automòbils :
1979 - Génestier
1980 - Kottulinsky
1981 - Metge
1982 - Marreau
1983 - Ickx
1984 - Metge
1985 - Zaniroli
1986 - Metge
1987 - Vatanen
1988 - Kankkunen
1989 - Vatanen
1990 - Vatanen
1991 - Vatanen
1992 - Auriol
1993 - Saby
1994 - Lartigue
1995 - Lartigue
1996 - Lartigue
1997 - Shinozuka
1998 - Fontenay
1999 - Schlesser
2000 - Schlesser
2001 - Kleinschmidt
2002 - Masuoka
2003 - Masuoka
2004 - Peterhansel
2005 - Peterhansel
2006 - Alphand
2007 - Peterhansel
2008
2009 - De Villiers
2010 - Sainz
2011 - Al-Attiyah
2012 - Peterhansel
2013 - Peterhansel
2014 - Roma
2015 - Al-Attiyah
2016 - Peterhansel
2017 - Peterhansel
2018 - Sainz
2019 - Al-Attiyah
2020 - Sainz
2021 - Peterhansel
2022 - Al-Attiyah
2023 - Al-Attiyah :
# Ramón Rabanera Rivacoba

Juan Rabanera Rivacoba (Vitòria, 1948) és un polític basc. Enginyer de professió, a les eleccions generals espanyoles de 1986 va ser elegit diputat per Coalició Popular per Àlaba; i posteriorment Senador del Partit Popular per la mateixa província a les eleccions generals espanyoles de 1993 i 1996. El 1999, va encapçalar la llista del Partit Popular (PP) a les eleccions a Juntes Generals d'Àlaba, obtenint 16 escons i convertint al PP en la primera força política en la província.
Gràcies al suport del Partit Socialista d'Euskadi (PSE-PSOE) i d'Unidad Alavesa va esdevenir Diputat General; estant des de llavors al capdavant de la Diputació foral d'Àlaba. A les eleccions forals de 2003 també va encapçalar la llista del Partit Popular; sent aquesta vegada segona força política després de la coalició PNB-EA; no obstant això va aconseguir alçar-se de nou amb el govern alabès a causa del suport del Partit Socialista d'Euskadi, que malgrat les reticències inicials, fou nomenat Diputat General.
Si bé en la legislatura 1999-2003, l'entesa amb el PSE-EE va ser important, en la legislatura 2003-2007 no va ser així i el govern foral de Ravenera, en minoria, va haver de plantar cara a diverses mocions de censura promogudes pels grups del tripartit (PNB-EA-EB) que ostentava el Govern Basc; una de les quals es va saldar amb la destitució del Diputat de Benestar Social, Enrique Aguirrezábal; les mocions dirigides contra ell no van prosperar perquè no comptaven amb l'aval del PSE. El seu govern ha estat marcat per dificultats constants per a arribar a acords amb els grups de l'oposició, necessaris donada la minoria de l'executiu foral. Ha anunciat la seva retirada de la primera línia política; amb l'abandó del lloc de President del PP d'Àlaba i la no renovació de la seva candidatura a les eleccions forals de 2007, on fou substituït pel seu company de partit Javier de Andrés.
# René Dereuddre

René Dereuddre (22 de juny de 1930 - 16 d'abril de 2008) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1954. Posteriorment fou entrenador.

## Referències

* ↑ Hommage à René Dereuddre a memoirescanaris
* ↑ Profile a FFF
* ↑ Profile a sitercl.com
* ↑ Décès de René Dereuddre, FFF
* ↑ France – Trainers of First and Second Division Clubs
# René Crevel

René Crevel (10è districte de París, 10 d'agost de 1900 – 18 de juny de 1935) va ser un escriptor francès integrant del moviment surrealista.

## Biografia

Va néixer a París, en el si d'una família burgesa. Va estudiar anglès a la Universitat de París. Al costat d'André Breton i d'altres va participar en la creació del moviment surrealista el 1921, del que va ser exclòs el 1925, època en la qual va escriure Mon corps et moi i va conèixer l'escriptor alemany Klaus Mann.
El 1926 se li va diagnosticar tuberculosi. El 1929, l'exili de Trotski el va animar a reincorporar-se al moviment surrealista que tractava de manifestar-se sobre el succés, unint-se de nou al grup de Breton. En aquesta època abandona la novel·la per a orientar els seus esforços en els assajos de caràcter polític. L'any 1931 escriu «Dalí o l'antiobscurantisme», la primera monografia dedicada al pintor i filòsof de Portlligat, amb qui mantenia una excel·lent amistat. El 1935 s'integra en l'Associació d'Escriptors i Artistes Revolucionaris (vinculada al Partit Comunista de França), distanciant-se definitivament de la resta del grup de Breton que no donen suport a aquesta iniciativa. Finalment, se suïcida al prendre consciència de la gravetat de la seva malaltia.

## Referències

* ↑ Arxius del 10è districte de París, certificat de naixement, no 3312, 1900
* ↑ Autoritat BnF
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
# Rasa de l'Hostal

La Rasa de l'Hostal és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de Cària que neix a poc més de 500 m al nord-oest de l'Hostal del Geli. De direcció predominant cap al nord, discorre per la Clotada de l'Hostal, deixant a la riba esquerra la masia de Moroia, fent tot el seu curs pel terme municipal de Pinell de Solsonès

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinell de Solsonès, està constituïda per dos cursos fluvials la longitud total dels quals suma 1.577 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web de XRCC, són 41° 57′ 53.98″ N, 1° 24′ 49.70″ E﻿ / ﻿41.9649944°N,1.4138056°E﻿ / 41.9649944; 1.4138056
# Rasa de l'Obaguet

La Rasa de l'Obaguet és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Llanera al Solsonès que transcorre íntegrament pel terme municipal de Llobera (Solsonès). La seva xarxa hidrogràfica està constituïda per un únic curs fluvial.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Kurt Rey

Kurt Rey (Suïssa, 10 de desembre de 1923 - valor desconegut) fou un futbolista suís de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou un defensa suís que jugà al club SC Young Fellows Juventus. També jugà amb la selecció suïssa, amb la qual disputà el Mundial del Brasil 1950.

## Referències

* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Brasil 1950». FIFA. Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 1r abril 2015].
# Kriajim

Kriajim (en rus: Кряжим) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 409 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Kriegstetten

Kriegstetten és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), cap del districte de Wasseramt.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Khempheng Pholsena

Khempheng Pholsena (Pakse, 6 de juny de 1948) va ser una política laosià i cap de l'Autoritat de Recursos Hídrics i Medi Ambient.

## Joventut

Khempheng Pholsena va néixer el 6 de juny de 1948 a Pakse, província de Champasak (Laos). Per a fer estudis superiors es va traslladar a Vietnam i més tard va assistir a l'Institut d'Energia de Moscou, a l'antiga Unió Soviètica.

## Carrera professional

Pholsena va començar la seva carrera professional amb una feina al Ministeri de Comerç i Indústria de Laos. Durant un breu període, va treballar com a secretària a l'ambaixada de Laos a Moscou abans de ser nomenada la primera dona viceministra encarregada de la cooperació econòmica internacional. Posteriorment, va exercir com a vicepresidenta del Comitè de Planificació i Cooperació i el 1996 va ser traslladada a l'oficina del primer ministre.
Pholsena va ser escollida la primera dona vicepresidenta del Banc Asiàtic de Desenvolupament el 2004. També v ser la presidenta del Comitè Nacional del Mekong de Laos, a més de ser la ministra responsable dels recursos hídrics. El 2014 va ser nomenada ministra d'Indústria i Comerç i vicepresidenta de l'Organització Nacional de Dones.

## Referències

* ↑ Lansford, 2014, p. 806.
* 1 2 3 Stuart-Fox, 2008, p. 155-156.
* ↑ «HE Ms Khempheng Pholsena» ( PDF) (en anglès). World Sustainable Development Forum.
* ↑ «Laos Ministers» (en anglès). Guide to Women Leaders.

## Bibliografia

* Lansford, Tom. Political Handbook of the World 2014 (en anglès). SAGE Publications, 2014. ISBN 978-1-4833-8626-3.
* Stuart-Fox, Martin. Historical Dictionary of Laos (en anglès). Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6411-5.
# Khemshili

Els khemshili (també khemshin) és un grup armeni convertit a l'islam al segle xviii, quan vivia a Turquia.
Vivien fins al segle XX a les ribes dels rius Firtim i Karadere i avui dia es pot dir que han estat assimilats pels turcs. El 1926 n'hi havia 629 que vivien a la República Socialista Soviètica d'Armènia però foren deportats a l'Àsia central el 1944 amb els karapkapakh d'Armènia i els meskhetis; els kemshili i karakapakhs foren llavors classificats com a meskhetis. Una vegada rehabilitats el 1967 van ser considerats àzeris però no van poder tornar i viuen a l'Uzbekistan. Actualment són uns 1400.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, en concret aquí
* Joshua Project
# Kingdom Hearts II

Kingdom Hearts II (キングダムハーツ II) és un videojoc de rol (RPG) d'acció desenvolupat per Square Enix i publicat per la mateixa empresa i Bona Vista Games per a la consola PlayStation 2. És seqüela directa de Kingdom Hearts: Chain of Memories. Tot just un mes després de la seva sortida va aconseguir vendre més d'1 milió de còpies a Amèrica del Nord, convertint-se en el segon joc més venut de l'any 2006.

## Novetats

Aquesta seqüela incorpora diverses novetats, com la possibilitat de fusionar-se amb els membres de l'equip, permetent portar 2 armes alhora, així com nous enemics. A més es coneixen diversos mons nous, que se sumen a diversos dels ja coneguts a Kingdom Hearts, com Atlantica, Halloween Town o la famosa Hollow Bastion. El joc barreja personatges i mons de Disney amb Final Fantasy. El protagonista del videojoc és en Sora, però comences el joc portant en Roxas.

## Enllaços externs

* (anglès) Kingdom Hearts II Lloc Oficial EUA de Kingdom Hearts 2 - Square Enix
* (japonès) Kingdom Hearts II Lloc Oficial del Japó de Kingdom Hearts 2 - Square Enix
* (japonès) Lloc Oficial del Japó de Kingdom Hearts 2 - Disney Interactive Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine.
* (japonès) Lloc Oficial del Japó de Kingdom Hearts 2 Final Mix +
# Kingdom Identity Ministries

Kingdom Identity Ministries (KIM) és un ministeri cristià que es troba a Harrison, Arkansas, que defensa el racisme, l'antisemitisme i l'execució de les persones homosexuals. El seu lloc web declara que KIM és un ministeri de predicació per a la raça escollida per Déu, l'autèntica Israel, els pobles blancs europeus.
KIM funciona principalment com una distribuïdora de llibres sobre el moviment de la identitat cristiana, propaganda i enregistraments de so. KIM també ofereix cursos a través del "Institut Americà de Teologia" i produeix un programa de radio, "L'Herald de la Veritat", que és emès per ona curta i per internet. El Centre legal per a la pobresa del sud considera al ministeri KIM com el major subministrador de materials relacionats amb el moviment de la identitat cristiana.
El ministeri KIM va ser fundat en 1982 per Mike Hallimore i té els drets d'autor de diverses obres relacionades amb la identitat cristiana produïdes per Bertran Camparet i pel reverend Wesley A. Swift. A més del material relacionat amb la identitat cristiana, KIM distribueix material supremacista blanc, i ha enviat pamflets a diverses comunitats rurals de Pennsilvània. En 2007, KIM va finançar la distribució de discos compactes amb continguts que promouen el poder blanc.

## Referències

* ↑ Hilliard, Robert L.; Michael C. Keith Waves of Rancor M. E. Sharpe 1999 ISBN 978-0-7656-0131-5 p.158 "kingdom+identity+ministries"
* ↑ Ham, Ken; A. Charles Ware, Todd A. Hillard Darwin's Plantation New Leaf Publishing Group 2007 ISBN 978-0-89051-497-9 p.53 "kingdom+identity+ministries"
* ↑ «Kingdom Identity Ministries - Christian Identity, White Race, Christian Right, Christian Patriot, Nationalism, Conservative, Seedline». Kingdom Identity Ministries.
* ↑ «Kingdom Identity Ministries». Southern Poverty Law Center. [Consulta: 22 agost 2017].
# L'odalisca (Fortuny, 1862)

L'odalisca és una pintura a l'oli realitzada per Marià Fortuny el 1862 a Roma i que actualment pertany a una col·lecció privada.
Les odalisques, esclaves del soldà, van ser una de les temàtiques favorites de Marià Fortuny durant la seva estada a Roma; els seus bonics cossos nus descansen dibuixats en postures des de diverses perspectives sobre divans coberts de luxoses teles. Amb elles, alhora que feia progressos amb el dibuix acadèmic, evocava els afers marroquins que tant admirava, sense oblidar les referències orientals dels mestres francesos, com Delacroix.

## Referències

* ↑ Surt a subhasta una Odalisca que Marià Fortuny va pintar l'any 1862 Arxivat 2016-11-23 a Wayback Machine., Diari de Tarragona, 16 d'octubre de 2916
* ↑ «Mariano Fortuny -Fortunysmo o Preciosismo-». Arxivat de l'original el 2016-11-23. [Consulta: 22 novembre 2016].
* ↑ la Odalisca de Fortuny Arxivat 2016-11-23 a Wayback Machine. a Artehistoria

## Vegeu també

* Llista de quadres de Marià Fortuny