OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fuerte de San Miguel

El Fuerte de San Miguel és una fortificació militar ubicada 6 km al sud de la llacuna Merín-Mirim, propera a la ciutat del Chuy, dins el departament de Rocha, al sud-est de l'Uruguai. Va ser construït el 1737 pels portuguesos sobre el turó de San Miguel, després d'haver abandonat els seus intents de poblar Maldonado.

## Arquitectura

El fort es localitza al límit de la serra de San Miguel, 35 msnm. Presenta planta en el format rectangular, amb baluards pentagonals en els vèrtexs, rematats per garites. El perímetre de les seves muralles totalitza 300 metres.
De menors proporcions que la veïna Fortalesa de Santa Teresa, va rebre un acabament de menor qualitat a causa de la inexistència de pedres de granit en el lloc, sent emprada una pedra granítica rosada que el caracteritza, en aparell irregular.
Atès a les reduïdes dimensions, no va ser possible construir rampes que servissin per unir els plans superiors dels baluards, on s'obren 18 canoneres en total. L'accés al fort era fet per un pont llevadís sobre un fossat inundat. En el terraplè, hi havia l'edifici de la capella.

## Miscel·lània

Sota l'administració de l'exèrcit, l'estructura es troba oberta de forma permanent als visitants, al costat del Museu d'Història Militar, el qual mostra una col·lecció d'uniformes històrics de les tropes, així com una exposició sobre l'evolució dels uniformes de l'exèrcit. Una sèrie de pintures per l'artista Emilio Regalía també són d'accés al públic.
Al costat del fort hi ha una posada, Hosteria Fortin de San Miguel, un edifici de l'any 1945 construït amb l'estil colonial espanyol, amb vint habitacions i un saló de ball per acomodar fins a 150 persones.

## Galeria

* Fuerte de San Miguel.
* Porta principal del Fuerte de San Miguel.

## Referències

* 1 2 «Museu Militar Fuerte de San Miguel» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-06-29. [Consulta: 14 juny 2011].
* ↑ Regis, St Louis; Sandra Bao, Gregor Clark, Aimee Dowl «Lonely Planet South America on a Shoestring» (en anglès). . Lonely Planet, 03-03-2010, p. 902. ISSN: 9781741049237 [Consulta: 14 juny 2011].
* ↑ «Explore Uruguay History of the San Miguel Fort in Chuy Uruguay» (en anglès). Explore Uruguay. [Consulta: 14 juny 2011].
* ↑ «Hotel Fortín de San Miguel». www.turismoenuruguay.com. Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 14 juny 2011].

## Enllaços externs

* Fuerte de San Miguel (castellà)
* Fortín de San Miguel (castellà)
# Fedorivka (Luhansk)

* Per a altres significats, vegeu «Fedorivka».
Fedorivka (en ucraïnès: Федорівка, en rus: Фёдоровка, Fiódorovka) és una vila, un possiólok de la província de Luhansk a Ucraïna, situada actualment a zona ocupada República Popular de Luhansk de la Rússia. El 2019 tenia 414 habitants.

## Referències

* ↑ «Наблюдатели ОБСЕ выявили в «ЛНР» склад боеприпасов • Новостной портал NOVOSTIUA.org». novostiua.org. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Marc Robine

Marc Robine (Casablanca, Marroc el 1950 - Nimes, agost del 2003) va ser un cantant, músic actor i historiador de la cançó francesa. Autor d'algunes biografies de cantants (Georges Brassens, Jacques Brel, Francis Cabrel, Julien Clerc…) i d'una antologia de la cançó francesa tradicional.
Té una versió francesa de L'estaca de Lluís Llach.

## Discografia

* L'errance
* Du temps des chevaux au temps des cerises
* Poetique attitude

## Referències

* ↑ Kemper, Michel. «Marc Robine : un coffret, pierre blanche pour dix ans d’absence» (en francès). Nos Enchanteurs, 28-08-2013. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ Hidalgo, Fred. «MARC ROBINE OU LA CHANSON DU PASSEUR» (en francès). Arxivat de l'original el 2022-10-01. [Consulta: 1r octubre 2022].

## Enllaços externs

* Marc Robine canta una versió francesa de L'estaca (Le Pieu) de Lluís Llach a YouTube
# Whig

«Whig» té aquests significats:
Whig és un concepte que es refereix a una ideologia o un partit polític.
* Partit Whig anglès, protagonista la Revolució de 1688 i partit tradicional dels liberal anglesos.
* Partit Whig dels Estats Units, important durant el segle xix i va aportar algun president.

## Vegeu també

* Tory
# Ichthyophis asplenius

Ichthyophis asplenius és una espècie d'amfibi Gimnofió de la família Ichthyophiidae. Va ser descrit om Caudacaecilia asplenia per Edward Harrison Taylor el 1968, nom que ara es considera com un sinònim.
Viu a la conca del riu Mahakkam a Sarawak a la Malàisia oriental i se suposa que també es trobi a la regió del a Kalimantan a Indonèsia; l'extrem sud de Tailàndia (Yala) i presumiblement adjacent Malàisia occidental.

## Referències

* ↑ Taylor, Edward Harrison. The caecilians of the world: a taxonomic review (en anglès). Lawrence: University of Kansas Press, 1968 [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «Caudacaecilia Taylor, 1968» (en anglès). GBIF. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ Frost, Darrel R. «Ichthyophis asplenius Taylor, 1965» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 1999. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Sant Salvador de Vallformosa

Sant Salvador de Vallformosa és una església de Rajadell (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església situada als afores del nucli de la vila. Es tracta d'una església historicista de caràcter gòtic, de la qual destaca una portalada lateral. Aquesta presenta un arc de mig punt adovellat que alterna el color blanc i el rosa, i dues columnes a banda i banda que també juguen amb aquests colors.Tot el conjunt està en mal estat.

## Referències

* ↑ «Sant Salvador de Vallformosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Muralla de Castell d'Empordà

La muralla de Castell d'Empordà és una obra de Castell d'Empordà, al terme municipal de la Bisbal d'Empordà, declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Restes d'un portal de muralla i de l'antic recinte fortificat situat a l'extrem de tramuntana del nucli de Castell d'Empordà. És un portal d'arc de mig punt amb dovelles regulars de pedra, conservat només en la seva part exterior.

## Història

Es tracta de l'únic element conservat de l'antiga fortificació medieval, bastida juntament amb el castell a finals del segle xii pel comte Ponç V, per a la defensa del sector de migdia del comtat d'Empúries.

## Referències

* 1 2 «Muralla de la Bisbal d'Empordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Fedora Bartošová

Fedora Bartošová (Vyškov, 1884 - Brno, 1941) fou una escriptora txeca, coneguda per ser la llibretista de l'òpera El destí (1903) de Leoš Janáček.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en txec). sudomericenadmoravou. Arxivat de l'original el 17 d’agost 2016. [Consulta: 31 maig 2016].
# Julius Falkenstein

Julius August Ferdinand Falkenstein (Berlín, 1 de juliol de 1842 - Berlín, 1 de juliol de 1917) va ser un metge i explorador alemany.

## Referències

* ↑ Pagel, J. (Julius). Biographisches Lexikon hervorragender Ärzte des neunzehnten Jahrhunderts : mit einer historischen Einleitung. Berlin und Wien : Urban & Schwarzenberg, 1901, p. 282.
* ↑ «Julius Falkenstein». A: Biographisches Lexikon hervorragender Ärzte des neunzehnten Jahrhunderts (en alemany), p. 485 [Consulta: 13 gener 2024].
# PKN

PKN té els següents significats:
* Palau de la Cultura i la Ciència (del seu nom en polonès Pałac Kultury i Nauki), gratacel ubicat a Varsòvia, a Polònia
* Església protestant als Països Baixos (del seu nom en neerlandès Protestantse Kerk in Nederland), comunitat protestant més important dels Països Baixos
* Pertti Kurikan Nimipäivät, banda de punk rock de Finlàndia
* PKN Orlen (de l'acrònim en polonès Polski Koncern Naftowy), multinacional de refinació del petroli amb seu a Polònia
* Comitè Polonès per a l'Estandardització (del seu nom en polonès Polski Komitet Normalizacyjny), organisme públic per a l'estandardització a Polònia
* Pkn també és l'abreviatura de la parkinsonita, mineral de la classe dels halurs
# Boswell (Oklahoma)

Boswell és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 703 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boswell tenia 703 habitants, 298 habitatges, i 188 famílies. La densitat de població era de 393,4 habitants per km².
Dels 298 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.063 $ i la renda mediana per família de 21.354 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.125 $ mentre que les dones 16.563 $. La renda per capita de la població era de 9.696 $. Entorn del 37,3% de les famílies i el 37,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boswell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boswell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Sevada al-Djahapi

Sawada al-Jahhafí (àrab: سوادة الجحافي, Sawāda al-Jaḥḥāfī) fou successor d'Abd al-Malik ben Djahap com a emir qaysita de Manazkert vers el 820.
Vers el 821 o 822 ja apareix saquejant diverses parts d'Armènia i especialment a Siunia on es va establir a la fortalesa de Shalat, al districte de Dzoluk. Aquí governava Vasak Bagratuní (vers 780-vers 822), en disputa amb una dinastia anterior. Vasak, expulsat per Sevada, va cridar en ajut seu el cap khurràmita Babek, al qui va donar la seva filla en matrimoni. La mort poc després de Vasak va deixar Siunia a Babek. El poble es va revoltar i Babek va aplanar la rebel·lió amb crueltat, però atacat per arreu va evacuar el país que fou recuperar pels fills de Vasak, Felip (Pilipos) i Sahak que es van repartir el primer la part oriental i del sud (districtes de Vaiotx Dzor i Balq o Shusha) i el segon l'occidental (el Gelarquniq) és a dir la costa oest i sud-oest del llac Sevan, amb capital a Khoth.
Vers el 826 Sevada, que era a Khelat, es va sotmetre al governador (ostikan) de Dvin, Khalid ben Yazid ben Maziyad però el 830 es va rebel·lar de nou amb ajut de Sembat I Ablabas i d'Isaac de la Siunia Occidental. El patriarca armeni David II va intentar fer de mediador. Khalid i els seus homes van xocar amb Sevada i els seus aliats a la vora del riu Hrazdan o Zenga (riu Erevan) prop de Kavakert, batalla en la qual va morir Sahak de Siunia, i Sevada i Sembat van fugir. Tot i així el fill de Sahak, Grigor-Supan I, va succeir al pare sense més problema (826-851). El governador va tornar a Dvin en triomf.
Sevada deixa de ser esmentat després del 832 i per aquestes dates cal situar la seva mort. El successors qaisítes de Sevada seran emirs de poca importància, destacant únicament Djahap II ben Sevada i Ablhert.

## Referències

* ↑ Laurent, Joseph. L'Arménie entre Byzance et l'Islam depuis la conquête arabe jusqu'en 836. Fontemoing et Cie, 1919, p.324.
* ↑ Chamich, Michael. History of Armenia: From B.C. 2247 to the Year of Christ 1780, Or 1229 of the Armenian Era (en anglès). Bishop's College Press, 1827, p. vol.1, p.398.
* ↑ Thierry, Jean Michel. Monuments arméniens du Vaspurakan (en francès). Libr. orientaliste Paul Geuthner, 1989, p.57.

## Bibliografia

* Canard, M.; Cahen, Cl.; Deny, J. «Armīniya». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 23 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/arminiya-COM_0064>
* Al-Baladhuri, Ahmad ibn Jabir. The Origins of the Islamic State, Part I. Nova York: Universitat de Colúmbia, 1916.
* Al-Tabari, Abu Ja'far Muhammad ibn Jarir. The History of al-Ṭabarī, Volume XXXIV: Incipient Decline.. Albany, NY: State University of New York Press, 1989. ISBN 0-88706-874-X.
* Ter-Ghevondyan, Aram. The Arab emirates in Bagratid Armenia. Lisboa: Fundació Calouste Gulbenkian, 1976.
* Al-Ya'qubi, Ahmad ibn Abu Ya'qub. Historiae, Vol. 2. Leiden: E. J. Brill, 1883.
# Muqàddam ibn Muafa al-Qabri

Muqàddam ibn Muafa al-Qabrí (en àrab Muqaddam b. Muʿāfà al-Qabrī) (m. vers 911/912) fou un poeta andalusí nadiu de Qabra, actualment Cabra, a la província de Còrdova). Alguns autors el fan el creador del gènere poètic muwàixxah però sembla més probable que l'autèntic creador fos Muhàmmad ibn Mahmud al-Qabrí "el Cec", un altre poeta també de Cabra.

## Referències

* ↑ «"Muḳaddam b. Muʿāfā al-Ḳabrī». A: Encyclopaedia of Islam (en anglès). Leiden: Brill.
# Fedorianka

Fedorianka - Федорянка (rus) és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Kugo-Ieia, afluent del Ieia. És a 23 km al nord-oest de Kusxóvskaia i a 181 km al nord de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Novomikhàilovskoie.
# José Aranalde Gorbieta

José Aranalde Gorbieta (La Corunya, 10 de juny de 1778 – Madrid, 12 de gener de 1855) va ser un hisendista i polític espanyol.

## Biografia

Gallec d'ascendència basca, després de la mort de Ferran VII, va ser ministre d'Hisenda entre el 15 de gener i el 7 de febrer de 1834. Arbitrista convençut, en cessar com a ministre va ser nomenat director general de Rendes i, en 1841, comptador de crèdit públic, ministre del Tribunal de Comptes i comptador general del Regne. Va ser Senador per Canàries entre els anys 1841 i 1843. També fou director del Conservatori Nacional.

## Referències

* ↑ «Biografies de Ministres d'Hisenda». Arxivat de l'original el 2013-09-28. [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ Fitxa del Senat
# PL/I

PL/1, acrònim de Programming Language 1 (Llenguatge de Programació 1), fou proposat per IBM cap al 1970 per respondre simultàniament a les necessitats de les aplicacions científiques i comercials, disponible en les innovadores plataformes d'utilitat general IBM S/360 i més endavant IBM 370.
Aquest llenguatge tenia moltes de les característiques que més endavant adoptaria el llenguatge C i algunes de C++. Per desgràcia, IBM registrà el nom del llenguatge com una forma de mantenir el control sobre el seu desenvolupament, fet que va dissuadir a altres empreses a donar aquest nom a les seves implementacions. No sent possible trobar un únic llenguatge per diverses plataformes, els usuaris potencials del llenguatge van preferir no adoptar-lo a pesar de les seves múltiples innovacions, que incorporava multiprocesament, recursivitat, estructures de control modernes, facilitats per la posada a punt, assignació dinàmica d'espai per estructures de dades, procediments genèrics, etc.
Tot i això, dins dels usuaris d'IBM, el llenguatge s'utilitzà força. El sistema operatiu Multics va ser desenvolupat en PL/1.
PL/1 fou probablement el primer llenguatge comercial amb el compilador escrit en el mateix llenguatge que compilava.

## Estàndard

* ANSI X3.74-1987 (R1998) Title: Information Systems - Programming Language - PL/I General-Purpose Subset

## Vegeu també

* PL/M
# Sevalni

Sevalni - Севальный (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 133 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Gel·li Fusc

Gel·li Fusc (en llatí Gellius Fuscus) va ser un escriptor romà del segle iii. Va escriure alguns relats sobre la vida de Tètric II, un dels trenta tirans mencionats per Trebel·li Pol·lió a la Historia Augusta.

## Referències

* ↑ Sale, George; Psalmanazar, George; Bower, Archibald [et al.].. An Universal history, from the earliest account of time, Volum 15 (en anglès), 1748, p. 468.
# Adalbert d'Alsàcia

Adalbert d'Alsàcia és el nom dels següents personatges:
* Adalbert I d'Alsàcia, duc d'Alsàcia
* Adalbert de Lorena, dit Adalbert d'Alsàcia, comte de Metz 1045-1047 (Adalbert III) i duc d'Alta Lorena 1047-1048
# Ersen Martin

Ersen Martin (Marktredwitz, 23 de maig de 1979 - Esmirna, 19 de març de 2024) va ser un futbolista turc. Va ser jugador del Recreativo de Huelva el 2007. El 2009 fou fitxat pel Sivasspor Kulübü.

## Referències

* ↑ «El Recreativo lamenta la muerte de Ersen Martin, autor de su último gol en Primera» (en castellà). EFE, 20-03-2024. [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ «La RFEF reconoce la legalidad del fichaje de Ersen Martin» (en spanish). Marca, 05-09-2007. [Consulta: 13 juny 2014].
* ↑ «Ersen Martin: "Jugar en el Recre es un sueño"» (en spanish). Marca, 19-10-2007. [Consulta: 13 juny 2014].
* ↑ «Anderlecht stumble but still march on». UEFA.com, 04-08-2009. [Consulta: 13 juny 2014].
# PKS

PKS té els següents significats:
* Partit Comunista d'Albània (del seu nom en albanès Partia Komuniste e Shqipërisë), partit polític històric d'Albània
* PKS (cadena de televisió) (de l'acrònim en alemany Programmgesellschaft für Kabel-und Satellitenrundfunk), cadena de televisió d'Alemanya operadora del canal Sat.1
* Model de Piepho-Krausz-Schatz, model de descripció quàntica de l'acoblament vibrònic
* Policètido-sintasa (del seu nom en anglès Polyketide Synthase), enzim responsable de la biosíntesi dels policètids
# Brunettia yoshimotoi

Brunettia yoshimotoi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Els exemplars adults fan 1,24 mm de llargària a les antenes, 1,95 de longitud alar i 0,92 d'amplada a les ales.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'illa de Mindanao (les illes Filipines).

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 A Taxonomic Study of Philippine Psychodidae (Diptera) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Sevada

«Sevada» té aquests significats:
* Sevada, gènere de plantes quenopodiàcies.
* Sevada al-Djahapi, emir de Manazkert
# Sant Joan de Castellonet

Sant Joan de Castellonet és una ermita d'estil romànic del poble d'Els Torrents, al municipi de Lladurs (Solsonès).
Està situada a una cinquantena de metres cap al sud-oest de la masia de Castelló. Tan sols en queden restes de l'absis i d'un mur lateral

## Enllaços externs

   * Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta església
# Gelèquids

Els gelèquids (Gelechiidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels gelequioïdeus (Gelechioidea). Són generalment molt petits amb ales estretes amb serrells. La larva de la majoria de les espècies s'alimenta internament de diverses parts de plantes hoste causant agalles i altres modificacions.

## Algunes espècies

Els gelèquids inclouen 4.700 espècies, algunes de les més destacades són:
* Anacampsis sarcitella
* Anarsia lineatella
* Pectinophora gossypiella
* Phthorimaea operculella
* Sitotroga cerealella
* Tuta absoluta
* Aproaerema modicella
* Metzneria paucipunctella

## Referències

* ↑ «BioLib - Gelichiidae» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
# Felipe Vega

Felipe Vega (Lleó, 1952) és un guionista i director de cinema espanyol. Va estudiar Ciències Polítiques, Dret i Ciències de la Informació a la Universitat Complutense de Madrid. També ha estat professor de Direcció a l'Escola de la Cinematografia i de l'Audiovisual de la Comunitat de Madrid (ECAM). Va començar escrivint guions per anuncis publicitaris abans de dirigir. Debutà com a director el 1977 amb el curtmetratge Objetos personales. El seu primer llargmetratge no arribaria fins 1987, Mientras haya luz amb el que va rebre el premi al millor director novell al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. Tornaria a guanyar el mateix premi amb el seu segon llargmetratge de 1989 El mejor de los tiempos. El seu tercer llargmetratge, Un paraguas para tres (1992) va aconseguir el primer Premi Turia a la millor actriu, i el quart, El techo del mundo (1995), el Premi Turia a la millor pel·lícula espanyola. El 2004 va estrenar Núvols d'estiu, amb un guió coescrit amb Manuel Hidalgo Ruiz que va obtenir el Premi Turia a la millor pel·lícula espanyola i a la Millor Actriu Revelació. El 2006 fou nominat a l'Espiga d'Or de la Seminci per Mujeres en el parque El 2015 va escriure el guió de La playa de los ahogados.

## Filmografia

* Objetos personales (curtmetratge, 1977)
* Mientras haya luz (1987)
* El mejor de los tiempos (1989)
* Un paraguas para tres (1992)
* El techo del mundo (1995)
* Grandes ocasiones (1998)
* Cerca del Danubio (curt documental, 2000)
* Núvols d'estiu (2004)
* Mujeres en el parque (2006)
* Eloxio da distancia (documental, 2008)
* Los ojos de Carlos (documenta, 2017)

## Referències

* ↑ Felipe Vega a filmin.es
* ↑ Premis del 1987 al web del Festival
* ↑ Premis de l'Edició de 1989 al web del Festival
* ↑ Felipe Vega y José Campanella obtienen los Premis Turia a mejor filme español y extranjero, Levante-EMV, 24 de juny de 2005
* ↑ El leonés Felipe Vega presenta hoy en la Seminci «Mujeres en el parque», con opciones a la Espiga Arxivat 2021-03-01 a Wayback Machine., Diario de León, 21 d'octubre de 2006

## Enllaços externs

* Encuentros digitales con Felipe Vega a El Mundo
# Marcello Mugnaini

Marcello Mugnaini (Montemignaio, 12 de novembre de 1940) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1964 i 1969. Els seux èxits esportius més importants foren una etapa al Tour de França de 1966 i dues al Giro d'Itàlia, el 1964 i 1967. El seu germà petit Gabriele també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1963
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 1964
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1965
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1966
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1967
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. 7è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1965. 4t de la classificació general
* 1966. 14è de la classificació general
* 1967. 14è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1966. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1967. Abandona (13a etapa) per caiguda

## Referències

* ↑ «MUGNAINI Marcello». [Consulta: 20 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marcello MUGNAINI» (en italià). [Consulta: 20 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcello Mugnaini a sitiodeciclismo.net