OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicenç Cànovas i Mussons

Vicenç Cànovas i Mussons (12 d'abril de 1950, Girona) és un advocat i empresari gironí. Llicenciat en dret i gestor administratiu, és conseller delegat de Cànovas Assessorament i Gestió S.L.

## Biografia

Vicenç Cànovas i Mussons va néixer el 12 d'abril de 1950 a Girona. Va ser el tercer dels quatre fills del matrimoni que formaven Vicenç Cànovas Delclòs i Matilde Mussons Trullols. Vicenç Cànovas va servir com a alferes de complement en l'exèrcit, complint el servei militar en l'Acadèmia Militar de Toledo. L'any 1975 va contreure matrimoni amb Maria Dolors Matas Llonch.

## Formació acadèmica

Va iniciar els seus primers estudis en el Col·legi La Salle de Girona per ingressar, als 10 anys en el Col·legi dels Jesuïtes de Sant Ignasi de Barcelona. Va començar a cursar estudis de dret a la Universitat de Deusto, a Bilbao, i va obtenir la llicenciatura d'aquesta especialitat en la Universitat de Barcelona l'any 1972.

## Vida professional

Ingressà en la Gestoria Cànovas de Girona, la més antiga de l'Estat en actiu, el despatx familiar de gestió i assessoria l'any 1974, com a responsable del departament jurídic en l'especialitat de dret mercantil i civil.
La Comunitat de Béns (Societat Civil) que dirigia el seu pare, Vicenç Cànovas Delclòs, es va convertir l'any 1994 en companyia mercantil sota la denominació de Cànovas Assessorament i Gestió Societat Limitada. Mentre que el seu pare va passar a ocupar la presidència del consell d'administració, Vicenç va assumir el càrrec de conseller delegat, treballant en la seva modernització. Actualment Cànovas disposa de diferents àrees especialitzades en Dret Laboral, Fiscal, Civil i Mercantil,
És membre de la Junta del Col·legi de Gestors Administratius de Girona i ha col·laborat activament amb els equips de direcció dels altres col·legis professionals als quals pertany.

## Bibliografia

* Cànovas Mussons, Vicenç; Josep Clara. Cànovas 1852-2002. Cent cinquanta anys. Palahí A.G., 2002, p. 111.

## Referències

* ↑ «Cànovas Assessorament i Gestió cumple 150 años de gestión en Girona (Antoni F. Sandoval)» (en castellà). La Vanguardia, 19-10-2002.
* 1 2 «Gestoria Cànovas de Girona, la més antiga de l'Estat en actiu, celebra els 150 anys amb l'edició d'un llibre». Vilaweb, 03-10-2002.
* ↑ «La Cambra de Comerç de Girona distingeix divuit establiments històrics gironins». Vilaweb, 05-11-2002.
* ↑ «Més de tres mil persones ja han votat pel Gironí de l'Any». Vilaweb, 23-03-2003.
* ↑ «Organitzen conferències per pensionistes sobre fiscalitat». Diari de Girona, 27-03-2011.

## Enllaços externs

* Página de Cànovas Assessorament i Gestió
# Frontball

El Frontball és una modalitat d'American handball (Frontó americà) sorgida en 2008. S'ha considerat com un híbrid entre l'American handball i el frontó basc, i des de 2015 està reconeguda com a modalitat per la Federació Internacional de Pilota Basca, si bé cap federació dels territoris bascos no la inclou entre les seues competicions oficials.
El nom va ser encunyat per Jean-Michel Idiart, president de la FIPV. Va nàixer com una modalitat senzilla de practicar que unificara totes les maneres de joc indirecte que hi ha al món.
El Frontball és una modalitat de pilota a mà jugada contra la paret amb pilotes d'uns 45 grams, com a la Pilota Valenciana. Tanmateix, es juga amb pilotes fetes amb materials sintètics, senzills d'aconseguir. El frontball està inspirat en una varietat de pilota a mà jugada a Nova York, el One Wall, que sí que està reconeguda per la Federació de Pilota Valenciana.

## Referències

* ↑ EiTB. «Frontball, nueva modalidad de pelota mano». Euskal Telebista, 09-06-2015. [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ FIPV. «Frontball». Federación Internacional de Pelota Vasca. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 19 desembre 2016].
* 1 2 3 4 5 Soldado, Alberto «De Nueva York a Massamagrell». Levante-EMV, pàg. 12 de juny de 2015.
* ↑ «La main nue en Amérique - Le Journal du Pays Basque». Le Journal du Pays Basque. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ «Frontball: un deporte que busca crecer». El Pais, 07-06-2013. Arxivat de l'original el 2016-12-21 [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ Lafitte, Cyril. «Frontball, les origines». Sud Ouest. [Consulta: 19 desembre 2016].
# Llista de nuclis de població de Cap Verd

Aquesta és una Llista de nuclis de població de Cap Verd, tant ciutats com viles:

## Boa Vista

* Bofarreira
* Cabeça dos Tarrafes
* Estância de Baixo
* Fundo das Figueiras
* João Galego
* Povoação Velha
* Rabil
* Sal Rei

## Brava

* Cachaço
* Campo Baixo
* Cova Joana
* Cova Rodela
* Fajã de Água
* Furna
* João da Noly
* Lem
* Mato
* Mato Grande
* Nossa Senhora do Monte
* Nova Sintra
* Santa Bárbara
* Tantum
* Tomé Barraz
* Vinagre

## Fogo

* Achada Furna
* Achada Grande
* Atalaia
* Cabeça Fundão
* Campanas Baixo
* Chã das Caldeiras
* Corvo
* Cova Figueira
* Curral Grande
* Estância Roque
* Fajãzinha
* Figueira Pavão
* Fonte Aleixo
* Galinheiro
* Lagariça
* Lomba
* Miguel Gonçalves
* Monte Grande
* Mosteiros
* Patim
* Ponta Verde
* Relva
* Ribeira do Ilhéu
* Salto
* Santo António
* São Filipe
* São Jorge
* Vicente Dias

## Maio

* Alcatraz
* Barreiro
* Calheta
* Cascabulho
* Figueira da Horta
* Morrinho
* Morro
* Pedro Vaz
* Pilão Cão
* Praia Gonçalo
* Ribeira Dom João
* Santo Antônio
* Vila do Maio (Porto Inglês)

## Sal

* Espargos
* Murdeira
* Palmeira
* Pedra de Lume
* Santa Maria
* Terra Boa

## Santiago

* Achada Fazenda
* Achada Leitão
* Achada Monte
* Achada Tenda
* Água de Gato
* Assomada
* Banana
* Boa Entrada
* Calheta de São Miguel
* Cancelo
* Chão Bom
* Cidade Velha
* Fazenda
* Figueira das Naus
* João Teves
* João Varela
* Montanha
* Palha Carga
* Pedra Badejo
* Picos (Achada Igreja)
* Porto Gouveia
* Porto Mosquito
* Praia
* Principal
* Ribeira da Barca
* Ribeira da Prata
* Rincão
* Rui Vaz
* Santa Ana
* São Domingos
* São Jorge dos Órgãos
* Tarrafal
* Trás os Montes

## Santo Antão

* Alto Mira
* Chã de Igreja
* Coculi
* Corda
* Eito
* Figueiras
* Fontainhas
* Garça de Cima
* Janela
* Lombo Branco
* Lombo de Santa
* Monte Trigo
* Morro Vento
* Pombas
* Ponta do Sol
* Porto Novo
* Ribeira Alta
* Ribeira da Cruz
* Ribeira Grande
* Sinagoga
* Tarrafal de Monte Trigo

## São Nicolau

* Belém
* Cabeçalinho
* Cachaço
* Caleijão
* Carriçal
* Carvoeiros
* Covoada
* Estância de Brás
* Fajã de Baixo
* Hortelã
* Juncalinho
* Morro Brás
* Praia Branca
* Preguiça
* Queimadas
* Ribeira Brava
* Ribeira Funda
* Tarrafal de São Nicolau

## São Vicente

* Baía das Gatas
* Lameirão
* Mindelo
* Ribeira de Calhau
* Ribeira de Vinha
* Salamansa
* São Pedro
# Rockwell International

Rockwell International va ser un important conglomerat industrial estatunidenc en la segona meitat del segle xx, implicat en la fabricació d'avions, indústria aeroespacial, electrònica orientada tant a la defensa com comercial, components automotrius, camions, impremtes, vàlvules, mesuradors, i automatització industrial. Rockwell International va ser la darrera d'una sèrie d'empreses fundades per Willard Rockwell. En 1988, Rockwell International va estar en el número 27 de la llista «Fortune 500», amb unes vendes de 12.700 milions de dòlars i amb 37.000 empleats.

## Productes
### Aeronaus

* North American Rockwell OV-10 Bronco
* Rockwell Commander 112
* Fuji/Rockwell Commander 700
* Rockwell B-1 Lancer
* Rockwell X-30
* Rockwell-MBB X-31
* Rockwell XFV-12
* Rockwell Ranger 2000

### Naus espacials

* Mòdul de comandament i servei Apollo (North American Rockwell)
* Orbitador del transbordador espacial

### Míssils

* AGM-53 Condor
* AGM-114 Hellfire

## Referències

* ↑ Linda Williams. «Pittsburgh Not Mourning Loss of Rockwell to L.A.» (en anglès). Los Angeles Times, 30-05-1988. [Consulta: 2 abril 2010].
* ↑ Linda Williams. «Pittsburgh Not Mourning Loss of Rockwell to L.A.» (en anglès). Los Angeles Times, 30-05-1988. [Consulta: 2 abril 2010].

## Enllaços externs

* Rockwell International Corporation (anglès)
# Emile Boeres

Jean-Pierre Emile Boeres (Ciutat de Luxemburg, 13 de novembre de 1890 – Ciutat de Luxemburg, 18 d'agost de 1944) fou un compositor, organista i mestre de cor luxemburguès.
Nascut el 13 de novembre de 1890 a la Ciutat de Luxemburg, va escriure operetes i comèdies musicals en luxemburguès. El 1934, va fundar el Wiener Operette i el Lëtzebuerger Musekerverband. També va contribuir al Lëtzebuerger Revue.
Durant l'ocupació alemanya, el Théâtre des Capucins va programar òperes, ballets i obres en alemany però les autoritats alemanyes eren molt cautes de les produccions en luxemburguès que van ser considerades anti-alemanyes. El 18 de novembre de 1940, l'opereta de Boeres Wann d'Blieder falen (Quan les fulles cauen) va gaudir d'un èxit enorme amb l'audiència en busca de com mostrar el seu suport per a un Luxemburg lliure, assistint a una actuació en la llengua de Luxemburg.
Boeres va morir a la Ciutat de Luxemburg el 18 d'agost de 1944 després d'un accident de ciclisme.

## Obres

* 1935: Fre'johr
* 1936: Spuenescht Blutt
* 1936: Wann d'Blieder falen
* 1937: Landstroosselidd
* 1939: Den éiwege Wee
* 1941: D'Wonner vu Spe'bech

## Referències

* 1 2 "Boeres, Emile (Jean-Pierre)", Luxemburger Lexikon, Editions Guy Binsfeld, Luxembourg, 2006.
* ↑ "Theatre in Luxembourg", Information and Press Service of the Luxembourg Government.
* ↑ "Wann d'Blieder falen von Emile Boeres", Ons stad, No 71, 2002, p.37.
# Malatesta di Giovanni Malatesta

Malatesta di Giovanni Malatesta (m. ca. 1417) va ser un noble italià de la família Malatesta.
Va ser fill de Giovanni di Tino i nét de Gianciotto Malatesta. Segons Luigi Tonini, es conserven molts documents que l'esmenten, en actes d'establiment emfitèutic, d'arrendament o vendes, en solitari o en companyia dels seus germans. El 1392 se li va atorgar una peça de terra a Borgo San Giuliano. El 1398 va entrar a formar part del Consell Municipal de Rimini. El 1400 va intervenir a les noces de Giovanni di Ramberto. Es va casar en una data indeterminada amb Agnesina Faetani, amb la que va passar a viure a la contrada de Santo Andrea, d'acord amb el que desprèn de la documentació, i amb la qual va tenir dos fills, Guglielmo i Giovanna. Va quedar vidu i es va casar en segones núpcies amb Giovanna di Muzzolo Faetani, però vers 1417 ella és esmentada com a vídua, per tant, en aquella data Malatesta ja havia mort.

## Referències

* 1 2 3 Clementini, Cesare. Reccolto istorico della fondatione di Rimino e dell'origine, e vite de' Malatesti (en italià). Rimini: Il Simbeni, 1617, p. 591.
* 1 2 3 Tonini, Luigi. Memorie storiche intorno a Francesca da Rimini... (en italià). Rimini: Tipografia Malvolti, 1870, p. 121-122.
# Joan Patsy i Torrent

Joan Patsy i Torrent (Sabadell, 1958) és un periodista esportiu català. Va treballar a Televisió de Catalunya des de a seva fundació als anys 1980, en programes com Tot l'esport, Més futbol i Esports 33. Vinculat a l'actualitat informativa del Futbol Club Barcelona, va ser observador del club a l'Argentina en la primera dècada del segle XXI i ara ho és del City Football Group.
Va tenir una relació especial de col·laboració amb Johan Cruyff, de qui va arribar a ser-ne el gestor dels drets d'imatge, i va participar en la pel·lícula documental sobre ell, Johan Cruijff: En un momento dado (2004). És amic íntim i estret col·laborador de l'entrenador de futbol Josep Guardiola.

## Referències

* ↑ de Grado, Álvaro. «Quién es quién en la cúpula y el clan de Guardiola» (en castellà), 20-04-2023. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ «Quién es Joan Patsy, los ojos de Pep Guardiola y Manchester City en Sudamérica» (en castellà), 01-09-2022. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Porras, Darío. «Joan Patsy, històric de TV3, íntim de Cruyff: commovedor record, diu què fa ara». El Nacional, 24-03-2021. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ «Joan Patsy, un dels homes de confiança de Guardiola al City: "Ja no entrenarà cap més club"». RAC1, 18-05-2023. [Consulta: 23 setembre 2023].
# Valdecañas de Tajo

Valdecañas del Tajo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 247 | 230 | 196 | 200 | 186 | 168 |
# ISCM World Music Days

The ISCM World Music Days és un festival anual de música contemporània organitzat per la Societat Internacional de Música Contemporània, creat originalment en 1923 com el Festival ISCM com a mitjà per donar suport a les tendències de composició més avançades. Cada edició es fa en un lloc diferent, i els programes són organitzats per un jurat després d'avaluar les presentacions de cada secció nacional de l'ISCM.

## Edicions

| Year | Venue |
| 1923 | Salzburg |
| 1924 | Praga i Salzburg |
| 1925 | Praga i Venècia |
| 1926 | Zúric |
| 1927 | Frankfurt del Main |
| 1928 | Siena |
| 1929 | Ginebra |
| 1930 | Lieja i Brussel·les |
| 1931 | Oxford i Londres |
| 1932 | Viena |
| 1933 | Amsterdam |
| 1935 | Florència |
| 1936 | Barcelona |
| 1937 | París |
| 1938 | Londres |
| 1939 | Varsòvia i Cracòvia |
| 1946 | Londres |
| 1947 | Amsterdam |
| 1948 | Palerm Taormina |
| 1950 | Brussel·les |
| 1951 | Frankfurt del Main |
| 1952 | Salzburg |
| 1953 | Oslo |
| 1954 | Haifa |
| 1955 | Baden-Baden |
| 1956 | Estocolm |
| 1957 | Zúric |
| 1958 | Estrasburg |
| 1959 | Roma |
| Year | Venue |
| 1960 | Colònia |
| 1961 | Viena |
| 1962 | Londres |
| 1963 | Amsterdam |
| 1964 | Copenhaguen |
| 1965 | Madrid |
| 1966 | Estocolm |
| 1967 | Praga |
| 1968 | Varsòvia |
| 1969 | Hamburg |
| 1970 | Basilea |
| 1971 | Londres |
| 1972 | Graz |
| 1973 | Reykjavík |
| 1974 | Rotterdam |
| 1975 | París |
| 1976 | Boston |
| 1977 | Bonn |
| 1978 | Estocolm Hèlsinki |
| 1979 | Atenes |
| 1980 | Tel-Aviv |
| 1981 | Brussel·les |
| 1982 | Graz |
| 1983 | Aarhus |
| 1984 | Toronto i Mont-real |
| 1985 | Països Baixos |
| 1986 | Budapest |
| 1987 | Col+onia, Bonn i Frankfurt del Main |
| 1988 | Hong Kong |
| Year | Venue |
| 1989 | Amsterdam |
| 1990 | Zúric |
| 1991 | Oslo |
| 1992 | Varsòvia |
| 1993 | Mèxic DF |
| 1994 | Estocolm |
| 1995 | Ruhr |
| 1996 | Copenhaguen |
| 1997 | Seül |
| 1998 | Manchester |
| 1999 | Romania i Moldàvia |
| 2000 | Luxemburg |
| 2001 | Yokohama |
| 2002 | Hong Kong |
| 2003 | Ljubljana |
| 2004 | Suïssa |
| 2005 | Zagreb |
| 2006 | Stuttgart |
| 2007 | Hong Kong |
| 2008 | Vilnius |
| 2009 | Visby, Växjö i Göteborg |
| 2010 | Sydney |
| 2011 | Zagreb |
| 2012 | Anvers, Bruges, Brussel·les, Gant, Lovaina i Mons |
| 2013 | Kosice, Bratislava i Viena |
| 2014 | Wroclaw |
| 2015 | Eslovènia |
| 2016 | Tongyeong |
| 2017 | Vancouver |
| 2018 | Pequín |
| 2019 | Tallinn |
| 2020 | Auckland i Christchurch |
| 2021 | Xangai i Nanning |
| Year | Venue |

## Referències

* ↑ The 80th anniversary of the ISCM World Music Days will be celebrated in Slovenia. visitljubljana.com (Official guide to Ljubljana and Centre Slovenia), 17 September 2003
* ↑ World Music Days. De Standaard, 5 November 2012

## Enllaços externs

* http://worldmusicdays2016.kr/ Arxivat 2015-09-26 a Wayback Machine.
* http://bmmf.ccom.edu.cn/index.php/iscm/iscm_public/pid/61/id/62 Arxivat 2018-01-19 a Wayback Machine.
* https://www.worldmusicdays2019.ee/en/ Arxivat 2022-05-25 a Wayback Machine.
* https://iscm.org/
# Francesc Català i Duran

Francesc Català i Duran (Jóc, Conflent, 1929 - Vinçà, Conflent, octubre de 1988) va ser un metge, promotor cultural i poeta nord-català.

## Biografia

El 1957 es doctorà en medicina a Montpeller, i d'aleshores fins al seu traspàs exercí de metge generalista a Vinçà i a dotze vilatges més del Conflent. Quan encara estudiava, el 1955, havia creat el Fanal de Sant Vicenç, un grup teatral i coral de Perpinyà que dirigí en Jordi Barre. Posteriorment, Català fou un dels fundadors del GREC (1960), entitat de la qual seria vicepresident el 1968, i dels Jocs Florals de la Ginesta d'Or. Intervingué en la Universitat Catalana d'Estiu ensenyant-hi art, i col·laborà en els "Congressos de Metges i Biòlegs de Llengua Catalana" (en presidí l'onzena edició, el 1980) i d'"Història de la Medicina Catalana". Va ser membre de la Societat Catalana de Biologia i de la Societat Catalana d'Estudis Històrics (ambdues de l'Institut d'Estudis Catalans). L'any 1987 la Fundació Lluís Carulla li atorgà el Premi d'Actuació Cívica, i a l'agost del 1989 fou homenatjat per l'UCE. Òmnium Cultural de Perpinyà convoca el "Premi Francesc Català de Poesia" (21 edició el 2010).
Escrigué en publicacions periòdiques nord-catalanes: La Tramontane, Sant Joan i Barres i L'Indépendant, i fou autor de dues compilacions poètiques, Camins (1974) i De sol i d'ombra (1981).

## Obres

* Camins Barcelona: Barcino, 1974 ISBN 8472260402
* De sol i d'ombra Barcelona: Barcino, 1981 ISBN 8472265536
* Poesia completa Barcelona: Columna, 1989 ISBN 84-7809-118-1

## Bibliografia

* Oriol Casassas i Simó Francesc Català, la lliçó, article p. 569-576 al recull Una faula i setze històries: excursió pel camp de les ciències humanes Barcelona: Abadia de Montserrat, 1999 ISBN 9788484150961
* Francesc Pladevall i Arumí, ressenya i crítica de Francesc Català: "Poesia completa", a Revista de Catalunya 46 (1990, Novembre), p. 155-56

## Referències

* ↑ «GUARDONATS DE LA XXI NIT DE SANT JORDI». Arxivat de l'original el 2010-09-23. [Consulta: 11 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Enregistrament de la conferència Un tal (Albert Saisset) amb intervencions de Teresa Rebull, Francesc Català, Enric Pepratx i Joan Marty París (1962)
# Rockwell (Carolina del Nord)

Rockwell és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.971 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rockwell tenia 1.971 habitants, 744 habitatges i 552 famílies. La densitat de població era de 458,4 habitants per km².
Dels 744 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.488 $ i la renda mediana per família de 47.935 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.763 $ mentre que les dones 23.304 $. La renda per capita de la població era de 19.687 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rockwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rockwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Enrique Morán Blanco

Enrique Morán Blanco (La Pola, 15 d'octubre de 1953) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1970 i 1980. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Va debutar a primera divisió amb l'Sporting de Gijón la temporada 1973-74, procedent del Club Deportivo Ensidesa d'Avilés. No obstant, no es consolidà al primer equip fins a la temporada 1976-77. El 1979 fou traspassat al Real Betis Balompié, i dues temporades més tard al Futbol Club Barcelona. Al Barça mai fou titular la primera temporada, però en finalitzar la segona fou traspassat al Club Atlético de Madrid. El seu palmarès compta amb una Recopa, dues Copes del Rei i una Copa de la Lliga. Va jugar cinc partits amb la selecció espanyola.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Recopa d'Europa de futbol:
** 1981-82
* Copa espanyola:
** 1982-83
* Copa de la Lliga espanyola:
** 1983

### Atlètic de Madrid

* Copa espanyola:
** 1984-85

## Referències

* ↑ «Creo que va a subir porque tiene un buen equipo». Diari As. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Enrique Morán». Sefutbol. Arxivat de l'original el 2021-10-16. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Mangel

Mangel és el nom dels següents personatges:
* Laurent Mangel (Vesoul, 1981), ciclista professional francès.
* Marcel Mangel (Estrasburg, 1923 — Cahors, 2007) mim francès.
Viccionari
# Hu Zongnan

Hu Zongnan (xinès: 胡宗南; pinyin: Hú Zōngnán) també conegut com a Hu Tsung-nan i amb l'àlies de Qin Dongchang, fou un general nacionalista de la República de la Xina i membre veterà del Kuomintang, Nascut el 16 de maig de 1896 (altres fonts indiquen altres dates començant per l'any: 1895) i mort el 14 de febrer de 1962. Va participar en eles principals fets militars del seu país.

## Biografia desl primers anys

Va néixer en una llar pobre al comtat de Zhenhai (província de Zhejiang). Després d'acabar els estudis de secundària el 1915 es va dedicar a ensenyar la llengua xinesa, història i geografia en una escola primària. Soldat als 29 anys (1924). Ingressà a l'Acadèmia Militar Whampoa on es graduà el 1925 no sense dificultats inicials degut als seus 160 centímetres d'alçada. En aquest centre va començar la seva relació personal amb Chiang Kai-shek del qual en va ser alumne. Va anar ascendint ràpidament en l'escalafó militar.

## Carrera militar

L'any 1925 participà a L'Expedició del Nord que va ser una campanya militar dirigida pel Kuomintang (KMT) des de 1926 al 1928 amb l'objectiu d'unificar Xina per la qual cosa exigia la fi dels governs dels senyors de la guerra locals. I com a comandant de la Primera Divisió va ajudar a neutralitzar la rebel·lió de Feng Yuxiang i Yan Shixan (1929-1930), actuant en l'escorta de Chiang Kai-shek. Va participar en les “Campanyes d'Encerclament” per tal reduir els comunistes que no van arribar a reixir. En la La Segona Guerra sinojaponesa va ser condiderat pels nipons com el seu enemic més tenaç. Amb Chen Cheng i Tang Enbo va ser un dels homes de confiança de Chiang contra l'enemic Durant la invasió, el 1939, va ajudar a la resistència coreana quan el Govern Provisional de la República de Corea es va traslladar a Xi'an on hi van arribar a viure 100,000 coreans. Un cop acabada la Segona Guerra Mundial, les diferències entre comunistes i nacionalistes deriven en un conflicte bèl·lic. Hu Zongnan va lluitar contra el Partit Comunista de la Xina i en la fase inicial de la lluita, va tenir èxit en la Batalla de Yan'an prenent Yan'an el 1947, que era la capital de la base comunista a Shaanxi des del 1935 (en la dècada dels 30 el KMT havia fracassat) però l'ocupació només va durar una setmana perquè els rojos havien efectuat una retirada estratègica, Llavors va retirar-se a l'illa d'Hainan el desembre de 1945 i des d'on va intentar la invasió al continent però aviat va tornar a l'illa. Finalment, va reunir-se amb el KMT. A Taiwan on van escapar els nacionalistes el 1949, Hu va servir com a assessor militar del president fins a la seva mort el 14 de febrer de 1962.

## Referències

* Who's Who in Twentieth Century Warfare de Spencer C.Tucker, Routledge. Londres.2001. ISBN 0-415-23497-2. Pàg.147

## Bibliografia

* Modern China's Ethnic Frontiers: A Journey to the West d¡ Hsiao-ting Lin. de. Routledge. 2011. Pàgs,38, 45, 65, 114 i 124.
* The Last of the Whampoa Breed: Stories of Chinese Diaspora editat per Pang-yuan Chi,David Der-Wei Wang. ISBN 9780231509053. Pàg 141

## Enllaços externs

* http://www.koreaherald.com/view.php?ud=20160327000375