OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Páll á Reynatúgvu

Páll á Reynatúgvu (Tórshavn, 26 de juliol de 1967), és un polític feroès i exjugador de futbol, actualment actiu com a president del Løgting (Parlament feroès) des del setembre del 2015. Va ser elegit per primera vegada el 1998 i, de nou, el 2002, quan va assumir el càrrec de ministre de Salut i Afers Socials. Després de ser reelegit el 2004, es va fer membre del Fíggjarnevndin (Comitè Financer del Løgting).
A les eleccions parlamentàries del 2008, Reynatúgvu no va ser reelegit, però es va asseure al parlament quan Annita á Fríðriksmørk va prendre el permís de maternitat, i com el seu partit formava part del Landsstýri, ell va ser el proper membre de la llista per obtenir un escó al parlament. Abans que Páll a Reynatúgvu fos elegit per al Løgting el 2011, va ser president de la SEV, que subministra electricitat a les illes Fèroe. Va haver de renunciar a aquest treball, perquè la llei de Feroe no permet que una persona sigui membre del Løgting i, al mateix temps, sigui membre d'una institució o empresa governamentals.

## Carrera com a futbolista

Páll a Reynatúgvu va jugar durant molts anys com a migcampista del seu club de futbol local, B71 Sandur. Durant unes temporades, també va servir com a capità de l'equip. Amb el seu club, va guanyar la Lliga de les Fèroe el 1989 i la Copa de Faroes de 1993.
El 1993 Páll á Reynatúgvu va jugar 5 partits per a la Selecció de futbol de les Illes Fèroe, quatre dels quals van ser classificats de la Copa Mundial de FIFA de 1994 amb un partit amistós. El 1996/1997 Páll á Reynatúgvu va jugar dos partits amb el B71 Sandur contra l'APOEL FC Nicòsia des de Xipre a la Champions League. Apoel Nicosia va guanyar els dos partits, però en el partit de fora, el B71 va aconseguir un avantatge de 2-1 amb gols d'Eli Hentze i Páll a Reynatúgvu. APOEL FC va guanyar el partit 4-2.

## Referències

* ↑ «Logting.fo, Tingmenn (A list of current Members of Løgtingið/The Faroese Parliament)». Arxivat de l'original el 2020-06-26. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «Fíggjarnevndin». logting.fo, 2008. Arxivat de l'original el 2011-06-14. [Consulta: 5 juliol 2008].
* ↑ «Páll á Reynatúgvu called upon to relieve Anitu á Fríðriksmørk». dimma.fo, 2008. [Consulta: 5 juliol 2008]. (feroès)
* ↑ Oyggjatíðindi, Páll á Reynatúgvu frá sum SEV-formaður (in Faroese)
* ↑ His profile on Faroesoccer.com, which provides statistics about Faroese football players and matches.
* ↑ «Football.fo, Landsliðsleikarar 1988 - 2012 (List of all Faroese football players who have played for the Faroe Islands national team». Arxivat de l'original el 2012-07-08. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ Faroesoccer.com, in order to see statistics about his matches for the national team, chose the tag Landsdystir which means international matches (for the Faroe Islands).
* ↑ Soccerandequipment.com, 23 July 2009: European Cup Preview, Champions League, EB/Streymur vs. Apoel Nicosia (Cyprus)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Faroese Republican Party's (feroès)
* Páll á Reynatúgvu's profile on the Faroese Republican Party's website (feroès)
* El seu perfil a Faroesoccer.com
# Filisc de Milet

Filisc de Milet (en llatí Philiscus, en grec antic Φιλίσκος) fou un orador i retòric grec nadiu de Milet, deixeble d'Isòcrates d'Atenes. Suides diu que anteriorment havia estat flautista.
Va escriure una vida de l'orador Licurg i un epitafi de Lísies que es conserva a l'Antologia grega. Probablement va ser l'autor de δημηγορίαι ("Demegoriai" Discursos davant del poble) que Suides atribueix potser per error a Fílist de Siracusa.
També segons Suides,va tenir com a deixebles a Timeu de Tauromènion i a Neantes de Cízic.

## Referències

* ↑ 2.Philiscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 294
# Filistió

Filistió és el nom dels següents personatges:
* Filistió (actor), (Philistion, Φιλιστίων), actor grec nadiu de Nicea o de Magnèsia, que va viure al començament del segle i.
* Filistió (metge), (Philistion, Φιλιστίων), metge grec que fou el tutor del metge Crisip de Cnidos i de l'astrònom i metge Èudox de Cnidos, i va viure al segle IV aC.
# Filacciano

Filacciano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 40 km al nord de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 461 habitants.
Filacciano limita amb els municipis de Forano, Nazzano, Poggio Mirteto, Ponzano Romano i Torrita Tiberina.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].
# Menzel Salem

Menzel Salem (àrab: منزل سالم, Manzil Sālim) és un poble del nord-oest de Tunísia, a la governació del Kef. Forma una municipalitat amb 1.824 habitants el 2014.

## Administració

És el centre de la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 23 13 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, forma un sector o imada, amb codi 23 55 60, dins de la delegació o mutamadiyya de Tajerouine (23 53).

## Referències

* ↑ «Régions-Municipales 2018 : poursuite de l’élection des nouveaux maires» (en francès), 29-06-2018. [Consulta: 7 juliol 2018].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Menzel Salem - Lloc web oficial
# Matinera de Sulawesi

La matinera de Sulawesi (Pellorneum celebense) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Sulawesi i les properes illes Malenge i Buntung.

## Referències

* ↑ «Matinera de Sulawesi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Matinera de Tickell

La matinera de Tickell (Pellorneum tickelli) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, matolls i bambú al nord-est de l'Índia des d'Arunachal Pradesh cap al sud fins al sud-est de Bangladesh i potser fins Manipur i Nagaland, sud-oest de la Xina a l'oest i sud de Yunnan, Myanmar (excepte en centre) Tailàndia, Laos, Vietnam i Malaca.

## Referències

* ↑ «Matinera de Tickell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Menasalbas

Menasalbas és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb San Martín de Montalbán, La Puebla de Montalbán i Gálvez al nord, Cuerva i Las Ventas con Peña Aguilera a l'est, San Pablo de los Montes al sud i Hontanar i Navahermosa a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.987 | 2.978 | 2.955 | 2.971 | 3.008 | 2.986 | 2.996 | 2.987 | 3.017 | 3.206 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | José Azaña García | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Agapito Ruiz Fernández | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Agapito Ruiz Fernández | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Eduardo Sánchez Escobar | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Sagrario Bejerano Gutiérrez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Sagrario Bejerano Gutiérrez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Sagrario Bejerano Gutiérrez | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José María García Crespo | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Diputació de Toledo.
* Història Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine..
# Menasha

Menasha és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 16.331 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Menasha tenia 16.331 habitants, 6.951 habitatges, i 4.233 famílies. La densitat de població era de 1.198,8 habitants per km².
Dels 6.951 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.936 $ i la renda mediana per família de 47.401 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.705 $ mentre que les dones 25.176 $. La renda per capita de la població era de 20.743 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Menasha» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Menasha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Menapia

«Menapia» té aquests significats:
* Menapia, nom llatí de l'illa de Man
* Menàpia (llatí Menapia), suposat establiment romà a Pembrokeshire, del qual deriva Menevia
* Menapia, ciutat celta d'Irlanda que correspondria a la moderna Wexford (Loch Garman)
# Miquel Dalmau Diana

Miquel Dalmau Diana (Sineu, 1940 - Llucmajor, 28 o 29 d'abril de 2010) va ser un metge i empresari mallorquí, copropietari i màxim accionista de la Policínica Miramar, que ocupà el càrrec de president del Reial Mallorca entre 1992 i 1995.

## Biografia

Es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona el 1964 i amplià estudis a Washington. S’especialitzà en medicina interna i posà en funcionament, a la Policlínica Miramar, la unitat de nefrologia. Entre 1973 i 1990, fou director de la Policlínica Miramar i, des de 1973, en presidí el Consell d'Administració. Introduí a les Illes Balears noves tècniques diagnòstiques i terapèutiques. Publicà articles a revistes científiques.
Pel que fa a la seva activitat al RCD Mallorca, en el context de la reconversió del club en SAD, l'entitat mallorquinista estava la vora de la desaparició, i Dalmau Diana amb l'ajuda d'un grup de mallorquinistes, entre els quals destacaven Cristòfol Pizà i Simó Pere Barceló, el 26 de juny de 1992 va reunir els doblers necessaris amb l'aval de la Banca March, i es va convertir en nou president del Mallorca. El 1978 fou un dels fundadors del Sindicat Mèdic de les Balears.
El seu cadàver va ser trobat a l'interior del seu cotxe, en un precipici de la zona costanera mallorquina de Cap Blanc, al municipi de Llucmajor, el 30 d'abril de 2010. Dalmau tenia problemes econòmics després que fos acusat de delictes d'apropiació indeguta en la seva gestió de la clínica de la que era màxim accionista, i hagués de dipositar una fiança de més de tres milions d'euros. Després de la seva mort els seus hereus foren condemnats a retornar diners a la societat gestora de la clínica, per aquest afer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Hallan el cadáver del ex presidente del Mallorca Miquel Dalmau en el interior de su vehículo». El Confidencial, 30-04-2010 [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Nota biogràfica». El Terme de Palma. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Miquel Dalmau: pionero del Mallorca SAD». Diario de Mallorca, 07-03-2016 [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Necrològica». SIMEBAL. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ Encontrado el cadáver de Dalmau en el interior de su coche en Mallorca Diari AS
* ↑ «Condenan a los herederos de Miquel Dalmau por desviar fondos de la Policlínica Miramar para pagar recibos del IBI». Europa Press, 25-04-2013 [Consulta: 29 setembre 2023].
# Fortificació de Cal Vidal

La Fortificació de Cal Vidal és una obra del municipi de Bellaguarda (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Als baixos de Can Vidal es conserva part d'una fortificació atribuïda als temps de la dominació musulmana. són aproximadament uns 3 o 4m.2 de blocs de pedra amb espitlleres que donaven a l'exterior per a vigilar.
Segons informacions rebudes, possiblement fos una torre de vigilància ubicada sobre la roca pinyolenca damunt del que es troba, de fet, tot el carrer major. Hom diu el castell estaria a les seves proximitats, des d'on es gaudiria d'una bella vista i es podia fer una bona guarda, es pensa que d'aquí concretament prové el nom del poble.

## Referències

* 1 2 «Fortificació de Cal Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Missa del gall

Es denomina popularment missa del gall o Matines (de Nadal) la missa que se celebra a mitjanit o poc abans de Nadal en commemoració del Naixement de Jesús. A Mallorca, Eivissa, Formentera i gran part del País Valencià s'empra la denominació Matines (de Nadal), mentre que al Principat s'empra la denominació missa del gall. A Mallorca, Ontinyent (País Valencià) i l'Alguer (Sardenya) s'hi canta tradicionalment el Cant de la Sibil·la, que anuncia l'arribada de Jesús i el judici final.
Modernament, perquè l'hora tardana impedeix la facilitat d'afluència de famílies amb infants, se celebra una missa més d'hora el dia 24 de desembre, sovint a les vuit del vespre, i que popularment és anomenada a vegades com a "missa del pollet".

## Història

L'origen de la missa del gall s'atribueix a una faula que afirma que va ser aquest animal el primer que va presenciar el naixement de Jesús i que ho va anunciar a tothom. Per això, antigament, el cant del gall donava inici a la missa. També s'especula que aquesta denominació podria provenir del fet que antigament a les esglésies s'alliberaven ocells per celebrar el naixement de Jesús, tot i que encara més antigament el que es feia era sacrificis de galls, l'au que representa el Sol, tant pel color de la seva cresta com perquè és l'animal que canta quan surt el Sol.
El papa Sixt III (segle v dC) va introduir a Roma el costum de celebrar per Nadal una vigília nocturna, a mitjanit, "després de cantar el gall", en un petit oratori anomenat ad praesepium ("davant el pessebre") situat darrere de l'altar major. Aquesta expressió es deu al fet que els antics romans anomenaven "el cant del gall" el començament del dia, a la mitjanit, lògicament es va dir 'missa del gall' la missa que se celebrava a aquesta hora. Era més una festa que una missa solemne com és actualment. Abans que comencés la missa, la gent cantava a la porta de l'església.

## Celebració en altres països

Aquest costum també està arrelat als països d'Amèrica Llatina, on hi ha el major nombre de catòlics a nivell mundial. A Veneçuela se l'anomena misa de aguinaldo, fent al·lusió a la música tradicional nadalenca coneguda amb aquest nom. A les Filipines s'hi fa igualment una missa similar a la del gall a causa de la colonització del territori pels espanyols, que van deixar-hi la petja de la seva tradició catòlica.

## Referències

* ↑ DIEC2. «Missa». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 26 abril 2014].
* 1 2 http://dcvb.iecat.net Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* 1 2 «Missa del Gall o Matines». Festes.org, l'espai on comença la festa. [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ Blanquer, Blai. «La missa del Gall era una missa de nit, per aquesta cosa de llum i tenebres». Tot Sant Cugat. Arxivat de l'original el 2014-11-12. [Consulta: 12 novembre 2014].
# Missa di San Emidio

La Missa di San Emidio, també anomedada Missa Romana per a soprano, contralt, dos cors, dues orquestres i baix continu, és una missa en re major composta per Giovanni Battista Pergolesi i estrenada el 31 de desembre de 1732 a l'església de Santa Maria della Stella de Nàpols.

## Origen i context

Pergolesi va compondre diverses òperes, amb poc èxit i avui oblidades. El seu únic triomf rotund en el gènere escènic va ser l'espurnejant òpera bufa La serva padrona, un deliciós vodevil que encara es representa actualment i que, en el seu temps, va encendre una forta polèmica a París entre els partidaris de l'òpera francesa i els de la italiana.
En 1732 Pergolesi estava al servei del príncep Stigliano, a qui va dedicar les Sonates per a trio. Va ser aquest magnat qui, en ocasió d'un terratrèmol que va estremir Nàpols, li va encarregar la Missa solemne en honor de Sant Emidio, bisbe d'Ascoli, recentment nomenat patró de la ciutat perquè intercedís davant de Déu i li demanés que no es repetissin més les catàstrofes.

## Enregistraments

* Claudio Abbado, Orchestra Mozart, Coro della Radiotelevisione Svizzera, Veronica Cangemi, Sara Mingardo, Rachel Harnish, Teresa Romano, 2010
* Rinaldo Alessandrini, Concerto Italiano, 2010
* Ireneu Segarra, Escolania de Montserrat, Tölzer Knabenchor, Collegium Aureum, Harmonia Mundi, 1972

## Referències

* ↑ Verga, Davide. Ressenya del disc.
* ↑ Degrada, Francesco. Pergolesi Studies, Volum 1. Pendragon Press, 1986, p. 12. ISBN 9780918728791.
* ↑ De Rosa, Carlo Antonio. Lettera biografica intorno alla patria ed alla vita di Gio: Battista Pergolese, 1831.
# Miquel Macip i Astor

Miquel Macip i Astor (Gandesa, Terra Alta, 1580 - Tortosa, 4 de juliol de 1645) fou un canonge de la Seu de Tortosa des del 1609.
Fill d'un mercader, s'ordenà sacerdot i es feu càrrec el 1604 de la vicaria del séu poble, fins que el 1609 prengué possessió d'una canongia de Tortosa, a la mort del seu oncle Pere Astor. És autor del primer episcopologi de Tortosa i d'una documentada història de la càtedra (Notas antiguas de esta catedral, 568 folis), inèdita, conservada a l'Arxiu Capitular d'aquesta ciutat (ms. 21), que ha estat la font d'estudi per als historiadors tortosins posteriors. El 1620 fou escollit oïdor de comptes de l'estament eclesiàstic de la Diputació del General de Catalunya, per la qual cosa traslladà la seva residència a Barcelona durant el trienni corresponent (1620-1623). Va morir el juliol del 1645, en plena guerra.

## Referències

* 1 2 Grau i Pujol, Josep Maria «Miquel Macip i Astor». Diccionari enciclopèdic d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 9 juliol 2020].
* 1 2 Blanco Fernández, Carlos «Miquel Macip Astor». Reial Acadèmia de la Història [Consulta: 12 juliol 2020].
* 1 2 3 Querol Coll, Enric. «Miquel Macip i Astor (Gandesa, 1580 - Tortosa, 1645)». A: Estudis sobre cultura literària a Tortosa a l'edad moderna. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p. 231-232. ISBN 978-84-8415-862-2 [Consulta: 9 juliol 2020].

## Bibliografia

* Querol Coll, E. Tortosa, república literària, 1475-1800 : catàleg biobibliogràfic d'escriptors i obres anònimes. 1a. Tortosa: Consell Comarcal del Baix Ebre, 1999, pàg. 232-235. ISBN 84-605-9008-9.
# Misteri assumpcionista de València

Misteri assumpcionista de València és l'obra de més qualitat poètica del llegat dramàtic medieval en llengua catalana.
Es representa l'any 1420 a l'interior de la Seu de València. Un altre exemple és el Misteri o Festa d'Elx, que pertany al cicle assumpcionista. Es tracta d'una peça clau per conèixer els trets bàsics de les posades en escena que tenien lloc a l'edat mitjana, ja que des de finals del segle XV es representa cada estiu a la Basílica Menor de Santa Maria d'Elx.

## Referències

* ↑ Teatre Medieval Religiós (Misteris) Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. al web del Museu de les Arts Escèniques
# Freesia alba

Freesia alba és una planta herbàcia bulbosa del gènere Freesia dins la familia de les Iridàcies (Iridaceae). Es tracta d'una familia cosmopolita que es troba sobretot a les regions tropicals i temperades com a l'Àfrica, Amèrica del sud i part de la Mediterrània més oriental. Són herbàcies vivaces, és a dir, perennes amb les parts aèries anuals i els rizomes o bulbs persistents.

## Descripció

Freesia alba és un geòfit, és a dir, una planta que produeix brots subterranis (cebes, bulbs, tubercles o rizomes). En aquest cas, la part subterrània és un corm, de forma cònica, d'uns 10 mm d'ample a la base, i cobert amb túniques de fibres finament captats.

### Fulles

És de fulla caduca; creixent a la tardor a l'hivern, la floració a la primavera i en estat latent a l'estiu. Produeix diverses fulles les quals, en general, es troben en posició vertical, tenen forma d'espasa i s'estrenyen en un punt agut. Les fulles i tija floral estan més o menys a la mateixa altura, uns 120 a 400 mm.

### Flors

Les flors es produeixen en espigues d'unes 2 a 8 flors i que es tomben en un sentit horitzontal i es van doblegant. Floreix de mitjans d'hivern fins a principis d'estiu (juliol a octubre), són de color blanc, sovint amb un color porpra a l'exterior, de vegades amb una marca groga al Tèpal més baix, i de vegades amb porpra a la gola, i tenen la fragància més forta i dolça de totes les freesias, que inclouen les espècies silvestres i els híbrids. Les flors són àmpliament en forma d'embut, 20-30 mm de llarg, i són gairebé actinomorfes (radialment simètrica). De fet, aquesta és una manera fàcil d'identificar aquesta espècie, ja que els altres són més aviat irregulars o zigomorfs. El fruit és una càpsula lleugerament berrugosa amb llavors dures i brillants.

## Distribució i hàbitat

Freesia alba es troba creixent en sòls sorrencs o pedregosos entre matolls de dunes o en les vores del bosc, generalment en to clar, també en llocs humits prop de l'aigua, principalment al llarg de la costa, des Hermanus a Plettenberg Bay, a les províncies del Cap de Sud-àfrica.

## Taxonomia

Freesia alba va ser descrita per Gumbleton, William Edward i publicada a The Gardeners' Chronicle: a weekly illustrated journal of horticulture and allied subjects. ser. 3 19(483): 392, f. 52. 1896.

### Etimologia

* Freesia: nom genèric atorgat en honor d'F.H.T. Freese (mort en 1876), un metge alemany de Kiel i deixeble de Ecklon. El nom de l'espècie alba significa blanc a Amèrica.
* alba: epítet llatí que significa "blanc".

## Referències

* ↑ «» a EOL. Data consulta: 25 de març de 2015.
* ↑ «Freesia alba a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ http://www.tropicos.org/Name/16600033
* ↑ http://www.plantzafrica.com/plantefg/freesalba.htm Arxivat 2006-06-21 a Wayback Machine.
* ↑ A Epítets Botànics

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Ca. nat. México. CONABIO, Mexico City.