OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El cas Farewell

El cas Farewell (títol original en francès: L'affaire Farewell) és una pel·lícula francesa dirigida per Christian Carion, estrenada el 2009 i basada en el tema del mateix nom en el qual l'espia soviètic Vladimir Vetrov va ser agent doble al benefici de la DST. La pel·lícula es va doblar al català.
La pel·lícula va ser precedida d'un documental-ficció del mateix nom, dirigida per Jean-François Delassus el 2008, d'una duració de 2x52 mn. Descriu el recorregut de Vladimir Vetrov il·lustrant-ho amb nombrosos testimonis d'antics responsables soviètics, americans i francesos del mitjà de l'espionatge.

## Argument

Moscou, començaments dels anys 1980, en plena Guerra Freda. Sergueï Grigoriev, coronel del KGB decebut pel règim del seu país, decideix fer caure el sistema. Es posa en contacte amb un jove enginyer francès a Moscou, Pierre Froment. Les informacions extremadament confidencials que li remet no triguen a interessar els serveis secrets occidentals.
El mateix Mitterrand és alertat i decideix informar el president Reagan: una gegantina xarxa d'espionatge permet als soviètics de conèixer totes investigacions científiques, industrials i militars a l'oest! Els dos homes d'Estat decideixen explotar aquestes dades ultrasensibles transmeses per una misteriosa font moscovita que els francesos han batejat: "Farewell".
Home sense història, Pierre Froment es troba llavors precipitat al cor d'un dels assumptes d'espionatge més increïbles del segle xx. Un assumpte que el supera i que amenaça aviat la seva vida i la de la seva família...

## Repartiment

* Emir Kusturica: Vetrov / Gregoriev, "Farewell"
* Guillaume Canet: Pierre Froment
* Alexandra Maria Lara: Jessica, la dona alemanya (de l'est) de Pierre
* Yevgeni Kharlanov: Igor, el fill de Gregoriev
* Ingeborga Dapkunaite: Natasha, la dona de Gregoriev
* Dina Korzun: Alina, l'amant de Gregoriev
* Willem Dafoe: Feeney
* Philippe Magnan: François Mitterrand
* Niels Arestrup: Vallier
* David Soul: Hutton, el col·laborador de Reagan
* Fred Ward: Ronald Reagan
* Christian Sandström: agent de l'FBI
* Diane Kruger: espia fent jòguing
* Christian Carion: un conseller de Mitterrand
* Lauriane Riquet: Ophélie

## Al voltant de la pel·lícula

Es pot veure dues vegades Reagan mirar un western, L'home que va matar Liberty Valance.

## Referències

* ↑ L'«assumpte Farewell», Le Point, juliol de 2008 Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine.
* ↑ «El cas Farewell». Ésadir.cat. [Consulta: 12 setembre 2022].

## Enllaços externs

* El cas Farewell a Goita què fan, ara!
# Sent Gaudenç

Sent Gaudenç (en francès i oficialment, Saint-Gaudens) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània, situat a 90 km al sud-oest de Tolosa. És seu d'una sotsprefectura del departament. En el cens de 2009, tenia 13.487 habitants, en un territori de 33,18 km².

## Fills il·lustres

* Jean-André Rixens (1846-1925) fou un pintor de l'escola de Tolosa.
* Mireia Boya (1979 -) ambientòloga i política catalana. Va ser diputada al parlament de Catalunya per la CUP
# Ieixivà Rabí Samson Raphael Hirsch

La Ieixivà Rabí Samson Raphael Hirsch, va ser fundada a la ciutat de Nova York en 1944, com un mitjà per establir de nou la comunitat jueva ortodoxa de Frankfurt, Alemanya, als Estats Units. L'escola, va ser fundada pel Rabí Joseph Breuer, està dirigida segons la filosofia del Rabí Samson Raphael Hirsch. Es troba al barri de Manhattan de Washington Heights. La institució té diversos departaments, inclou escoles primàries i secundàries, separades per a nens i nenes, i una acadèmia talmúdica després de l'escola secundària. També va mantenir un seminari de professors durant molts anys, però va ser tancat en l'any 2004. La ieixivà està sota els auspicis generals de la congregació Khal Adath Jeshurun, una congregació ortodoxa que serveix a la comunitat jueva majoritàriament alemanya de Washington Heights i Fort Tryon a Manhattan.

## Referències

* ↑ «Yeshiva Rabbi Samson Raphael Hirsch» (en anglès). www.yrsrh. [Consulta: 12 juliol 2018].
# Apol·loni de Nàucratis

Apol·loni (en grec antic: Απολλώνιος, llatí: Apollonius) fou un sofista grec nascut a Nàucratis (Egipte), deixeble d'Adrià de Tir i de Crest de Bizanci, que va estudiar a Atenes.
Es va oposar a Heraclides de Lícia, i amb l'assistència dels seus companys finalment el va expulsar. Era un orador polític, que preparava els seus discursos retirat de tothom. Va ser censurat per la seva vida dissoluta, ja que va tenir un fill, Rufí, amb una hetera. Va morir a Atenes als 70 anys, segons Filòstrat d'Atenes i Eudòxia Macrembolitissa.

## Referències

* ↑ 21.Apollonius of Naucratis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 240
# Joan Bert i Vila

Joan Bert i Vila (Barcelona, 20 d'agost de 1896 - 25 de gener de 1974) fou un fotògraf català.
Ebenista de professió i afeccionat a la fotografia, col·laborà primer i posteriorment es dedicà al fotoperiodisme esportiu, especialment el futbol. Publicà imatges a Mundo Deportivo, Marca, Destino, Estadio, Blanco y Negro i La Rambla. També feu fotografies de cinema i teatre que publicà a Triunfo, Cine Mundo i Revista. Durant la guerra civil no abandonà el fotoperiodisme, al qual es dedicà esporàdicament i també feu fotografia de galeria i encàrrecs. Vers 1920 s'associà amb Ramon Claret.
El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons va ingressar a l'ANC amb virtut del contracte de compravenda signat entre el llavors Conseller de Cultura, senyor Joan Guitart i Agell i la senyora Carme Sala Chavarria, propietària i hereva com a vídua de Joan Bert i Padreny, el 28 de desembre de 1995. La documentació va ingressar el 15 de gener de 1996. El seu fill Joan Bert i Padreny també seria fotoperiodista.

## Referències

* ↑ «Falleció D. Juan Bert Vilá». El Mundo Deportivo, 26-01-1974 [Consulta: 21 octubre 2024].
* 1 2 «Fons Bert i Claret». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Bibliografia

* DÍAZ RODRÍGUEZ, Mercedes. El fons fotogràfic Bert i Claret. Arxius. Butlletí del Servei D'Arxius. Núm. 13 (primavera 1996)
# Montacuto

Montacuto és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Albera Ligure, Cantalupo Ligure, Dernice, Fabbrica Curone, Gremiasco i San Sebastiano Curone.
Pertanyen al municipi les frazioni de Benegassi, Costa dei Ferrai, Giara, Giarolo, Gregassi, Magroforte Inferiore, Poggio, Poldini, Restegassi, Serbaro i Solarolo.
# Serrat del Castellot

El Serrat del Castellot és un serrat situat en el municipi de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà), amb una elevació màxima de 1.001,3 metres.
Pren el nom de les restes d'un despoblat antic, actualment conegut com a Sant Martí de les Tombetes, on devia haver-hi una torre de guaita o castellot.
És un dels contraforts nord del Montsec d'Ares, de manera que baixa del Montsec cap al nord-nord-est, aproximadament a l'alçada -davant- del poble de Moror. El seu punt culminant, i enllaç amb el Montsec, és la Picota del Castellot, de 1.252,8 m. alt. Es considera que acaba damunt del barranc del Bosc, a 629,3 m. alt.
# Malcom Filipe Silva de Oliveira

Malcom Filipe Silva de Oliveira (São Paulo, 26 de febrer de 1997), més conegut com a Malcom, és un futbolista professional brasiler que juga a l'Al-Hilal. Pot jugar com a extrem o com a migcampista ofensiu.

## Trajectòria
### Corinthians

Malcom va començar la seva carrera en les categories inferiors del Corinthians. El 2014 va arribar al primer equip i va jugar regularment durant el Campionat brasiler 2015. Durant la seva estada al club, va participar en un total de 73 partits i va marcar 10 gols.

### Girondins de Bordeaux

El gener de 2016, el Girondins de Bordeaux va anunciar la incorporació de Malcom. Va passar tres temporades al Girondins marcant 23 gols en 96 partits.

### FC Barcelona

El 24 de juliol de 2018, tot i haver arribat a un principi d'acord amb l'AS Roma, el FC Barcelona va anunciar el seu fitxatge per 41 milions d'euros (més 1 milió en variables), superant així l'oferta del club italià.

### Zenit

El 2 d'agost de 2019 el Barça va anunciar un acord amb el FK Zenit Sant Petersburg pel traspàs del jugador per 40 milions d'euros, més 5 milions més en variables.

## Palmarès
### FC Barcelona

* 1 Lliga espanyola: 2018-19
* 1 Supercopa d'Espanya: 2018

## Referències

* ↑ «Malcom». FC Barcelona. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «Le Brésilien Malcom à Bordeaux dimanche» (en francès). L'ÉQUIPE, 30-01-2016.
* ↑ «Malcom, tercer fichaje del FC Barcelona - OFICIAL» (en castellà). Sport, 24-07-2018.
* ↑ «Agreement with Zenit Saint Petersburg for the transfer of Malcom», 02-08-2019.
* ↑ Brugués, Laura «El Barça guanya el Sevilla (1-2) i es proclama campió de la Supercopa d'Espanya per tretzena vegada». 324.cat, 13-08-2018 [Consulta: 21 agost 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a Ogol.com
* Fitxa a Ligue 1.com
* Fitxa a Arxivat 2018-07-24 a Wayback Machine. Girondins.com
Malcom amb el Barça - Plantilles de navegació :
FC Barcelona 2018-19
1 Ter Stegen •
2 Semedo •
3 Piqué •
4 Rakitić •
5 S. Busquets •
6 Todibo •
6 Denis Suárez •
7 Coutinho •
8 Arthur •
9 Luis Suárez •
10   Messi •
11 Dembélé •
12 Rafinha •
13 Cillessen •
14 Malcom •
15 Lenglet •
18 Jordi Alba •
19 Boateng •
20 S. Roberto •
21 Aleñá •
22 Arturo Vidal •
23 Umtiti •
24 Vermaelen •
24 Murillo •
Entrenador: Ernesto Valverde :
# Ruth Smith

Ruth Smith Nielsen (Vágur, 5 d'abril de 1913 - fiord de Vágsfjørður, 26 de maig de 1958) va ser una artista feroesa. Va viure durant alguns anys a Dinamarca, on es va formar com a pintora, primer a l'Escola d'Art Bizzie Højer i després a l'Acadèmia d'Art de Copenhaguen.
Es va casar amb l'arquitecte Poul Morell Nielsen el 1945. Vivien a Lemvig, Dinamarca. Més tard, amb el seu marit, es va traslladar a les Illes Fèroe i els darrers anys de la seva vida va viure al petit poble de Nes, situat al fiord Vágsfjørður entre els pobles de Vágur, on va néixer, i Porkeri. A Ruth Smith li agradava nedar al mar; aquesta afició li va provocar la mort quan es va ofegar mentre nedava al Vágsfjørður.

## Obra

Ruth Smith va tractar els colors amb més sensibilitat que molts dels seus contemporanis. Va saber capturar la llum feroesa a les seves obres i els colors vibren sota les línies del pinzell. Inspirats en Cézanne, els seus paisatges tenen influències impressionistes. No obstant això, la seva obra es considera representativa del realisme.
Els seus dos autoretrats de 1955 i 1956 es classifiquen entre les pintures més importants de l'art a les Illes Fèroe. Es troben al Museu d'Art de les Illes Fèroe.
Hi ha un museu d'art a Vágur en honor de Ruth Smith. El museu es diu Ruth Smith Savnið, que es podria traduir com a Museu d'Art Ruth Smith. El museu es troba a l'antiga escola del carrer Vágsvegur 101, que és la mateixa escola on Ruth Smith va anar de petita. El museu té pintures i dibuixos de l'artista. Un dels principals atractius és un autoretrat que va pintar el 1941. Es tracta del mateix autoretrat que es va utilitzar com a portada d'un llibre sobre l'artista.

## Referències

* 1 2 «Ruth Smith (1913 - 1958)» (en danès). Kvinfo. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Ruth Smith, 1913-1958, C.V. - Curriculum Vitae» (en anglès). art.fo. Arxivat de l'original el 2006-10-11. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Autoretrat de 1955». art.fo. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Ruth Smith-fagnaður í Vági» (en feroès). Museu d'Art Ruth Smith. Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 22 abril 2020].

## Bibliografia

* Warming, Dagmar. Ruth Smith : Lív og verk (en feroès). Tórshavn: Listasavn Føroya, 2007, p. 294. ISBN 978-99918-987-0-4.

## Vegeu també

* Ruth Smith al Museu d'Art de les Illes Fèroe. (anglès)
* Ruth Smith al Museu d'Art de Vágur Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine.. (feroès) (danès) (anglès)
# Armand Silvestre

Paul-Armand Silvestre (París, 18 d'abril de 1837 - Tolosa, 19 de febrer de 1901) fou un escriptor, novel·lista, poeta, narrador, llibretista i crític francès.
Va escriure el llibret de Henri VIII per a Camille Saint-Saëns, i el d'Satanita, (1897) per a Georges Rosenlecker.

## Referències

* ↑ Fernández de Cano, José Ramón. «Biografia» (en castellà). mcnbiografias.com. [Consulta: 4 març 2016].
# Muriel Furrer

Muriel Furrer (1 de juliol de 2006 - 27 de setembre de 2024) va ser una ciclista de muntanya, de carretera i ciclocròs suïssa. Va guanyar una medalla de bronze en el relleu mixt als Campionats d'Europa de ciclisme de muntanya de 2024. En ciclisme en ruta, va ser la subcampiona dels campionats nacionals juvenils tant a les proves de contrarellotge com a les curses en línia.
Va morir a causa de les ferides patides en un accident de cursa durant els Campionats del món de ciclisme en ruta el 27 de setembre de 2024, a l'edat de 18 anys. Furrer va estar una estona estirada desapercebuda al bosc al costat de la carretera on s'havia estavellat abans de ser transportada a l'hospital.
La Unió Ciclista Internacional va publicar un primer comunicat anunciant que podria cancel·lar totes les curses del Campionat del món. Tanmateix, a petició de la família de Furrer, es van disputar els actes previstos en la competició de 2024.

## Referències

* ↑ «Muriel Furrer». [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Mixed team relay results». [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Zwitsers wielertalent Muriel Furrer (18) overleden na val op WK voor junioren
* ↑ «Mondiali ciclismo: morta la 18enne svizzera Furrer» (en italian). ANSA, 27-09-2024.
* ↑ «Swiss rider Muriel Furrer dies after World Championship crash», 27-09-2024. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ ’Overleden wielrenster Muriel Furrer lag na haar crash lange tijd onopgemerkt in bos’
* ↑ Onderzoek naar dodelijke val Muriel Furrer (18) op WK wielrennen: lag Zwitserse al uur in bos voor ze gevonden werd?
* ↑ «Cycling World Championships continue in milder form after Furrer's death: "Swiss rider was lying in woods unnoticed for long time"» (en anglès), 27-09-2024. [Consulta: 21 octubre 2024].
* ↑ «Muriel Furrer (†18) im Spital gestorben» (en alemany). Blick, 27-09-2024. [Consulta: 21 octubre 2024].
* ↑ Avec le décès de Muriel Furrer, les Mondiaux de Zurich continuent, mais la fête s’arrête
# Setge d'Illa

El Setge d'Illa fou un dels episodis de la guerra dels Segadors entre el 23 i el 29 de setembre de 1640.

## Antecedents

El governador general del Rosselló, Juan de Garay Otañez, que coneixia els tractes catalans amb els francesos, va evitar aturar-los en detenir Aleix de Senmenat, Gabriel de Llupià, el canonge Ros d'Elna, el doctor Subirà i Jacint Ams el 23 d'agost.
Signat finalment el pacte de Ceret el 7 de setembre del 1640, va intentar tallar les comunicacions entre els aliats en ocupar Illa i Millars, i detenir els representants francesos.

## Batalla

5.000 soldats espanyols dirigits per Juan de Garay Otañez, amb cavalleria i quatre peces d'artilleria, provinents de Perpinyà van atacar la ciutat el 23 i el 29 de setembre de 1640. Van ser rebutjats pels sis cents francesos de Ludovic Stuart, senyor d'Aubigny i l'ajut dels vilatans, entre els quals es trobava Manuel d'Aux Borrellas que van aguantar fins a l'arribada dels reforços de Roger de Bossost, senyor d'Espenan i Frederic Schomberg.
L'amenaça de les tropes franceses, formada pels regiments d'Espenan, Roquelaure, Serignan, les companyies de cavalleria lleugera de Schomberg, Espenan i Fontrailles i 120 Gentilshommes, la resistència de la població que fins i tot va arribar a ferir en dos indrets el cap de les forces castellanes, Juan de Garay, i a causar fins a cinc cents baixes, i l'aixecament del sometent va fer abandonar el setge als castellans.

## Bibliografia

* La Ville d'Ilhes en Catalogne secourue par l'armée de France commandée par le Mareschal de Schomberg, avec perte de cinq cents Espagnols – lequel secours a sauvé la vie à deux mille personnes qui allaient estre égorgez Paris: l'Isle du Palais, 1640 (esmentat a Ettinghausen La guerra dels Segadors a través de la premsa de l'època Vol. 1 p. 88 Barcelona: Editorial Curial, 1993)

## Referències

* ↑ John Huxtable Elliott, La revolta catalana 1598-1640: un estudi sobre la decadència d'Espanya
* ↑ Manel Güell, Juan de Garay, capità general de l'exèrcit de Catalunya (1649-1650)
* ↑ Josep Sanabre Sanromá, La acción de Francia en Cataluña en la pugna por la hegemonia de Europa (1640-1659) p.101 i 108. Barcelona, 1956
* ↑ A carn! núm 5
* ↑ the peerage
* ↑ A carn! núm 0, Manuel d'Aux Borrellas
* ↑ Güell, Manuel «Heroisme femení en les guerres d'època moderna». A carn!, n.7, 01-05-2008, pàg. 5 [Consulta: 1r setembre 2013].
# Terry Atkinson

Terry Atkinson (nascut el 16 de juliol de 1939) és un artista anglès.
Atkinson va néixer a Thurnscoe, prop de Barnsley al comtat de Yorkshire. El 1967 va començar a ensenyar art a l'Escola d'Art de Coventry, mentre que comença produir obres d'art conceptual, de vegades en col·laboració amb Michael Baldwin. El 1968, juntament amb Harold Hurrell i David Bainbridge, que també va ensenyar a Coventry, van formar Art & Language, un grup que va tenir una àmplia influència en altres artistes, tant al Regne Unit i als Estats Units. Amb els seus col·legues John Bowstead, Jeff Jennings, Roger i Bernard, Atkinson va fundar el grup Fine-Artz (1963), un col·lectius influent de l'art contemporani occidental. Amb David Bainbridge, Michael Baldwin i Harold Hurrell el 1968 va crear el grup Art & Language, que ha tingut un paper central en l'emergència de l'art conceptual. Va abandonar el grup el 1974. A l'apogeu, el grup unia més de trenta rtistes. Van publicar la revista Art-Language (1969-1985) que reflexionava sobre els problemes teòrics de l’art conceptual.
Atkinson va deixar d'ensenyar a Coventry el 1973 i l'any següent va deixar Art & Language. Des de llavors ha exposat amb el seu nom propi, fins i tot a la Biennal de Venècia 1984. El 1985 va ser nominat per al Premi Turner.
Atkinson va ensenyar art a la Universitat de Leeds i hi queda membre sènior de l'Escola de Belles Arts, Història de l'Art i Estudis Culturals. El 2003, a l'ocasió d'una retrospectiva a Atenes va dir sobre el seu art: «La meva obra dels darrers 40 anys [...] té una preocupació característica, la fer una crítica de l'art més aviat que no pas una celebració».

## Referències

* ↑ Tate. «Biography: Terry Atkinson» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ «Terry Atkinson» (en francès). Centre Pompidoui. [Consulta: 19 octubre 2023].
* 1 2 «Art & Language». MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona, 19-09-2014. [Consulta: 19 octubre 2023].
* 1 2 Suchin, Peter «Terry Atkinson» (en anglès). Frieze, 74, 05-04-2003. ISSN: 0962-0672.
* ↑ «Terry Atkinson» (en anglès). York University. [Consulta: 19 octubre 2023].

## Enllaços externs

* «Terry Atkinson at Stadtgalerie Bern» (en anglès). Art Viewer, 15-09-2022. [Consulta: 19 octubre 2023].
# Shannon (Carolina del Nord)

Shannon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shannon tenia 197 habitants, 78 habitatges i 51 famílies. La densitat de població era de 74,6 habitants per km².
Dels 78 habitatges en un 21,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 16,8% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.156 $ i la renda mediana per família de 48.194 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.333 $ mentre que les dones 27.656 $. La renda per capita de la població era de 13.321 $. Entorn del 30,9% de les famílies i el 44,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shannon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shannon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Manuel Sardà Martí

Manuel Sardà Martí (Reus, 1860 - 1921) va ser un polític català i alcalde de Reus diverses vegades.
De jove havia publicat escrits i poemes a Crónica de Reus i Diario de Reus. Militava en el partit monàrquic Unió Monàrquica Nacional i ocupà diversos escons municipals. Va ser alcalde el 1913, 1915, 1917, 1918, 1920 i 1921. Va ser una víctima de les lluites entre el Sindicat Únic, dels obrers, i el Sindicat Lliure, pagat per la patronal, quan el 1921 va caure assassinat a trets a la porta de casa seva al carrer de Sant Jaume de Reus, acusat de ser el responsable de l'arribada a Reus de pistolers del Lliure vinguts de Barcelona. A conseqüència d'això, a tota la província es va estendre una enèrgica repressió sobre els sindicalistes. El règim franquista va posar el seu nom al carrer on havia mort, el 1939, nom que durà fins al primer ajuntament democràtic, el 1979. El nom de Manuel Sardà es va traslladar els anys vuitanta al carrer Alt de Sant Pere però els veïns s'hi van oposar i va haver de passar a un carrer nou prop de Pavelló Olímpic.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 599.
* ↑ Navais, J; Samarra, F. L'extrema dreta al Reus republicà (1931-1936). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2003, p. 28. ISBN 9493232467.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 10. ISBN 9788497916929.
# Iguana Teatre

Iguana Teatre és una companyia productora i distribuïdora d'espectacles constituïda a Palma, Mallorca a finals de 1985. El seu principal objectiu és crear espectacles dirigits a un públic majoritari, sempre dins la perspectiva d'oferir un teatre de qualitat en el qual conflueixin diferents manifestacions artístiques, recuperant clàssics propis i universals amb una concepció moderna, així com la investigació contínua de noves línies teatrals.
Iguana Teatre compta amb més de 35 anys d'història i 47 espectacles, que van des d'autors clàssics com Shakespeare, Txèkhov, Molière o Wilde, al teatre de carrer, sense oblidar les creacions pròpies (col·lectives o del director Pere Fullana).
La companyia és una societat limitada conformada per tres socis: Jordi Banal, Pere Fullana i Carles Molinet.

## Enllaços externs

* Iguana Teatre - Lloc web oficial