OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torrent de Vilaterçana

El torrent de Vilaterçana, o torrent del Trull, és un torrent que discorre pels termes municipals de Calders i de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Es forma al costat de migdia de la masia de Vilaterçana, al sud-oest d'on s'uneixen el Serrat de la Tirolena amb el Serrat de la Teuleria. Des d'aquest lloc davalla cap al sud-sud-oest pel vessant de ponent del Serrat de la Tirolena i de la Carena del Peter i a llevant dels Solells de Vilaterçana. Ja en el darrer tram, passa a llevant de les Vinyes i s'immergeix en el Racó del Trull, fins que al capdavall s'aboca en la Golarda.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* El Torrent de Vilaterçana i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el nom no surt en el mapa
# Tàngara muntanyenca

La tàngara muntanyenca (Buthraupis montana) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) que habita la formacions boscoses de les muntanyes de Colòmbia, nord-oest i sud-oest de Veneçuela, l'Equador, el Perú i oest de Bolívia. És l'única espècie del gènere Buthraupis Cabanis, 18502

## Referències

* ↑ «Tàngara muntanyenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara melera cerúlia

La tàngara melera cerúlia (Cyanerpes caeruleus) és una espècie petita d'ocell de la família Thraupidae. Es troba a la zona tropical del Nou Món: Colòmbia, Veneçuela, al sud del Brasil i en Trinitat. Unes poques aus, possiblement introduïdes, han estat registrades en Tobago. Aquesta espècie és del nord d'Amèrica del Sud, de la conca amazònica i de les Guaianes.

## Referències

* ↑ «Tàngara melera cerúlia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Bruno Jordão

Bruno André Cavaco Jordão (12 d'octubre de 1998 en Marinha Grande) és un futbolista professional portugués que juga de centrecampista pel Wolverhampton Wanderers FC anglés.

## Referències

* ↑ S.S. Lazio. "Comunicato 02.08.2019" (en italià). Nota de premsa. Arxivat 2 August 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Wolves 1-1 Reading». BBC Sport, 25-09-2019. [Consulta: 26 setembre 2019].
# Un elefant anomenat Vera

Un elefant anomenat Vera (títol original: Larger than Life) és una comèdia estatunidenca dirigida per Howard Franklin, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jack Corcoran s'entera un bon matí que el seu pare, que creia mort des de feia anys, acaba de morir i li ha deixat en herència 35.000 dòlars, i una elefanta anomenada Vera. No sabent què fer d'ella, intenta desfer-se'n, prometent-la un dia a Mo, la cuidadora d'un zoo que compta enviar Vera al Sri Lanka, després a Terry, propietari d'un circ. Però per col·locar el seu « gran » paquet, ha de travessar diversos Estats, passant per Kansas City, a continuació per Nou Mèxic, fins a la seva destinació final, Los Angeles. En aquesta aventura, una relació única es lliga entra Jack i Vera.

## Repartiment

* Bill Murray: Jack Corcoran
* Jeremy Piven: Walter
* Janeane Garofalo: Mo
* Pat Hingle: Vernon
* Linda Fiorentino: Terry Bonura
* Matthew McConaughey: Tip Tucker
* Keith David: Hurst
* Harve Presnell: Trowbridge Bowers
* Anita Gillette: Mamà
* Tai: Vera (l'elefanta)
* Tracey Walter: Wee St. Francis

## Referències

* ↑ «Un elefant anomenat Vera». esadir.cat.
* ↑ «Larger than Life». The New York Times.
# Cal Pepet Punet

Cal Pepet Punet és un edifici del municipi de l'Arboç protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La casa fou renovada recentment, edificada donant-li un caire antic. L'edifici té tres plantes. Els baixos presenten una porta d'arc de mig punt dovellat a la dreta, i a l'esquerra una finestra quadrada amb una bonica reixa. La primera planta consta d'una finestra rectangular del tipus coronella dividida mitjançant dues columnetes, i a la banda esquerra, una de quadrada amb la data de 1661. Totes les finestres presenten una base. Les golfes tenen una galeria de quatre arcs de mig punt. A sobre hi ha una cornisa sobresortint com a remat, i una sèrie de merlets.

## Història

L'edifici no té gaire valor arquitectònic, però sí una història al seu voltant. En aquest indret, a l'antic habitatge, vivia el "Rei de la Rambla", Josep Plana, figura popular i estrambòtica que morí el 1925. Vivia sol i es dedicava a pintar i modelar argila, amb la qual feu un Crist ajagut al qual incrustà ungles i cabells del seu propi cos. Estava convençut que era rei, i així ho pintà sobre el seu portal dovellat. Ballava, cantava i acceptava almoina per viure. Aquesta figura atragué la curiositat de molts estrangers que venien a visitar-lo. També molts escriptors basaren les seves obres en ell. Alfons Nadal s'hi inspirà per escriure un conte i Prudenci Bertrana l'escenificà en un drama de dos actes titulat "Josep II", l'any 1934.

## Referències

* 1 2 «Cal Pepet Punet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Cal Serra (la Baronia de Rialb)

Cal Serra era una casa pairal del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era una casa pairal de tres plantes més golfes. Façana amb composició simètrica d'obertures amb portal d'arc rebaixat a la dreta, planta amb tres finestretes, segona planta noble amb dues balconades i finestra central i planta sota coberta amb tres finestretes. Coberta a dos vessants. Coberts agrícoles annexes i cobert de garatge. Hi havia una data a la llinda de la porta: "ANY 1822 / JOSEPH / SERRA".

## Referències

* ↑ «Cal Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Cal Serra (Juneda)

Cal Serra és una obra de Juneda (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa composta de baixos, dues plantes i terrassa. Façana amb ornamentacions de tipus floral i coronament amb les inicials "J. S.". És un exemple de proporció i armonia, feta d'obra vista estucada. Durant la dècada de 1960-1969 va ser variada la gran porta d'entrada, però aquesta reforma no altera sensiblement la composició del conjunt. Exteriorment la part més malmesa correspon a la cornisa i a la barana de la terrassa.

## Història

L'any 1912 va ser inaugurada aquesta casa encomanada pel seu propietari Sr. Josep Sedó. Avui l'interior conserva totes les característiques de l'època: elements ornamentals modernistes i els sostres pintats, predominant els motius florals i escenes del camp. Sembla que fa temps els baixos de la casa havien allotjat el primer banc de Juneda, anomenat "Hispano Colonial". Més tard fou absorbit pel Banc Central. El nom Serra, pel qual és coneguda la casa, correspon al malnom de la família. Consta que la casa fou feta pel Sr. Madrona, mestre d'obres de Bràfim.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Calomelans

Els calomelans o calomelana és un mineral de mercuri i clor. El nom prové dels mots grecs καλός, kalos, bell, i μέλας, melas, negre, perquè es torna negre quan entra en contacte amb l'amoníac. Aquesta reacció, que ja era conegut pels alquimistes fa segles i s'utilitzava com una prova per al mercuri (I). Forma una sèrie de solució sòlida amb la kuzminita. Forma part del grup de la calomelana, al qual dona nom.

## Característiques

Químicament, la calomelana és el clorur de mercuri (I), de fórmula Hg₂Cl₂, La seva duresa és baixa, 1,5 a l'escala de Mohs, i la seva densitat és de 7,15-7,23 g/cm³. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Presenta fluorescència sota llum ultraviolada, emetent llum de color vermell maó.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el calomelans pertany a «03.AA - Halurs simples, sense H₂O, amb proporció M:X = 1:1, 2:3, 3:5, etc.» juntament amb els següents minerals: marshita, miersita, nantokita, iodargirita, tocornalita, bromargirita, clorargirita, carobbiïta, griceïta, halita, silvina, vil·liaumita, salmiac, lafossaïta, kuzminita, moschelita, neighborita, clorocalcita, kolarita, radhakrishnaïta, callacolloïta i hephaistosita.

## Formació i jaciments

La calomelana és un mineral poc comú que es produeix en les zones de meteorització secundàries de jaciments de mercuri. A Espanya n'hi ha a les mines d'Almadén, Província de Ciudad Real. Acostuma a trobar-se associada a: terlinguaita, montroydita, mercuri, limonita, eglestonita, cinabri i calcita.

## Referències

* 1 2 «Calomel» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374 [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ «Calomel-Kuzminite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ La fórmula no simplificada indica l'existència de cations Hg₂$^{2+}$ on ambdós mercuris es troben enllaçats.
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W.. «Calomel». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
# Calofil·làcies

Calophyllaceae és una família de plantes amb flors. La majoria dels gèneres inclosos dins aquesta família anteriorment eren considerats en la tribu Calophylleae de la família Clusiaceae. És una família de distribució pantropical amb 14 gèneres i unes 476 espècies. El nom del clade deriva dels mots grecs kalos («bell») i phyllon («fulla»).

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* ↑ Quattrocchi, U. CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, Eponyms, (en anglès). CRC Press, 2012, p. 3960. ISBN 9781420080445.

## Enllaços externs

* La família Calophyllaceae. Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Túmul de Lamas

El túmul de Lamas és un monument megalític que està situat en la freguesia de Lamas, al municipi de Braga, Portugal. El túmul de Lamas és dins el Nucli Museològic de Lamas.
El monument fou edificat en el període neolític (si fa no fa al 3000 ae), i té les dimensions mitjanes d'un túmul. Cobria un dolmen del qual resten només tres lloses conservades in situ, i la resta se'n troba a la rodalia del túmul. El seu descobriment va revelar informacions sobre el passat de la zona.
Al febrer de 1993, mentre s'urbanitzava la zona, eixí al descobert l'estructura d'un túmul megalític encara protegit per les terres de la sepultura. Al febrer de 2019, la Cambra Municipal de Braga va obrir el procediment de classificació del túmul de Lamas com a Bé cultural d'interés municipal.

## Referències

* ↑ «MAMOA DE LAMAS» (en portugués).

## Enllaços externs

* «Bem vindo! Freguesia de Lamas» (en portugès). Junta de Freguesia de Lamas. [Consulta: 25 abril 2021].
# Ungambikula

En la mitologia del poble Arunta o Arrernte, del centre d'Austràlia, els ungambikula foren dos dels éssers que van sorgir del temps dels somnis i que amb els seus ganivets de pedra van anar donant forma als cossos dels humans. Segons l'origen a partir del qual fou tallat cada humà (d'una planta, d'un animal...) li deu respecte a un tòtem determinat.

## Referències

* ↑ The northern tribes of central Australia. Spencer, Baldwin; Gillen, Francis James. Pàg.388.
* ↑ A. C. Seward. Darwin and Modern Science: the Evolution. VM eBooks, 22 febrer 2016, p. 74–. GGKEY:PFQJE40PGXX.
* ↑ Sam D. Gill. Storytracking: Texts, Stories, and Histories in Central Australia. Oxford University Press, 12 febrer 1998, p. 13–. ISBN 978-0-19-535389-1.

## Vegeu també

* Mites aborígens australians
# Ungemachita

La ungemachita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom del cristal·lògraf belga Henri-Léon Ungemach (1880-1936).

## Característiques

La ungemachita és un sulfat de fórmula química K₃Na₈Fe(SO₄)₆(NO₃)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ungemachita pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans; amb NO₃, CO₃, B(OH)₄, SiO₄ o IO₃» juntament amb els següents minerals: darapskita, clinoungemachita, humberstonita, bentorita, charlesita, ettringita, jouravskita, sturmanita, thaumasita, carraraïta, buriatita, rapidcreekita, korkinoïta, tatarskita, nakauriïta, chessexita, carlosruizita, fuenzalidaïta i txeliabinskita.

## Formació i jaciments

Es troba en jaciments de coure oxidat, en regions àrides. Sol trobar-se associada a altres minerals com la metasideronatrita i la jarosita. Va ser descoberta l'any 1936 a Chuquicamata, al districte de Chuquicamata, a Calama (Regió d'Antofagasta, Xile). També ha estat descrita a la mina New Cobar, al comtat de Robinson (Nova Gal·les del Sud, Austràlia).

## Referències

* ↑ «Ungemachite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 agost 2016].
# Cal Tià

Cal Tià és una masia a tocar de Santa Maria de Lluçà (Lluçanès) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici de petites proporcions amb planta baixa, pis i golfes. És de planta rectangular quasi quadrada i coberta amb teulada a dues vessants amb desaigua a les façanes laterals. La casa està bastida sobre la roca. A la façana principal hi ha un portal rectangular de pedra treballada i un rellotge de sol. En una renovació que es va fer a finals del segle xx, es va substituir la llinda del portal per una de ciment pòrtland. Al costat hi ha un cobert fet de totxana i a l'esquerra una pallissa.

## Referències

* ↑ «Cal Tià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Trenta-cinc

El trenta-cinc és un nombre imparell que s'escriu 35 en xifres àrabs, XXXV en les romanes i 三十五 en les xineses.
Ocurrències del 35:
* És el nombre atòmic del brom.
* L'edat mínima per ser president dels Estats Units, Polònia o Irlanda.
* Són les noces de corall
* Designa l'any 35 i el 35 aC.
* Existeixen 35 hexòminos, les figures formades per sis quadrats idèntics adjacents.
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 10 metres plataforma masculí

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova de 10 metres plataforma masculí del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 13 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Martin Wolfram | Alemanya | 483,80 | 1 | 575,30 | 1 |
| 02 | Viktor Minyibajev | Rússia | 471,20 | 2 | 541,70 | 2 |
| 03 | Vadzim Kaptur | Belarús | 463,40 | 3 | 491,55 | 3 |
| 4 | Benjamin Auffret | França | 416,95 | 6 | 478,20 | 4 |
| 5 | Makszim Dolgov | Ucraïna | 441,15 | 5 | 454,85 | 5 |
| 6 | Szergej Nazin | Rússia | 447,30 | 4 | 450,80 | 6 |
| 7 | Matthew Lee | Regne Unit | 409,80 | 7 | 443,65 | 7 |
| 8 | Jesper Tolvers | Suècia | 388,85 | 10 | 421,90 | 8 |
| 9 | Francesco Dell'Uomo | Itàlia | 397,15 | 8 | 418,05 | 9 |
| 10 | Maicol Verzotto | Itàlia | 371,05 | 11 | 394,20 | 10 |
| 11 | Lev Sargsyan | Armènia | 330,20 | 12 | 393,20 | 11 |
| 12 | Dominik Stein | Alemanya | 391,10 | 9 | 392,75 | 12 |
| 13 | Daniel Jensen | Noruega | 328,85 | 13 | | |
| 14 | Matthew Dixon | Regne Unit | 315,30 | 14 | | |
| 15 | Loïs Szymczak | França | 315,00 | 15 | | |
| 16 | Vladimir Harutunyan | Armènia | 307,70 | 16 | | |
| 17 | Cătălin Constantin Cosma | Romania | 288,95 | 17 | | |

## Referències

* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/index_web.php?s=Q2hlY2tKc29uVG9Mb2FkKCdBU00nLCAnMDAzJywgJzAwMScsICcwMDEnLCAnJywgJycsICdNZW4gLSBQaWF0dGFmb3JtYSAtIEVsaW1pbmF0b3JpZScsICdNZW4gLSBQbGF0Zm9ybSAtIFByZWxpbWluYXJ5JywgJ01lbiAtIEhhdXQgVm9sIC0gRWxpbWluYXRvaXJlcycpOw==&cat=ASF&page=004&spec=005&bat=001&td=CGR1&hg=&descIT=TWVuIC0gUGlhdHRhZm9ybWEgLSBFbGltaW5hdG9yaWU=&descEN=TWVuIC0gUGxhdGZvcm0gLSBQcmVsaW1pbmFyeQ==&descFR=TWVuIC0gSGF1dCBWb2wgLSBFbGltaW5hdG9pcmVz
* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/index_web.php?s=Q2hlY2tKc29uVG9Mb2FkKCdBU00nLCAnMDAzJywgJzAwNScsICcwMDEnLCAnJywgJycsICdNZW7CoC3CoFBpYXR0YWZvcm1hwqAtwqBGaW5hbGUnLCAnTWVuwqAtwqBQbGF0Zm9ybcKgLcKgRmluYWwnLCAnTWVuwqAtwqBIYXV0IFZvbMKgLcKgRmluYWxlJyk7&cat=&page=&spec=&bat=&td=CAL_CIS_DAY&hg=&descIT=TWVuwqAtwqBQaWF0dGFmb3JtYcKgLcKgRmluYWxl&descEN=TWVuwqAtwqBQbGF0Zm9ybcKgLcKgRmluYWw=&descFR=TWVuwqAtwqBIYXV0IFZvbMKgLcKgRmluYWxl
# Deposició induïda per feix d'electrons

La deposició induïda per feix d'electrons (amb acrònim anglès EBID) és un procés de descomposició de molècules gasoses mitjançant un feix d'electrons que condueix a la deposició de fragments no volàtils sobre un substrat proper. El feix d'electrons és proporcionat normalment per un microscopi electrònic d'escaneig, el que resulta en una gran precisió espacial (potencialment per sota d'un nanòmetre) i la possibilitat de produir estructures tridimensionals autònomes.
El feix d'electrons enfocat d'un microscopi electrònic d'escaneig (SEM) o microscopi electrònic de transmissió d'escaneig (STEM) s'utilitza habitualment. Un altre mètode és la deposició induïda per feix d'ions (IBID), on s'aplica un feix d'ions enfocat. Els materials precursors solen ser líquids o sòlids i gasificats abans de la deposició, generalment mitjançant vaporització o sublimació, i s'introdueixen, a una velocitat controlada amb precisió, a la cambra d'alt buit del microscopi electrònic. Alternativament, els precursors sòlids poden ser sublimats pel propi feix d'electrons.
Quan la deposició es produeix a alta temperatura o implica gasos corrosius, s'utilitza una cambra de deposició especialment dissenyada; s'aïlla del microscopi i s'hi introdueix el feix a través d'un orifici de la mida d'un micròmetre. La petita mida de l'orifici manté la pressió diferencial al microscopi (buit) i la cambra de deposició (sense buit). Aquest mode de deposició s'ha utilitzat per a l'EBID del diamant.
En presència del gas precursor, el feix d'electrons s'escaneja sobre el substrat, donant lloc a la deposició de material. L'escaneig sol ser controlat per ordinador. La velocitat de deposició depèn d'una varietat de paràmetres de processament, com ara la pressió parcial del precursor, la temperatura del substrat, els paràmetres del feix d'electrons, la densitat de corrent aplicada, etc. Normalment és de l'ordre de 10 nm/s.

## Referències

* ↑ Huth, Michael; Porrati, Fabrizio; Schwalb, Christian; Winhold, Marcel; Sachser, Roland «Focused electron beam induced deposition: A perspective». Beilstein Journal of Nanotechnology, 3, 2012, pàg. 597–619. DOI: 10.3762/bjnano.3.70. ISSN: 2190-4286. PMC: 3458607. PMID: 23019557.
* ↑ Xie, Guoqiang. Electron-Beam-Induced Deposition (en anglès). https://doi.org.+ Dordrecht: Springer Netherlands, 2016, p. 1067–1071. DOI 10.1007/978-94-017-9780-1_225. ISBN 978-94-017-9780-1.
* 1 2 Kiyohara, Shuji; Takamatsu, Hideaki; Mori, Katsumi Semiconductor Science and Technology, 17, 10, 2002, pàg. 1096. Bibcode: 2002SeScT..17.1096K. DOI: 10.1088/0268-1242/17/10/311.
* ↑ Nayak, A.; Banerjee, H. D. Physica Status Solidi A, 151, 1, 1995, pàg. 107–112. Bibcode: 1995PSSAR.151..107N. DOI: 10.1002/pssa.2211510112.
* ↑ Randolph, S.; Fowlkes, J.; Rack, P. Critical Reviews of Solid State and Materials Sciences, 31, 3, 2006, pàg. 55. Bibcode: 2006CRSSM..31...55R. DOI: 10.1080/10408430600930438.
# Cantó de Preuilly-sur-Claise

El cantó de Preuilly-sur-Claise és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Loches. Té 8 municipis i el cap és Preuilly-sur-Claise.

## Municipis

* Bossay-sur-Claise
* Boussay
* Chambon
* Charnizay
* Chaumussay
* Preuilly-sur-Claise
* Tournon-Saint-Pierre
* Yzeures-sur-Creuse

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. de Tristan | Divers droite |
| 1958-1970 | M. Thimonnier | Divers gauche |
| 1970-2008 | Yves Maveyraud | PS |
| 2008- | Gilles Bertucelli | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.143 | 7.104 | 6.720 | 6.358 | 6.035 | 5.412 | 5.160 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Jordi Cuminal i Roquet

Jordi Cuminal i Roquet (Sant Celoni, 23 de febrer de 1977) és un polític català, que va ser dirigent de Convergència Democràtica de Catalunya i diputat al Parlament de Catalunya en la vuitena, novena i onzena legislatures.

## Biografia

Estudià administració i direcció d'empreses en ESADE i es va treure un màster en gestió pública i en lideratge empresarial. Va començar a treballar en 2001 com a tècnic superior en gestió pública. Està casat i té dues filles. És president de l'associació Moment Zero.
Va començar a militar en la Joventut Nacionalista de Catalunya (JNC) el 1999 i en Convergència el 2001. El 2004 va ser elegit secretari general de la JNC i el 2008 diputat en el Parlament de Catalunya. Durant aquest mandat va ser nomenat alhora portaveu de CIU en la comissió de Joventut.
Simultàniament a les eleccions municipals de 2003 va ser escollit regidor de Sant Celoni i quan CiU va guanyar-hi les eleccions municipals de 2007 fou nomenat primer tinent d'alcalde entre 2007 i 2011.
Després de deixar la secretaria general de la JNC en 2008, va ser nomenat secretari de comunicació de Convergència càrrec que ostentaria fins a 2011. Alhora, a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010, després de la victòria de CIU, va ser nomenat director general de Comunicació de la Generalitat, càrrec del qual fou destituït el 30 de juny de 2015. Va ser el responsable de premsa i comunicació de la campanya de Junts pel Sí de cara a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, i el cap de campanya de Democràcia i Llibertat per les eleccions generals espanyoles de 2015.

## Referències

* ↑ La JNC escull Jordi Cuminal nou secretari general de l'organització a racocatala.cat, 9 de novembre de 2004
* ↑ «Fitxa del Parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ El celoní Jordi Cuminal, nou director general de Comunicació Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., aravalles.cat. 3 de gener de 2011
* ↑ DECRET 126/2015, de 30 de juny, de cessament del senyor Jordi Cuminal i Roquet com a director general de Comunicació del Govern
* ↑ Sallés, Quico «Tot el que Junts pel Sí pensa fer per a dominar el Parlament». El Nacional, 30-09-2015 [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ March, Oriol «CDC s'agafa al 20-D per encaminar la refundació». Ara, 07-11-2015, p. 6.

## Enllaços externs

* Blog de Jordi Cuminal Arxivat 2015-07-20 a Wayback Machine.