OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Belazaima do Chão

Belazaima do Chão va ser una freguesia portuguesa del concelho d'Águeda, amb 19,8 km² d'àrea i 599 habitants (2011).
En el marc de la reforma administrativa nacional de 2013, va ser fusionada amb les freguesias de Castanheira do Vouga i Agadão per donar lloc a una nova, Belazaima do Chão, Castanheira do Vouga e Agadão.

## Referències

* ↑ «Freguesia de Belazaima do Chão» (en portuguese). cm-agueda.pt. Câmara Municipal de Águeda. Arxivat de l'original el 20 novembre 2013. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ Assembly of the Republic. «Lei n.º 11-A/2013 de 28 de janeiro» (en portuguese). Diário da República, 28-01-2013. [Consulta: 9 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Belazaima do Chão a la Càmera Municipal d'Águeda
# Gemelos 26

Els Gemelos 26 són dos gratacels bessons situats a Benidorm (Marina Baixa), de 114 metres i 33 plantes cadascun. Gemelos és una «marca» que compta amb nombrosos edificis de torres a Benidorm (com Coblanca), i aquest complex és el més alt. El cim està rematat amb una punta de cristall per darrere i un bloc quadrat de formigó vist per davant. Gran part de les seues unitats es destinen a lloguer vacacionals.
El complex residencial es va construir l'any 2009 i entre les seues instal·lacions es troben una pista de tennis, tres pistes de pàdel, parc infantil, zona enjardinada amb palmeres i dues piscines (una d'elles climatizada). Se situa a uns 750 metres de la Platja de Llevant.

## Referències

* 1 2 Pérez Aranda, Francisco Ramón. «Guía de Rascacielos de Benidorm». Issuu p. 34. Concejalía de Diseño e Imagen. Ayuntamiento de Benidorm, 2011. [Consulta: 25 gener 2016].
# Osuské

Osuské és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. El 2023 tenia 597 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1262.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Ajuntament de Osuské. [Consulta: 23 juny 2024].
# Uthman ibn al-Walid

Uthman ibn al-Walid ibn Uqba ibn Abi-Muayt o, més senzillament, Uthman ibn al-Walid fou governador d'Armènia com a lloctinent de Muhàmmad Ibn Marwan durant el califat d'Abd al-Mélik (685-705). Era fill d'al-Walid ibn Uqba, que fou company del Profeta.
Hauria patit una derrota a mans dels Kamsarakan al Vanand (regió de Kars). Els armenis l'anomenen Oneghpa (Onelpa) o Okba o Okbay.

## Vegeu també

* Al-Walid ibn Hixam al-Muaytí, nebot

## Bibliografia

* L'ARMÉNIE ENTRE BYZANCE ET L'ISLAM DEPUIS LA CONQUÊTE ARABE JUSQU'EN 886, per J. LAURENT, París, 1919.
# Utica

* No s'ha de confondre amb Útica.
«Utica» té aquests significats:
* Utica (Carolina del Sud)
* Utica (Dakota del Sud)
* Utica (Indiana)
* Utica (Kansas)
* Utica (Minnesota)
* Utica (Missouri)
* Utica (Mississipi)
* Utica (Nebraska)
* Utica (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York.
* Utica (Ohio)
* Utica (Pennsilvània)
* North Utica, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
# Calpet

Calpet és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 7 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calpet tenia 7 habitants, 3 habitatges, i 2 famílies. La densitat de població era de 0,6 habitants/km².
Dels 3 habitatges en un 66,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,3% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 33,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 0% entre 25 i 44, un 71,4% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 150 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.750 $ i la renda mediana per família de 53.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.750 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 17.067 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calpet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calpet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Urojàinoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Urojàinoie».
Urojàinoie (en rus: Урожайное) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 818 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края» Arxivat 2014-10-09 a Wayback Machine.
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1932

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1932 es va celebrar a Roma (Itàlia) del 27 d'agost al 4 de setembre de 1932.
Les competicions es van celebrar al Stadio Nazionale del Partito Nazionale Fascista de Roma. En total es va competir en 3 disciplines, 2 de professionals i 1 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jef Scherens Bèlgica | Lucien Michard França | Mathias Engel Alemanya |
| Darrere moto | Georges Paillard França | Walter Sawall Alemanya | Erich Möller Alemanya |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Albert Richter Alemanya | Nino Mozzo Itàlia | Franz Dusika Àustria |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 2 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Cal·lítrique

La cal·lítrique, també anomenat estel d'aigua, és un gènere de plantes herbàcies perennes, de la família de les cal·litricàcies o Callitrichaceae. Són plantes pròpies de les aigües dolces estancades o de corrent molt lent.
Tanmateix, d'acord amb el sistema de classificació APG II, aquesta família s'inclou dins la família Plantaginaceae.

## Taxonomia

* Callitriche fassetti
* Callitriche hermaphroditica,
** Sinònim Callitriche autumnalis
* Callitriche heterophylla,
** Sinònim Callitriche anceps, Callitriche bollanderi
* Callitriche intermedia,
* Callitriche longipedunculata,
* Callitriche marginata,
** Sinònim Callitriche sepulta
* Callitriche palustris,
** Sinònim Callitriche verna
* Callitriche pedunculosa,
** Sinònim Callitriche nuttallii
* Callitriche peploides,
* Callitriche stagnalis,
* Callitriche terrestris,
** Sinònim Callitriche austinii, Callitriche deflexa
* Callitriche trochlearis,

## Referències

* ↑ «estel d'aigua». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ Thomé, Otto Wilhelm. Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz (pdf) (en alemany), 1885 [Consulta: 30 abril 2015]. Arxivat 2015-05-13 a Wayback Machine.
* ↑ «Cal·lítrique». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Callitriche palustris» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Flora Catalana
# Calàbria del Pacífic

La calàbria del Pacífic (Gavia pacifica) és una espècie d'ocell de la família dels gàvids (Gaviidae) que en època de cria habita llacs i costes àrtiques de Sibèria oriental, Alaska i Canadà. A l'hivern arriba fins a la Xina, Japó i costa nord-americana del Pacífic fins Baixa Califòrnia.
# Tàngara beccònica rogenca

La tàngara beccònica rogenca (Conirostrum rufum) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vessants amb arbres a les muntanyes del nord-est i est de Colòmbia i l'extrem sud-oest de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tàngara beccònica rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Can Plana de Dalt

Can Plana de Dalt és una obra del municipi de Vallgorguina (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular. Consta de planta baixa i un pis. La coberta és a dues vessants. La façana és de composició simètrica, té un portal d'entrada de pedra amb arc de mig punt i les finestres són també de pedra i d'arc pla.

## Història

No se sap exactament la data de construcció, però hi ha una data a la porta: 1851. També hi apareix el nom de Pau Plans.
Aquesta masia en un principi era de pagès, però actualment està destinada a segona residència. Encara conserva les quadres dels animals, amb bens i vaques.

## Referències

* 1 2 3 «Can Plana de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ Mora, Jaume. «Can Plana, una de les masies més antigues de Vallgorguina - See more at: http://www.elcami.cat/camipedia/can-plana-una-de-les-masies-mes-antigues-de-vallgorguina#sthash.KPlDsJ6z.dpuf». PAS el Camí. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Can Planas (Corbera de Llobregat)

Can Planas és una masia de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

S'hi diferencien dos cossos: la casa dels masovers i la que era possessió i estada dels amos. Aquesta última va ser construïda en èpoques diferents. La part central és de dues plantes i golfes, està orientada a sud-est i té unes grans sales als baixos i al pis. Mirant a l'edifici a l'esquerra, s'hi conserva un cobert amb un trull de verema. A la dreta i frontalment hi ha unes galeries addicionades d'inici del segle xx.
La construcció és de parets d'obra de pedra i calç, amb bigues de fusta restaurades gairebé a la totalitat de la casa. Conserva també molta part dels cairons de terrissa ditejats de bòbila en el paviment de la planta baixa.

## Història

Caldrà esperar la publicació de La Història de Corbera de I. Clopas i Batlle per tenir dades d'aquesta finca anteriors a la unió del patrimoni Romagosa amb l'heretat Planas. Joan Romagosa l'any 1798 amplià l'edifici existent, segurament amb dues plantes i menys espai que l'actual, i construí el portal exterior que té encara la porta de roure original. Sembla però que el 1579 ja existia la masia.
Els propietaris dels anys 1980, suïssos de nom Restheiner, van fer algunes reformes sense comprometre el conjunt de la construcció i conservant-ne els elements originals i també el mobiliari, el qual han enriquit amb algunes peces de cert valor.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Planas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Can Planas». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Tretzè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Tretzè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 9 de juny de 1973 al 3 de gener de 1974. Va ser un dels últims governs de la dictadura de Franco, i el de més curta durada (set mesos)

## Fets destacats

Fou el primer govern franquista en què el president del govern no era Franco, sinó la seva mà dreta i home de confiança, Luis Carrero Blanco. Continuà la repressió contra el sindicalisme d'oposició, marcat pel procés 1001. Al Sàhara Occidental comencen les accions armades del Front Polisario. Es produeix la VI Assemblea d'ETA que acabarà en escissió entre ETA politicomilitar i ETA militar. Altres grups que comencen a organitzar-se són el FRAP, constituït formalment a París en novembre de 1973, i els anarquistes MIL i GARI.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* President del Govern
       Luis Carrero Blanco
       Torcuato Fernández Miranda Hevia (interí)
* Vicepresident Primer i Ministre Secretari General del Moviment
       Torcuato Fernández Miranda Hevia
* Ministre de la Governació
       Carlos Arias Navarro
* Ministre d'Hisenda
       Antonio Barrera de Irimo
* Ministre de Treball
       Licinio de la Fuente de la Fuente
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       José María Gamazo y Manglano
* Ministre d'Afers exteriors
       Laureà López Rodó
* Ministre de Justícia
       Francisco Ruiz-Jarabo y Baquero
* Ministre de l'Exèrcit
       Francisco Coloma Gallegos (militar)
* Ministre de l'Aire
       Tinent General Julio Salvador y Díaz-Benjumea
* Ministre de Marina
       Almirante Gabriel Pita da Veiga y Sanz
* Ministre d'Industria
       José María López de Letona
* Ministre de Comerç
       Agustín Cotorruelo Sendagorta
* Ministre d'Obres Públiques.
       Gonzalo Fernández de la Mora
* Ministre d'Agricultura
       Tomás Allende y García-Baxter
* Ministre d'Habitatge
       José Utrera Molina
* Ministre d'Educació
       Julio Rodríguez Martínez
* Ministre d'Informació i Turisme
       Fernando de Liñán y Zofio
* Ministre Comissari del Pla de Desenvolupament
       Cruz Martínez Esteruelas
* Ministre de Relacions Sindicals
       Enrique García-Ramal y Cellalbo

## Canvis

* El 20 de desembre de 1973 el president del Govern, almirall Luis Carrero Blanco va ser assassinat a Madrid i substituït interinament pel vicepresident Torcuato Fernández Miranda Hevia.

## Referències

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Ulànovo

Ulànovo - Уланово (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2010 tenia 394. Pertany al districte (raion) de Pestretsi.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Ulzhan

Ulzhan és una pel·lícula franco-germano-kazakh dirigida per Volker Schlöndorff el 2007.

## Argument

Ulzhan explica el periple d'un home francès, Charles, a través del Kazakhstan. Personatge de vegades estrany, només intenta fugir d'una vida tràgica, i estar sol per a aquest últim viatge. Però en el seu camí coneix Ulzhan, una noia que abandona el seu poble per tal d'acompanyar-lo, i de la qual no es podrà desfer. Travessant estepes i muntanyes a cavall, a peu o en moto, aquests dos personatges aprendran a conèixer-se i trobaran nombroses coses inesperades, sobretot un motorista original, Shakuni, comerciant en paraules... L'espectador descobreix així just el que cal de la vida de Charles per comprendre el seu viatge.

## Repartiment

* Philippe Torreton: Charles
* Ayanat Ksenbai: Ulzhan
* David Bennent: Shakuni
* Maximilien Muller: Eric

## Referències

* ↑ «Ulzhan». The New York Times.
# Ulémets

Ulémets (en rus: Улемец) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 185 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Cadi (esport)

Cadi, provinent del terme anglès caddie, designa la persona que assisteix un golfista durant la pràctica del seu esport. L'assistència proporcionada pel cadi inclou portar la bossa de pals de golf del jugador, assessorar-lo sobre les condicions de joc de la pista, fer recomanacions sobre el pal a triar per obtenir la distància o el tipus de cop desitjats i donar suport moral al golfista.
Pel que sembla, el terme caddie té l'origen en la negligència dels escocesos al parlar. Es diu que als patges de la cort de la reina Maria I d'Escòcia se'ls deia cadets (de l'occità gascó: capdèth). El nom d'aquests cadets va anar degenerant fins a arribar al més familiar de caddie. A la regió d'Edimburg, s'anomenava així tothom qui feia treballs ínfims, com els camàlics, els escombrariaires, els mossos de quadra, etc.
# Vall d'Atlixco

La vall d'Atlixco és una regió natural de l'estat de Puebla (Mèxic). Pren el seu nom de la principal població de la vall, que és la ciutat d'Atlixco. La vall d'Atlixco es localitza al sud-oest de la capital de l'estat, als voltants de la Sierra Nevada. De les poques glaceres que queden en els cims dels volcans Iztaccíhuatl i Popocatépetl baixen els rius que reguen la vall, caracteritzada pel seu clima temperat, pluges moderades i sòls fèrtils. Entre aquests rius es troben els afluents del riu Atoyac. A causa de la intensiva activitat humana a la zona, la vall d'Atlixco ha perdut els seus ecosistemes nadius, i en el seu lloc, la planura està coberta per cultius, especialment de gramínies, cereals i flors. La fertilitat dels sòls de la vall va valer a Atlixco el nom de Graner d'Amèrica i Atlixco de les Flors, amb què es va conèixer a la ciutat des de la Colònia fins al segle xx.
Aquesta vall alberga una de les principals ciutats de l'estat de Puebla, que forma part de la corona regional metropolitana de la ciutat de Puebla, que al seu torn està integrada en la megalòpoli del centre de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Atlixco de las Flores. Todo para la agricultura» (en castellà). agricultura.com.mx. [Consulta: 3 maig 2009].

## Vegeu també

* Vall de Puebla-Tlaxcala
* Zona metropolitana de Puebla
# Can Blanxart

Can Blanxart és una obra amb elements barrocs de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a la plaça Major de Sant Joan de les Abadesses i encarada al cantó sud d'aquesta. És un dels exemples més clars d'habitatge senyorial barroc del centre històric. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes. La façana, refeta el 1648, dona la uniformitat a les diferents edificacions que la formaven, cosa que encara es pot notar en les proporcions dels arcs de la planta baixa. La botiga de la mateixa té al sostre una interessant pintura així com un mobiliari molt destacable.

## Referències

* ↑ «Can Blanxart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Can Blanc (Breda)

Can Blanc és una masia habilitada com a seu d'un club de petanca de Breda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la sortida del nucli urbà.
La major part de l'actual fesonomia de la masia és el resultat d'una gran reforma del segle xviii.
Consta de dos cossos i edificacions annexes. Coberta de teula a doble vessant.
El cos principal és de dues plantes i té una porta adovellada d'arc rebaixat i finestres rectangulars amb llinda de pedra. El segon cos, adossat a l'esquerra, està avançat respecte a la façana principal, i les seves obertures són similars a les del cos principal.
A un costat hi ha un pou de pedra.
La casa té un parc a la part del davant i un petit jardí en la part posterior.
Seu del Club de petanca Breda

## Història

La família Blanc està documentada des del 1263.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Blanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# VVB

VVB té els següents significats:
* Companyia dels Ferrocarrils de Valls a Vilanova i Barcelona
* Vlaamse Volksbeweging, grup de pressió nacionalista flamenc
# Capitulació de Vilafranca

La Capitulació de Vilafranca o Concòrdia de Vilafranca és l'acord al qual arribaren el rei d'Aragó, Joan II, i la Generalitat de Catalunya el 21 de juny de 1461.

## Antecedents

Joan el Sense Fe havia estat nomenat rei d'Aragó en successió del seu germà Alfons el Magnànim en 1458. Casat en segones núpcies amb Joana Enríquez, aquesta influïa en el rei en favor del seu fill Ferran i en detriment del primer fill del rei amb Blanca I de Navarra, Carles de Viana.
Les autoritats catalanes eren partidàries de Carles de Viana com a príncep, la qual cosa produïa contínues tensions amb el rei. El 2 de desembre de 1460, Joan II fa empresonar al seu fill Carles de Viana i les Corts Catalanes, reunides a Lleida, exigeixen el seu alliberament. Tot i negar-s'hi inicialment, finalment el rei cedeix el 25 de febrer de 1461 i és la mateixa reina Joana Enríquez qui portarà Carles a Barcelona.
Nicolau Pujades, com a ambaixador de la Generalitat, rep a la reina fora de Barcelona i li recomana que no entri a la ciutat. Aquesta, investida lloctinent de Catalunya pel rei Joan, s'instal·la a Vilafranca del Penedès, on rebrà diverses ambaixades catalanes.

## L'acord

Fruit d'aquestes negociacions, s'acordà la capitulació de Vilafranca, que la reina Joana Enríquez va signar en nom del seu marit, en què Carles de Viana era reconegut com a primogènit i lloctinent perpetu de Catalunya. A més el monarca es comprometia a no entrar a Catalunya sense permís de les autoritats de la Diputació.
De resultes de l'acord, el Príncep de Viana és rebut amb gran alegria a Barcelona i Galceran de Requesens, anterior lloctinent i home contrari al corrent polític de la Generalitat, és desterrat a València.

## Referències

* ↑ jaume Sobrequés i Callicó, El món urbà a la Corona d'Aragó del 1137 als decrets de nova planta, p.925
* ↑ Josep M. Figueres, Història contemporània de Catalunya, p.38
# Cal Gol

Cal Gol és una masia noucentista de Font-rubí (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a dues vessants. Composició simètrica de la façana. Es fa servir ceràmica blava decorada en els marcs de portes, finestres i balcons, en el sòcol i en el coronament de les línies corves. Té un petit jardí al davant. El capcer presenta formes corbes i conté un plafó ceràmic de dotze rajoles representant el tema de Sant Jordi matant el drac. L'edifici original ha estat ampliat amb annexes a ambdós costats que no alteren la visibilitat de l'edifici original.

## Referències

* ↑ «0299567.xml Cal Gol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Gea i Bullich, Miquel. «Cal Gol». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Cal Gol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Cal Gorro

Cal Gorro és una masia de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil del recinte de la Força, segurament d'origen medieval i reconstruït al segle xviii. És de planta rectangular, format per dos cossos. Consta de planta baixa i dos pisos superiors el més gros, cobert a dues vessants, i l'altre de planta baixa i un pis, amb coberta a una vessant. Una de les seves parets estructurals mesura 70 cm de gruix, el qual segurament correspon a un tram de la muralla del castell, ja que l'emplaçament on es troba coincideix en una de les ampliacions del recinte de la Força.

## Referències

* ↑ «Cal Gorro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Callulina kreffti

Callulina kreffti és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Tanzània i Kenya.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Howell, K., Poynton, J.C., Loader, S. & Menegon, M. 2004. Callulina kreffti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.