OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tuvalià

El tuvalià és una llengua polinèsia parlada a Tuvalu. Té força manlleus del samoà, la llengua dels missioners cristians de finals del segle xix i principis del xx. Es calcula que hi ha més de 13.000 parlants de tuvalià al món, dels quals 10.000 a Tuvalu i la resta principalment a Nova Zelanda.
El tuvalià es va començar a escriure en la dècada del 1860, quan arribaren sacerdots samoans per a convertir els illencs al cristianisme. Tanmateix, l'ortografia no està codificada i conviuen diversos sistemes.

## Fonologia

Existeixen cinc vocals (/i/, /e/, /a/, /o/, /u/) i totes poden ser curtes o bé llargues. De consonants, n'hi ha 11 (/p/, /t/, /k/, /m/, /n/, /ŋ/, /f/, /v/, /s/, /h/, /l/), també amb formes curtes o llargues. Tots els sons es representen amb les lletres que corresponen als símbols de l'alfabet fonètic internacional, excepte el so /ŋ/, que s'escriu ⟨g⟩. La síl·laba tònica és sempre la penúltima, excepte quan l'última vocal és llarga, cas en què la paraula passa a ser aguda.
Alfabet tuvalià :
| Majúscules | A | E | I | O | U | F | G | H | K | L | M | N | P | S | T | V |
| Minúscules | a | e | i | o | u | f | g | h | k | l | m | n | p | s | t | v |
| Pronunciació (AFI) | a | e | i | o | u | f | ŋ | h | k | l | m | n | p | s | t | v |

## Dialectes

Els dialectes del tuvalià es divideixen en dues zones geogràfiques: la nord, que comprèn les illes de Nanumea, Nanumaga, Niutao i Niulakita, i la sud, formada per Vaitupu, Nukufetau, Funafuti i Nukulaelae. Per raons històriques, els dialectes de Vaitupu i de Funafuti han estat els dominants des de la primera meitat del segle xx, i actualment formen una mena de llengua estàndard anomenada te 'gana māsani ("la llengua comuna").
El tuvalià és inteligible amb el tokelauà, parlat per unes 1.700 persones als tres atols de Tokelau i a l'illa de Swains.

## Literatura

No hi ha gaire literatura en tuvalià. La Bíblia es va traduir per primera vegada el 1987. Els Testimonis de Jehovà publiquen una traducció de la seva revista La Torre de Guaita dos cops al mes, anomenada Te Faleleoleo Maluga. El Departament de Mitjans del govern publica un periòdic mensual bilingüe anomenat Sikuleo o Tuvalu - Tuvalu Echo i gestiona una ràdio que emet diverses hores en tuvalià.

## Notes

* ↑ Segons el model més estès entre els parlants, que no distingeix entre fonemes curts i llargs.

## Referències

* 1 2 3 «Tuvaluan (Te 'gana Tūvalu)». Omniglot. [Consulta: 10 setembre 2019].
* ↑ Munro, D. «D. Munro & A. Thornley (eds.) The Covenant Makers: Islander Missionaries in the Pacific». A: Samoan Pastors in Tuvalu, 1865-1899. Suva, Fiji, Pacific Theological College and the University of the South Pacific, 1996, p. 124–157.
* ↑ «Tuvalu Language Week kicks off today». MediaWorks TV (TV3), 27-09-2015. [Consulta: 27 setembre 2015].
# Gobionellus thoropsis

Gobionellus thoropsis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord del Brasil, Surinam i el curs inferior del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Girard, C. F. 1858. Notes upon various new genera and new species of fishes, in the museum of the Smithsonian Institution, and collected in connection with the United States and Mexican boundary survey: Major William Emory, Commissioner. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 10: 167-171.
* ↑ «Gobionellus thoropsis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1953. Ten new American gobioid fishes in the United States National Museum, including additions to a revision of Gobionellus. J. Wash. Acad.Sci., 43(1):18-26.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Hugg, D.O. 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pezold III, F. L., 1984. A revision of the gobioid fish genus Gobionellus. Ph.D. diss., University of Texas: 269 pp.
* Pezold, F. i C.R. Gilbert 1987. Two new species of the gobiid fish genus Gobionellus from the western Atlantic. Copeia 1987(1):169-175.
* Pezold III, F.L., 2004. Redescription and synonymies of species of the American-West African genus Gobionellus (Teleostei, Gobiidae) with a key to species., Copeia, 2:281-297.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sergio Daniel Batista

Sergio Daniel Batista (1962, Buenos Aires) és un exjugador (de 1981 a 1999), actualment (des de 2000) entrenador de futbol.
Alguns dels seus àlies són Checho, Merluza, Yeso i Sartenazo. Va jugar a la selecció nacional de l'Argentina, amb la qual va guanyar el Mundial de Futbol de 1986, celebrat a Mèxic. Com a entrenador, va ser seleccionador nacional del seu país pels Jocs Olímpics de 2008, als quals van guanyar la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Colombian clubs in Copa Libertadores». rsssf.com, 11 Dec 2004. [Consulta: 1r abril 2014].
* ↑ «Sergio Batista». fifa.com. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 1r abril 2014].
* ↑ «Sergio Batista succeeds Diego Maradona in Argentina job». BBC Sport, 03-11-2010. [Consulta: 30 agost 2011].
Sergio Batista amb la selecció de l'Argentina - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1986
1 Almirón •
2 Batista •
3 Bochini •
4 Borghi •
5 Brown •
6 Passarella •
7 Burruchaga •
8 Clausen •
9 Cuciuffo •
10 Maradona •
11 Valdano •
12 Enrique •
13 Garré •
14 Giusti •
15 Islas •
16 Olarticoechea •
17 Pasculli •
18 Pumpido •
19 Ruggeri •
20 Tapia •
21 Trobbiani •
22 Zelada •
Seleccionador: Bilardo
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1990
1 Pumpido (Comizzo) •
2 Batista •
3 Balbo •
4 Basualdo •
5 Bauza •
6 Calderón •
7 Burruchaga •
8 Caniggia •
9 Dezotti •
10 Maradona •
11 Fabbri •
12 Goycochea •
13 Lorenzo •
14 Giusti •
15 Monzón •
16 Olarticoechea •
17 Sensini •
18 Serrizuela •
19 Ruggeri •
20 Simón •
21 Troglio •
22 Cancelarich •
Seleccionador: Bilardo
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa Amèrica de futbol 2011
1 Carrizo •
2 Garay •
3 Zabaleta •
4 Burdisso •
5 Cambiasso •
6 G. Milito •
7 Di María •
8 Zanetti •
9 Higuaín •
10 Messi •
11 Tévez •
12 Andújar •
13 Pareja •
14 Mascherano •
15 Biglia •
16 Agüero •
17 Rojo •
18 Pastore •
19 Banega •
20 Gago •
21 Lavezzi •
22 D. Milito •
23 Romero •
Seleccionador: Batista :
# Snyder (Nebraska)

Snyder és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Snyder tenia 318 habitants, 135 habitatges, i 81 famílies. La densitat de població era de 250,6 habitants per km².
Dels 135 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.536 $ i la renda mediana per família de 37.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.135 $ mentre que les dones 17.266 $. La renda per capita de la població era de 20.365 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Snyder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Juan Antonio Chesa Camacho

Juan Antonio Chesa Camacho, més conegut com a Chesa, (nascut l'1 de febrer de 1970 a Alacant) és un exfutbolista valencià. Chesa jugava en la posició de migcampista.

## Clubs

| Club | Any |
| Vila-real CF | 1988-1989 |
| Albacete Balompié | 1989-1990 |
| CD Málaga | 1989-1991 |
| Albacete Balompié | 1991-1994 |
| Rayo Vallecano | 1994-1995 |
| Hellín Deportivo | 1995-1996 |
| Albacete Balompié | 1995-1996 |
| Écija Balompié | 1996-1997 |
| C. D. Manchego | 1996-1997 |
| Novelda CF | 1997-1998 |
| Caravaca CF | 1998-1999 |

## Enllaços externs

* Chesa en www.BDFutbol.com
# Can Trellas (Caldes de Malavella)

Can Trellas és una casa entre mitgeres situada al nucli de Caldes de Malavella (Selva), al carrer de la Plaça dels Polls. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa, actualment plurifamiliar, de planta baixa, pis i golfes. La teulada és a doble vessant, orientada al pla de la façana. El mur de l'edifici és arrebossat. La porta d'entrada és d'arc de mig punt, i està formada per grans dovelles, i un escut en relleu (rombe i esfera) a la clau, que probablement és el primer escut de Caldes de Malavella. Dues finestretes a manera d'espitllera horitzontal d'arc conopial enmarquen l'entrada. Al pis, destaca una finestra gòtica amb arc conopial i arquets amb trencaaigües. Són interessants els detalls dels suports del trencaaigües decorats amb els rostres d'una dona, un home, un nen, un angelet i un gos. A les golfes, dues finestres quadrangulars, amb llinda monolítica. La finestra de la dreta té la línia d'imposta decorada amb un baix relleu i motllures decorades, la de l'esquerra només les motllures.

## Història

Abans del segle xiii, Caldes queda adscrita com a batllia reial al domini directe del comte de Barcelona, que posseeix gran part del seu territori. Entre les seves possessions consta que el comte disposava d'un petit palau que utilitzava com a punt de parada en els seus desplaçaments o per prendre les aigües. Aquest palau podria ser Can Trellas. L'escut gravat a la clau de la porta és possiblement el més antic de Caldes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Trellas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Casa Rovira (Sant Joan Despí)

La Casa Rovira és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Josep Mª Jujol reformà la present façana sense que de moment se'n tingui documentació per acreditar-ho. Ara bé hi deixa la seva rúbrica en ella. És a la part esquerra de la casa. Li donà les característiques pròpies, a través dels esgrafiats, de l'activitat pròpia del titular. "Arboricultor". Al bell mig de la façana hi ha una imatge de Sant Antoni entre lliris. A les finestres, cistells de fruites, i sota, al cotat de la porta d'entrada, l'esmentada firma de l'artista. L'edificació sobresortint té les inicials del propietari i la retolació abans esmentada de la seva activitat. Donant al carrer hi ha un arbre entre cistells de fruits.

## Referències

* ↑ «Casa Rovira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Egla

* Pel que fa a la filla de Panopeu vegeu Egle
Egla o Egle (en grec antic Αίγλη) va ser la filla més petita d'Asclepi i de Epíone. Considerada una divinitat en la mitologia grega, el seu nom αίγλη, vol dir "esplendor", que mostra l'aspecte de les persones que tenen bona salut, i practiquen bons costums higiènics. Amb les seves germanes Higiea, Iaso i Panacea formava part de les divinitats que tenien cura de la salut. Hermip diu que els fills d'Asclepi van ser Macàon i Podaliri, Panacea i Egla, la més jove.

## Referències

* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 267. ISBN 9788483673386.
# Llista de filòsofs romans

A continuació es presenta una llista dels filòsofs romans més destacats de l'època clàssica.

## A

* Agripa (filòsof)
* Paconi Agripí
* Andrònic de Rodes
* Antoní (filòsof)
* Apol·lònides d'Útica
* Luci Appuleu
* Àrria (filòsofa)
* Aspasi (filòsof)
* Àtal (filòsof)
* Tit Pomponi Àtic

## B

* Quint Lucili Balb
* Gai Blosi
* Boet Sidoni
* Boet (filòsof estoic), filòsof estoic grec
* Boet (filòsof epicuri), filòsof epicuri i geòmetra grec.
* Boet (filòsof platònic), filòsof platònic i gramàtic grec.

## C

* Cerèl·lia
* Gai (filòsof)
* Cane, Juli
* Càrmides (filòsof)
* Caci
* Catul Cinna
* Ciceró
* Luci Anneu Cornut
* Luci Crassici
* Crescens

## F

* Papiri Fabià
* Favorí d'Arle
* Publi Nigidi Fígul

## H

* Hèril
* Hostili (filòsof)

## J

* Junc

## L

* Luci d'Etrúria
* Quint Lucili Balb

## M

* Moderat de Gades

## N

* Publi Nigidi Fígul

## O

* Ocel Lucà
* Publi Octavi

## P

* Paconi Agripí
* Papiri Fabià

## R

* Quint Juni Rústic (cònsol 162)

## S

* Quint Sexti (filòsof)
* Sext Africà
* Sèneca
# Leslie Sternbergh

Leslie Sternbergh (York, 29 de juny de 1960 - 27 de març de 2019) fon una autora estatunidenca de còmic underground que treballà en publicacions com Cherry, DC's Big Book of Urban Legends, History of the Marvel Universe, Juxtapoz, Mad, The Comics Journal, Twisted Sisters, Vogue, Weirdo o Wonder Woman.

## Biografia

Els únics còmics que llegí Sternbergh de menuda foren reedicions de la revista Mad, la tira eròtica Little Annie Fannie de la Playboy (quan ella encara era menor d'edat), exemplars de DC Comics i Warren Comics i la tira còmica Li'l Abner. Els primers dibuixos d'Sternbergh eren dones nuetes per als seus companys d'escola: «jo les feia per als xics, ells em donaven els diners de l'almorzar i jo em comprava tebeos.» Més tard estudià dibuix en la New York Academy of Art; també participà com a artista i com a actriu en la pel·lícula Alien Space Avenger i com a «cadira humana» de Robert Crumb en el documental Crumb.
Amiga personal de l'artista Dori Seda, morta el 1988, Sternbergh documentà el procés de reedició de l'obra de Seda en la història ...there's a way, or, My Dinner With Olga (1992).
Casada de 1986 ençà amb el matemàtic Adam Alexander, l'any 2014 estigueren a punt de ser desnonats del seu apartament de l'East Village novaiorqués per una falta d'ingressos derivada del seu tractament contra el càncer: per a evitar-ho, la parella demanà un micromecenatge que només recaptà 2.935 dòlars dels dotze mil que demanaven, barata originals d'Sternbergh i d'altres artistes i peces úniques de la seua propietat, entre les quals una biografia autografiada d'Albert Einstein.
Obres publicades :
| A. | Títol | Ed. | Detalls |
| 1999 | The Big Book of Thugs | DC | div. autors |

## Referències

* ↑ «Leslie Sternbergh» (en anglés). Lambiek Comiclopedia. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ Jennifer Contino. «Leslie Sternbergh» (en anglés). Sequential Tart. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Irene Lacher «Separated at Mirth : The comics biz is a man's world. But these women are joining forces for the last laugh.» (en anglés). The Los Angeles Times, 20-01-1995.
* ↑ Rich Johnston «'Leslie Sternbergh, Underground Cartoonist and MAD Magazine Contributor, Has Died» (en anglés). Bleeding Cool, 03-04-2019 [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ Kjell Knudde. «Dori Seda» (en anglés). Lambiek Comiclopedia, 21-12-2018. [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ Christopher Chiu-Tabet «Leslie Sternbergh, Underground Comix Artist, Dead at 58» (en anglés). Multiversity Comics, 04-04-2019 [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «Adam & Leslie's Emergency Rent Party 2014--!» (en anglés). Go Fund Me. [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ «The Big Book of Thugs» (en anglés). DC Comics. [Consulta: 7 abril 2019].

## Enllaços externs

* Panix Sternbergh Comix Art (anglès)
# Los Seixos (Talarn)

Los Seixos és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
Es tracta del territori situat al sud de la ciutat de Tremp i de la carretera C-1311 i al nord-oest de Palau de Noguera. Travessa los Seixos el Canal de Dalt.
Repartides pels Seixos hi ha unes quantes edificacions de caràcter agrícola, com lo Viver, a l'extrem nord, la Cabana de l'Aleixó, la de Bruno, la de Can Deu, la de Carlà, la de Pauletó, la de la Roieta, la de Sostres i la Granja del Batlle d'Estorm.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, un sas o un seix és un planell allargat en forma de terrassa, no àrida ni fèrtil, sovint amb conreus magres i coberta de matolls, que sovint solia estar plantat de vinya. Procedeix d'un ètim preromà, sasso-, emparentat amb una arrel indoeuropea, sasio-, que apareix associada al color gris.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya

## Referències

* ↑ COROMINES, Joan. "Sas". A Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana. VII R-SOF. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa de Pensions "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-297-2.
# Lessònia andina

El lessònia andina (Lessonia oreas) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides i zones obertes prop de l'aigua dels Andes al centre i sud del Perú, centre i sud de Bolívia, nord de Xile i nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Lessònia andina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Lester (Alabama)

Lester és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lester tenia 107 habitants, 42 habitatges, i 33 famílies. La densitat de població era de 22,6 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.083 $ i la renda mediana per família de 44.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 14.643 $. La renda per capita de la població era de 16.073 $. Cap de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Llauna (metall)

La llauna és un producte laminat pla, constituït per acer i carboni recobert per una capa d'estany. Es tracta d'un material ideal per a la fabricació d'envasos metàl·lics pel fet que combina la resistència mecànica i la capacitat de conformació de l'acer amb la resistència a la corrosió i no toxicitat de l'estany. Es tracta d'un material ideal per a la fabricació de productes de complement, a disposició dels clients, tota una gamma de taps, tatxes, manetes, fondes, tapadores i pots metàl·lics per a aliments, productes sintètics, olis i derivats.
La composició de la llauna és la següent (de l'exterior a l'interior):
* Pel·lícula d'oli
* Pel·lícula de passivació
* Estany lliure
* Aliatge Fe SN2
* Acer lliure

## Referències

* ↑ Talbot, David E.J.; Talbot, James D.R.. Corrosion Science and Technology (en anglès). CRC Press, 2010, p. 344. ISBN 1420049887.
# Los Verdes de la Comunidad de Madrid

Los Verdes de la Comunidad de Madrid (LVCM) és un partit polític de caràcter ecologista i pacifista. La base ideològica d'aquest partit és l'ecologisme polític aplicat a les diferents activitats humanes al planeta. Són també principis ideològics els emanats dels moviments sociopolítics, la defensa dels éssers vius, no-violència, ecofeminisme, moviment llibertari i alternatiu, naturisme i de defensa dels drets humans.

## Resultats electorals

Durant les eleccions autonòmiques i municipals de 2003, LVCM va aconseguir 28.266 vots (gairebé l'1% en les eleccions de maig - després de los Verdes de Madrid, que van aconseguir els 42.317 vots), però es va col·locar com a quarta força (la primera sense representació) en la repetició de les eleccions a l'octubre, amb 14.067 (el 0,52% dels vots). A les principals ciutats madrilenyes, el vot verd, en el seu conjunt, va estar entre el 2% i el 5%. A Madrid ciutat va arribar al 2,5%. A Móstoles va arribar al 4,9%, en Pinto al 4,2%, a Getafe al 4%, a Sant Sebastià dels Reis al 4%, a Alcalá de Henares al 3,8%, i a Alcobendas, Fuenlabrada i Leganés entorn del 3%. Va obtenir més del 2% a Alcorcón, Majadahonda, Las Rozas, Pozuelo, Rivas, Torrejón i Tres Cantos.
Per a les eleccions municipals i autonòmiques de 2007 es va aconseguir que tots els partits verds amb alguna activitat a la Comunitat de Madrid, és a dir, Los Verdes de Madrid, Los Verdes-Grupo Verde i Los Verdes de la Comunidad de Madrid, s'unissin i presentessin una candidatura unitària presidida per Juan Manuel Román. Els resultats foren de 33.044 vots (1,13% dels vots) i foren la quarta força (la primera sense obtenir representació). A Montejo de la Sierra assoliren l'alcaldia per a Fernando de Frutos González, amb el 54% dels vots.
A les Eleccions municipals i autonòmiques de 2011 es presentaren novament en coalició sota el nom d'Ecolo-Verdes. També es presentaren en coalició amb Izquierda Unida.
A les eleccions generals de 2011 es presentà en coalició amb Izquierda Anticapitalista i Revolta Global sota la coalició Anticapitalistas. Anticapitalistas va obtenir a Madrid 6.508 vots (0,19% dels vots vàlids a la circumscripció).

## Referències

* ↑ Los Verdes presentan su programa sin pensar en alianzas postelectorales Madridiario, 12-04-2007.
* ↑ Ecolo-Verdes concentrará el voto ecologista en Madrid Arxivat 2011-12-19 a Wayback Machine. Coordinadora Verde de Madrid, 02/02/2011.
* ↑ Izquierda Anticapitalista y Los Verdes llegan a un acuerdo para presentarse conjuntamente en Madrid, La Vanguardia, 3 d'octubre de 2011.
* ↑ «Resultados provisionales de las candidaturas de Anticapitalistas en las elecciones de 2011 al Congreso de los Diputados». Ministerio del Interior. Arxivat de l'original el 2012-02-20 [Consulta: 30 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Los Verdes Comunidad de Madrid
* Coordinadora Verde de Madrid Arxivat 2011-06-28 a Wayback Machine.