OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluís Sastre Reus

Lluís Sastre Reus (Binissalem, 26 de març de 1986) és un exfutbolista professional mallorquí que jugava com a migcampista defensiu.

## Carrera esportiva

Va sorgir del planter del FC Barcelona, però només va jugar pels equips B i C.
Fitxat pel Reial Saragossa el 2007, Sastre va marxar immediatament a la SD Huesca, on ja ajudar a promocionar a la segona divisió en la seva primera temporada, i a mantenir fàcilment la categoria la temporada següent. El seu primer partit com a professional va tenir lloc el 31 d'agost de 2008, quan va jugar el partit sencer en un empat 2–2 a casa contra el CE Castelló.
L'estiu de 2012, Sastre va signar contracte per tres anys amb el Reial Valladolid. Va debutar a La Liga el 20 d'agost, entrant al minut 78 de partit en substitució d'Álvaro Rubio en una victòria per 1–0 contra el Reial Saragossa; va acabar la temporada amb 29 partits (13 titularitats) i un gol, ajudant el seu equip a acabar 14è i evitar així el descens.
Després de descendir el 2014, Sastre va continuar jugant a segona, al Valladolid i el CD Leganés. Amb els darrers, va assolir l'ascens a primera el 2016.
El 29 de desembre de 2016, Sastre va acabar contracte amb el Lega i en va signar un altre per dos anys i mig amb la SD. Amb 32 anys va marxar a l'estranger el 2019, per jugar a l'AEK Làrnaca FC de la primera divisió de Xipre.
Sastre va fitxar posteriorment el 8 de setembre de 2020, pel Hyderabad FC de la Super Lliga índia, per un any.

## Vida personal

El seu germà gran, Rafel, (deu anys més gran), també va ser futbolista. Jugava de defensa, i ho va fer principalment per l'Sporting de Gijón. Van coincidir al Huesca la temporada 2011–12.

## Referències

* ↑ Sastre, Coto y Xavi Marqués dejan el FC Barcelona Arxivat 2 August 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Join Futbol, 29 juliol 2007 (en castellà)
* ↑ Castellón y Huesca empatan en un choque igualado (Castellón and Huesca draw in even match); Marca, 31 agost 2008 (en castellà)
* ↑ El Valladolid ficha a Lluís Sastre y al serbio Antonio Rukavina; Marca, 20 juliol 2012 (en castellà)
* ↑ Crónica del Zaragoza-Valladolid, 0–1 (Zaragoza-Valladolid, 0–1 match report); Europa Press, 20 agost 2012 (en castellà)
* ↑ 4–3: El Valladolid pone en apuros al Real Madrid; Mundo Deportivo, 4 maig 2013 (en castellà)
* ↑ Lluis Sastre, nueva incorporación en el Leganés; Marca, 3 juliol 2015 (en castellà)
* ↑ El Leganés y Lluís Sastre rescinden su vinculación Arxivat 2017-09-06 a Wayback Machine.; CD Leganés, 29 desembre 2016 (en castellà)
* ↑ Lluís Sastre llega a la SD Huesca (Lluís Sastre arrives at SD Huesca); SD Huesca, 29 desembre 2016 (en castellà)
* ↑ «Lluis Sastre ficha por el AEK Larnaka chipriota» (en castellà). Pucela Fichajes, 12-01-2019. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ «Hyderabad FC sign Spaniard Lluís Sastre». Hyderabad FC, 08-09-2020. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ El Huesca confirma el fichaje de Rafael Sastre (Huesca confirm signing of Rafael Sastre); Marca, 22 juny 2011 (en castellà)

## Enllaços externs

* Lluís Sastre Reus a BDFutbol
* Lluís Sastre Reus, Fitxa a Soccerway
# Kehek

Els kehek, també qeheq o geheg, foren un poble libi que combaté amb els egipcis en temps de l'Imperi Nou d'Egipte. Apareixen esmentats al Papir Anastasi I com a part de les tropes egípcies en una suposada invasió al Djahy ensems als sherden, meixweix, nubians i arquers egipcis.
Hom ha proposat d'identificar-los amb els giligammes que esmenta Heròdot en la seva relació de tribus de Líbia.

## Referències

* 1 2 Heròdot. Traducció i notes de Carlos Schrader. Libro IV. Madrid: Gredos, 1979, p. 442.
* ↑ Hallo, W. W. (ed.). The Context of Scripture. Vol. 3. Leiden: Brill, 2003, p. 9-11.
# Zacualpan (municipi)

Zacualpan és un municipi de l'estat de Mèxic. Zacualpan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ocoyoacac, al sud amb Ocuilan, a l'oest amb Tianquistenco i a l'est amb Ciutat de Mèxic.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Zacualpan Arxivat 2017-08-25 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Berenguer d'Entença i Santmartí-Castellvell

Berenguer de Montpeller Subirats-Sant Martí d'Entença o Berenguer V d'Entença (? - 1294/1300) fou el cinquè baró d'Entença, i senyor de Xiva, Tivissa, Pratdip, Falset i Marçà. El seu pare fou Berenguer IV d'Entença. Es va casar amb la dama Galbors de Montcada i van tenir un total de dotze fills, entre els quals destacaren:
* Guillem d'Entença i de Montcada (sisè baró d'Entença)
* Berenguer d'Entença i de Montcada, cap d'almogàvers i company de Roger de Flor.
* Saurina d'Entença i de Montcada, casada amb l'almirall Roger de Llúria.

## Referències

* ↑ «Berenguer d'Entença i Santmartí-Castellvell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. « Berenguer (IV) d'Entença [...] fou pare de Berenguer (V) d'Entença i, probablement, de Guillem d'Entença, que anà a la conquesta de València i hi fou heretat »
* ↑ «Berenguer d'Entença i Santmartí-Castellvell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. « Els fills de Berenguer (V) foren Guillem d'Entença i de Montcada, baró d'Entença, Berenguer d'Entença i de Montcada, capità de la Companyia Catalana d'Orient (mort el 1307), i Saurina d'Entença i de Montcada, muller de l'almirall Roger de Lloria »
# Cornetita

La cornetita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Jules Cornet (La Louvière, Bèlgica, 4 de març de 1865 - Mons, Bèlgica, 17 de maig de 1929), geòleg belga. Va prospeccionar al Congo i particularment a Katanga, on va descobrir la seva immensa riquesa mineral.

## Característiques

La cornetita és un fosfat de fórmula química Cu₃(PO₄)(OH)₃. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cornetita pertany a «08.BE: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ > 2:1» juntament amb els següents minerals: augelita, grattarolaïta, clinoclasa, arhbarita, gilmarita, allactita, flinkita, raadeïta, argandita, clorofenicita, magnesioclorofenicita, gerdtremmelita, dixenita, hematolita, kraisslita, mcgovernita, arakiïta, turtmannita, carlfrancisita, synadelfita, holdenita, kolicita, sabel·liïta, jarosewichita, theisita, coparsita i waterhouseïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina L'Etoile du Congo, situada a la localitat de Lubumbashi, a la regió de Katanga (República Democràtica del Congo). També ha estat descrita en altres indrets del país, així com a Sud-àfrica, Zàmbia, el Marroc, Espanya, Alemanya, Austràlia, Xile i els Estats Units. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina de la turquesa (Cornudella de Montsant, Priorat).

## Referències

* ↑ «Cornetite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 maig 2019].
* ↑ «Cornetite from Turquoise mine (Mina de la Turquesa; Mas de les Moreres), Cornudella de Montsant, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 14 gener 2024].
# Píties d'Assos

Píties d'Assos (grec antic: Πυθιάς, llatí: Pythias) fou una biòloga i embriòloga grega. Fou la filla adoptiva d'Hèrmies d'Atarneu i la primera muller d'Aristòtil.

## Vida personal i família

La seva data de naixement és incerta, però la major part del seu treball va tenir lloc al voltant del 330 aC i va morir a Atenes aproximadament poc després del 326 aC. Aristòtil i Píties van tenir una filla, Píties la Jove, que es va casar tres vegades, però va morir abans que el seu pare. El seu primer marit va ser Nicanor, el nebot d'Aristòtil per part de la seva germana, Arimnesta. Segons el testament d'Aristòtil, Nicanor va ser encarregat de gestionar els assumptes de la família fins que el fill d'Aristòtil, Nicòmac fos major d'edat. El segon espòs de Pítia va ser Procles d'Esparta i el tercer, Metrodor, un metge.

## Treballs en biologia

Se suposa que Píties va treballar amb el seu marit, Aristòtil, en una enciclopèdia a partir del material que van recollir durant la seva lluna de mel a Mitilene. Va fer una gran col·lecció d'espècimens vius. Kate Campbell Hurd-Mead suggereix que la parella va col·laborar en l'estudi de l'embriologia.

## Referències

* 1 2 3 Marilyn Bailey Ogilvie; Joy Dorothy Harvey Taylor & Francis. The Biographical Dictionary of Women in Science: L-Z (en anglès), 2000, p. 1062. ISBN 978-0-415-92040-7 [Consulta: 6 juliol 2016].
* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.  Pàgina 318
# Juan Francisco Barraza

Juan Francisco Barraza (San Miguel, 12 de març de 1935 - 27 de desembre de 1997) fou un futbolista salvadorenc de la dècada de 1950.
Fou 30 cops internacional amb la selecció del Salvador.
Pel que fa a clubs, destacà a Dragón i Águila.
Trajectòria com a entrenador:
* 1970-1973: Águila
* 1980-1982: FAS
* 1983: Águila
* 1984-1985: Dragón
* ?: Alianza

## Referències

* ↑ 10 años sin “Cariota” Arxivat 2012-08-18 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ El Salvador - Record International Players - RSSSF
* ↑ Bio - CD Aguila (castellà)
# Pitxújkino

Pitxújkino (en rus: Пичужкино) és un poble de la República de Marí El, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 41 habitants. Pertany al districte rural de Kozmodemiansk.

## Referències

* ↑ «Деревня АЛДЕЕВО (АЛДИСОЛА)» (en rus). Информационный ресурс Республики Марий Эл «12rus.ru». [Consulta: 12 abril 2016].
# Israel al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012

La televisió israeliana va anunciar en un principi que per a l'edició de 2012 repetiria la seva preselecció oberta anomenada KDAM. Posteriorment, i a causa de la manca de suport financer i tècnic, va canviar de plans i va anunciar que duria a terme una elecció interna tant d'artista com de cançó.

## Organització

El període de presentació de propostes, originalment establert per l'IBA comprenia des del dia 27 d'octubre fins al 13 de novembre de 2011.

## Candidats

No es coneixen candidats.

## Referències

* ↑ Moshe:IBA launch KDAM 2012 preparations www.oikotimes.com (anglès)
* ↑ Itamar Barak:Israel: Kdam-Eurovision cancelled www.esctoday.com (anglès)

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
# Xegódskaia

Xegódskaia (en rus: Шегодская) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Berty Tovías

Berty Tovías Wertheimer (1952, Barcelona) és un actor, director teatral i professor de teatre. Dirigeix l'escola Estudis de Teatre a Barcelona i és un dels més reconeguts especialistes en teatre físic, moviment i en la pedagogia de Jacques Lecoq.

## Trajectòria professional

Berty Tovías es llicencia el 1976 per l'Institut del Teatre de Barcelona i de seguida entra a formar part de la companyia Dagoll Dagom, on obté un gran èxit amb obres com Antaviana o La nit de Sant Joan. Durant el 1982, 1983 i 1984 estudia interpretació a L'École International de Théâtre Jacques Lecoq de París coincidint allà amb l'actor català Toni Albà.
En tornar a Barcelona treballa com a actor a teatre, cinema i televisió. Dirigeix nombrosos muntatges entre els que cap destacar "…Ño!" de Pepe Rubianes. Participa com a director convidat a la cerimònia d'inauguració de les Olimpíades de Barcelona de 1992. Des de la seva estada a París, el seu interès se centra en la pedagogia. Comença la seva trajectòria com a professor impartint lliçons en un petit local del barri Gòtic barcelonès: El Col·legi. Durant els seus 10 anys com a director pedagògic (1986.1997) fa d'aquest centre una de les principals escoles de teatre de Barcelona.
Des de 1989 també és professor d'interpretació a l'Institut del Teatre de Barcelona, i imparteix sovint cursos tant a Espanya com a l'estranger (Escola d'Òpera de Barcelona, Escuela Navarra de Teatro, Academia Nazionale d'Arte Dramática S. D'Amico en Roma, Scuola Europea per l'Arte dell'Attore, etc.)
El 1997 viatja a Madrid amb els seus alumnes per participar activament en l'homenatge a Jacques Lecoq. Aquest mateix any, recolzat pel mateix Lecoq, funda a Barcelona el seu propi centre: "Estudis Berty Tovías. Escola Internacional de Teatre".
Actualment Berty Tovías compagina la seva tasca docent amb la direcció de muntatges teatrals entre els quals cal destacar “La mort de Marguerite Duras” de Tato Pavlovsky, estrenada a Buenos Aires i “Inferno” de Felipe Cabezas. El 2016 dirigeix la posada en escena de l'obra "Una vida en el teatre" de David Mamet, dirigida per Moisès Maicas i protagonitzada pels actors Enric Majó i Dafnis Balduz.

## Alumnes destacats

* Sergi López
* Jordi Mollà
* Merche Ochoa
* Jordi Sánchez
* Àlex Casanovas
* Maria Lanau
* Edu Soto
* Alba Florejachs
* Jordi Ríos
* Manel Fuentes
* Bruno Oro Pichot
* Santi Millán
* Andrea Trepat
* Anna Barrachina
* Guillem Albà

## Referències

* ↑ «PRESENTACIÓ | Etca. Escola de Teatre i Circ d'Amposta». etca.cat. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Berty Tovías». teatrestudis.com. [Consulta: 24 agost 2018].

## Bibliografia

* Biografia de Berty Tovías

## Enllaços externs

* Estudis Berty Tovías. Escuela internacional de Teatro
* L'Ecole International de Théâtre Jacques Lecoq
# Convent de la Magdalena de Massamagrell

El convent de la Magdalena, o convent de Caputxins de la Magdalena, o església parroquial de la Mare de Déu del Roser a Massamagrell. És un Bé de Rellevància Local amb número de codi 46.13.164-001. L'any 1665 el pintor Jeroni Jacint Espinosa va pintar el seu quadre més important per als Caputxins, l'última comunió de la Magdalena, obra que es troba al Museu de Belles Arts de Valencia.
El convent va ser fundat pel patriarca Sant Joan de Ribera. En la construcció es pot distinguir: l'antiga Ermita de la Magdalena, l'església, el bloc del primitiu convent, la zona de les classes de l'antic seminari i la zona de més recent creació.
L'Ermita data del segle xv, a partir de la qual s'alçà el posterior conjunt conventual.
L'església té una façana, la qual està presidida per la imatge de la Magdalena penitent. La façana està rematada amb un frontó triangular coronat amb una creu.
En la paret frontal del presbiteri hi ha una còpia del llenç de l'última comunió de Santa Maria Magdalena, original d'Espinosa que es conserva hui al Museu de Belles Arts de Valencia.
La decoració de l'església és escassa i sencilla.
El claustre de la cisterna és de la segona meitat del segle xviii, és un quadrat irregular amb una galeria al voltant coberta amb volta d'aresta.
Al pati central se situa la cisterna, on hi ha una imatge de la Immaculada en fang cuit, posterior a 1939. Al voltant de la cisterna es desenvolupen tres plantes amb teulada a dues aigües de teula moruna.
A la planta baixa se situa el Refectori, de planta rectangular que conserva rajoles hidrauliques de 1911.
El cementeri data de 1883, és reduït, alberga una sencilla capella al seu interior.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Convento de La Magdalena. Iglesia Parroquial de Nuestra Señora del Rosario». Cult.gva.es. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ «Història i patrimoni». Massamagrell.es. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 3 4 5 Barrón Abad, Sofía. Catálogo del patrimonio arquitectónico de Massamagrell. Ajuntament de Massamagrell, 2003, p. 57-63.
# Qiao Zhou

    En aquest nom xinès, el cognom és Qiao.
Qiao Zhou :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 譙周 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 谯周 |
Qiao Zhou (201–270), nom estilitzat Yunnan (允南), va ser un ministre de Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Qiao originalment va servir sota Liu Zhang. Se sap que Qiao va ser de fet un molt talentós astròleg que molt sovint llegia les estrelles per guiar els enviaments de tropes de Zhuge Liang, encara que això és només reflectit en la ficció. Qiao llavors serveix en la cort des del moment en què Liu Bei es converteix en emperador fins a la caiguda de Shu Han. Qiao també va ajudar a convèncer a l'inepte Liu Shan de rendir-se a l'oposició superior de Deng Ai de l'estat de Cao Wei.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Eduard Nápravník

Eduard Francevič Nápravník, també conegut com a Eduard Fràntsevitx Napràvnik (en rus: Эдуа́рд Фра́нцевич Напра́вник) (Býšť, Königgrätz, 24 d'agost de 1839 – Sant Petersburg, Imperi Rus, 23 de novembre de 1916), fou un compositor i conductor d'orquestra txec i rus.
Estudià música en l'Escola d'orgue de Praga, després fou professor de l'Institut musical d'en Maydl, de Praga, després director d'orquestra de la capella privada del príncep Iussúpov, a Sant Petersburg, i més tard (des de 1869) director en cap d'orquestra del teatre Imperial de Rússia. Des de 1869 fins al 1881 dirigí els concerts de la Societat imperial russa de Música.

## Composicions

* Nijegorodsi (Els habitants de Nijni Nóvgorod) (1869).
* Harold (1886).
* Dubrovski (1895).
* Francesca de Rimini (1903).
* Quatre Simfonies.
* Una Suite.
* El dimoni, poema simfònic (sobre el poema de Mikhaïl Lérmontov)
* L'Orient, poema simfònic.
* Una Fantasia russa, per a piano i orquestra.
* Diversos lieder.
* Una Obertura solemne.
* Diverses marxes.
* La música per al Don Joan, d'Aleksei Konstantínovitx Tolstoi.
* Les melodies per a cant i orquestra El Voivoda, El Cosac, Tamara.
* Música di camera.
I diverses peces per a piano, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm 37, pàg. 1058 (ISBN 84-239-4537-5)
# Quítxua d'Ayacucho

El quítxua d'Ayacucho, també conegut com Ayacucho-Chanca, és un dialecte del quítxua meridional parlat als departaments d'Ayacucho, Huancavelica i la meitat occidental del departament d'Apurímac al Perú per aproximadament 1 milió de persones segons SIL International. És la variant quítxua més semblant fonològica i morfològicament a la llengua general en el temps del Virregnat del Perú, heretada per la influència de la Cultura Chanka en aquesta.
A diferència de la varietat cusquenya, la d'Ayacucho no presenta consonants oclusives glotitzades ni aspirades. El fonema oclusiu uvular /q/ es pronuncia fricatiu [χ] en totes les posicions. Aquest dialecte conserva diverses formes antigues en vocables com yaku ('aigua') allí on el cusqueny empra unu, conserva també les formes de -chik per als plurals inclusius.

## Fonologia
### Vocals

| | Anterior | Posterior |
| Alta | i | u |
| Mitjana | e * | o * |
| Baixa | a | a |
Préstecs del castellà
El quítxua d'Ayacucho té tres vocals: /a/, /i/, i /u/, que són representades pels parlants nadius com [æ], [ɪ], i [ʊ] respectivament. Quan aquestes vocals apareixen adjacents a la fricativa uvular /χ/, es tanquen (amb [æ] en comptes d'obrir-se més), donant respectivament [ɑ], [ɛ], i [ɔ]. En els parlants bilingües, també es poden trobar les realitzacions espanyoles [a], [i], i [u]

### Consonants

A continuació es detallen els fonemes consonants del quítxua d'Ayacucho. Els símbols ortogràfics contraris a l’IPA es donen entre claudàtors.
Fonemes consonàntics del quítxua d'Ayacucho :
| | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Uvular | Glottal |
| Oclusiva | p / b * | t / d * | | k / g * | | |
| Africada | | | tʃ ⟨ch⟩ | | | |
| Fricativa | f * | s | | | χ ⟨q⟩ | h |
| Nasal | m | n | ɲ ⟨ñ⟩ | | | |
| Lateral | | l | ʎ ⟨ll⟩ | | | |
| Vibrant | | r | | | | |
| Semivocal | | ɹ ⟨rr⟩ * | j ⟨y⟩ | w | | |

## Fonètica

En la pronunciació de rapicha (fulleta) la «r» es pronuncia com la «r» de la paraula castellana «paro».

## Bibliografia

* Clodoaldo Soto Ruiz (1976): Diccionario quechua Ayacucho-Chanca [- Castellano y vice versa]. Ministerio de educación del Perú
* Clodoaldo Soto Ruiz (1976): Gramática Quechua Ayacucho-Chanca, Ministerio de Educación del Perú
* Clodoaldo Soto Ruiz (1993): Quechua: manual de enseñanza, Instituto de Estudios Peruanos, 2a edición. ISBN 84-89303-24-X.

## Enllaços externs

* Qayna Kunan Paqarin: Una introducción al quechua chanca. 2011 Llibre electrònic de curs complet de la gramàtica quítxua, R. Zariquiey, G. Córdova.
* Samuel Majerhua Castro, La escritura fonémica del quechua ayacuchano
* DETERMINACIÓN DE LA FRONTERA DIALECTAL DEL QUECHUA AYACUCHANO Y CUZQUEÑO EN EL DEPARTAMENTO DE APURIMAC Carbajal Solis, Vidal Cesar
# Porxo a la Font Calda

El Porxo a la Font Calda és una obra de Gandesa (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic pas sota una edificació del balneari que antigament tenia una cota inferior i s'hi podia passar a peu. Actualment es voreja l'edifici per a facilitar el pas de vehicles. El cobert s'utilitza per a canalitzar les aigües pluvials. Es compon de tres arcs de maó amb forjats de bigues de fusta com a cobert.

## Referències

* ↑ «Porxo a la Font Calda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Physically Based Rendering

La renderització basada en la física, Physically Based Rendering (PBR), és un conjunt de mètodes per a definir materials i renderitzar-los. Aquests tenen en comú que es caracteritzen per la precisió en què se simula la interacció de la llum amb els materials. Alhora que han deixat enrere antigues maneres de renderitzar. Amb PBR, s'aconsegueixen resultats foto-realistes, incloent-hi la representació de materials difícils de representar com els vidres. Independentment de la tipologia d'il·luminació de l'escena, s'aconsegueixen resultats acurats i versemblants.
El concepte també és conegut com a Physically Based Shading (PBS). Depenent de l'aspecte del flux de treball en què es posa èmfasi es fa servir una expressió o l'altra, PBS per a la definició dels materials PBR es refereix a la renderització i la il·luminació.

## Referències

* ↑ Russell, Jeff. «Basic Theory of Physically-Based Rendering». Marmoset, 01-11-2015. [Consulta: 6 octubre 2021].
* 1 2 «What Is PBR (physically based rendering)?». Adobe. [Consulta: 6 octubre 2021].
* ↑ «LearnOpenGL - Theory». Learn OpenGL. [Consulta: 6 octubre 2021].
# Àcid treonucleic

Àcid treonucleic (en anglès:Threose nucleic acid, abreujat TNA) és un polímer similar a l'ADN o ARN però diferenciant-se per la composició de la seva columna. No es coneix que el TNA ocorri de manera natural.
En lloc de la desoxiribosa i ribosa de l'ADN i ARN respectivament, la columna de TNA està composta per la repetició d'unitats de treosa enllaçades per fosfodièsters. La molècula de treosa és un possible precursor de l'ARN.
Cadenes híbrides d'ADN-TNA s'han fet en laboratori fent servir la polimerasa d'ADN.

## Enllaços externs

* "Was simple TNA the first nucleic acid on Earth to carry a genetic code?", New Scientist
    ORIGIN OF LIFE: A Simpler Nucleic Acid", Leslie Orgel

## Referències

* Orgel, Leslie «A Simpler Nucleic Acid». Science, 290, 5495, novembre 2000, pàg. 1306–1307. DOI: 10.1126/science.290.5495.1306.
* Watt, Gregory «Modified nucleic acids on display». Nature Chemical Biology, febrer 2005. DOI: 10.1038/nchembio005.
* Schoning, K; Scholz P; Guntha S; Wu X; Krishnamurthy R; Eschenmoser A «Chemical etiology of nucleic acid structure: the alpha-threofuranosyl-(3'→2') oligonucleotide system.». Science, 290, 5495, novembre 2000, pàg. 1347. DOI: 10.1126/science.290.5495.1347. PMID: 11082060.
# Bihkubadh

Bihkubadh fou el nom de tres districtes de l'Iraq en època abbàssida, totes a la branca occidental de l'Eufrates (moderna branca d'al-Hilla). El nom vol dir 'Bones terres de Kobad' o 'Bondat de Kobad' i es referix al rei sassànida Kobad I (488-497).
Els tres districtes (Bihkubadh Superior, Bihkubadh Mitjà i Baix Bihkubadh) eren al sud a tocar del districte de Kufa i de la Batiha i juntes s'anomenaven Bihkubadhat. Al districte del Bihkubadh Superior, dividit en sis dubdistrictes (tassudj), hi havia les runes de Babilònia entre d'altres. El districte de Bihkubadh Mitjà estava dividit en 4 subdistrictes i el Baix Bihkubadh en 5 subdistrictes.