# Cuprat

Els cuprats són una classe de compostos que contenen àtoms de coure (Cu) en un anió. Es poden classificar a grans trets en dos tipus principals:
1. Cuprats inorgànics: aquests compostos tenen una fórmula general deXYCu$_m$O$_n$. Alguns d'ells no són estequiomètrics. Molts d'aquests compostos són coneguts per les seves propietats superconductores. Un exemple de cuprat inorgànic és el tetraclorocuprat (II) o el tetraclorocuprat (II) ([CuCl$_4$]$^{2−}$), un complex de coordinació aniònic que presenta un àtom de coure en un estat d'oxidació de +2, envoltat de quatre ions clorur.
2. Cuprats orgànics: són compostos organocobre, alguns dels quals tenen una fórmula general de[CuR$_2$]$^−$, on el coure es troba en un estat d'oxidació de +1, on almenys un dels grups R pot ser qualsevol grup orgànic. Aquests compostos, caracteritzats pel coure unit a grups orgànics, s'utilitzen freqüentment en la síntesi orgànica a causa de la seva reactivitat. Un exemple d'un cuprat orgànic és l'anió dimetilcuprat(I) [Cu(CH$_3$)$_2$]$^−$.
Un dels cuprats més estudiats ésYBa$_2$Cu$_3$O$_7$, un material superconductor d'alta temperatura. Aquest cuprat d'òxid ha estat objecte d'una àmplia investigació a causa de la seva capacitat per conduir l'electricitat sense resistència a temperatures relativament altes.
El terme 'cuprate' prové de 'cuprum', la paraula llatina per coure. S'utilitza principalment en el context de materials d'òxid, complexos de coordinació aniònica i compostos d'organocobre aniònics, reflectint els diversos papers del coure en la química. El terme s'utilitza principalment en tres contextos: materials d'òxid, complexos de coordinació aniònica i compostos organocoprídics aniònics.

## Cuprats d'òxid

Un dels cuprats basats en òxids més simples és el cuprat de potassi (III)KCuO$_2$. Aquesta espècie es pot veure com laK$^+$ sal del polianió[CuO−2]$_n$. Com a tal, el material es classifica com a òxid de cuprat. Aquest sòlid diamagnètic blau fosc es produeix escalfant peròxid de potassi i òxid de coure (II) en una atmosfera d'oxigen:
K$_2$O$_2$ + 2 CuO → 2 KCuO$_2$
Es coneixen altres cuprats (III) de metalls alcalins; a més, les estructures deKCuO$_2$ (potassium cuprate(III)), RbCuO$_2$ (rubidium cuprate(III)) i CsCuO$_2$També s'han determinat (cuprat de cesi (III)).
El KCuO2 va ser descobert per primera vegada l'any 1952 per V. K. Wahl i W. Klemm, van sintetitzar aquest compost escalfant òxid de coure (II) i superòxid de potassi en una atmosfera d'oxigen.
2 KO$_2$ + 2 CuO → KCuO$_2$ + O$_2$
També es pot sintetitzar escalfant superòxid de potassi i pols de coure:
KO$_2$ + Cu → KCuO$_2$

## Referències

* ↑ «Cuprate - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Potassium Cuprate (III)». A: G. Brauer. Handbook of Preparative Inorganic Chemistry (en anglès). 2. 2a edició. NY: Academic Press, 1963, p. 1015.
* ↑ Hestermann, Klaus; Hoppe, Rudolf Zeitschrift für Anorganische und Allgemeine Chemie, 270, 1–4, 1969, pàg. 69–75. DOI: 10.1002/zaac.19693670506.
* ↑ Wahl, Von Kurt; Klemm, Wilhelm Zeitschrift für Anorganische und Allgemeine Chemie, 270, 1–4, 1952, pàg. 69–75. DOI: 10.1002/zaac.19522700109 [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ Costa, Giorgio A.; Kaiser, Elena Thermochimica Acta, 269-270, 1995, pàg. 591–598. DOI: 10.1016/0040-6031(95)02575-8 [Consulta: 20 gener 2023].