OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Freesia caryophyllacea

Freesia alba és una planta herbàcia bulbosa del gènere Freesia dins la familia de les Iridàcies (Iridaceae). Es tracta d'una familia cosmopolita que es troba sobretot a les regions tropicals i temperades com a l'Àfrica, Amèrica del sud i part de la Mediterrània més oriental. Són herbàcies vivaces, és a dir, perennes amb les parts aèries anuals i els rizomes o bulbs persistents.

## Descripció

Freesia alba és un geòfit, és a dir, una planta que produeix brots subterranis (cebes, bulbs, tubercles o rizomes). En aquest cas, la part subterrània és un corm, de forma cònica, d'uns 10 mm d'ample a la base, i cobert amb túniques de fibres finament captats.

### Fulles

És de fulla caduca; creixent a la tardor a l'hivern, la floració a la primavera i en estat latent a l'estiu. Produeix diverses fulles les quals, en general, es troben en posició vertical, tenen forma d'espasa i s'estrenyen en un punt agut. Les fulles i tija floral estan més o menys a la mateixa altura, uns 120 a 400 mm.

### Flors

Les flors es produeixen en espigues d'unes 2 a 8 flors i que es tomben en un sentit horitzontal i es van doblegant. Floreix de mitjans d'hivern fins a principis d'estiu (juliol a octubre), són de color blanc, sovint amb un color porpra a l'exterior, de vegades amb una marca groga al Tèpal més baix, i de vegades amb porpra a la gola, i tenen la fragància més forta i dolça de totes les freesias, que inclouen les espècies silvestres i els híbrids. Les flors són àmpliament en forma d'embut, 20-30 mm de llarg, i són gairebé actinomorfes (radialment simètrica). De fet, aquesta és una manera fàcil d'identificar aquesta espècie, ja que els altres són més aviat irregulars o zigomorfs. El fruit és una càpsula lleugerament berrugosa amb llavors dures i brillants.

## Distribució i hàbitat

Freesia alba es troba creixent en sòls sorrencs o pedregosos entre matolls de dunes o en les vores del bosc, generalment en to clar, també en llocs humits prop de l'aigua, principalment al llarg de la costa, des Hermanus a Plettenberg Bay.

## Taxonomia

Freesia alba va ser descrita per Gumbleton, William Edward i publicada a The Gardeners' Chronicle: a weekly illustrated journal of horticulture and allied subjects. ser. 3 19(483): 392, f. 52. 1896.

### Etimologia

* Freesia: nom genèric atorgat en honor d'F.H.T. Freese (mort en 1876), un metge alemany de Kiel i deixeble de Ecklon. El nom de l'espècie alba significa blanc a Amèrica.

## Referències

* ↑ «» a EOL. Data consulta: 25 de març de 2015.
* ↑ «Freesia caryophyllacea a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ http://www.tropicos.org/Name/16600033
* ↑ http://www.plantzafrica.com/plantefg/freesalba.htm Arxivat 2006-06-21 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Ca. nat. México. CONABIO, Mexico City.
# Fortunée Briquet

Marguerite Ursule Fortunée Bernier (26 de juny del 1782 -14 de maig del 1815), més coneguda com a Fortunée Briquet, fou una escriptora feminista francesa. És coneguda pel Dictionnaire historique, littéraire et bibliographique des Françaises et des étrangères naturalisées en France (París, Gillé, 1804), dedicat al primer cònsol, Napoleon, que recull les biografies de 583 escriptores de l'estat francés, més de la meitat de les quals eren coetànies seues, és a dir, de la generació de la Revolució Francesa.
Casada amb l'historiador Hilaire-Alexandre Briquet, fou membre de la Societat de Belles Lletres i de l'Ateneu de les Arts.

## Publicacions

* 1801: Ode sur les vertus civils
* 1802: Ode sur la mort de Dolomieu
* 1803: Ode à Lebrun
* 1804: Ode qui a concouru pour le prix de poésie décerné par l'Institut national de France, lie6 nivôse an XII
* 1804: Dictionnaire historique, littéraire et bibliographique des Françaises et des étrangères naturalisées en France connues parell leurs écrits, ou par la protection qu'elles ont accordée aux gens de lettres...

## Referències

* ↑ Hesse, Carla. The Other Enlightenment: How French Women Became Modern (en anglés). Princeton University Press, 2003-03-30. ISBN 978-0-691-11480-4.
* ↑ Balairón de Melero, María Pilar. La mujer en la literatura francesa, pp. 200-1. Madrid, 1956.
* 1 2 3 4 5 «Marguerite Ursule Fortunée Bernier Briquet (1782-1815)» (en francés). [Consulta: 10 juny 2023].
# Modest Busquets Oliva

Modest Busquets Oliva (Reus, 1856 - Gràcia (Barcelona) 1880) va ser un escriptor i periodista català fill de Modest Busquets i Torroja.
Als dos anys la seva família es traslladà a Barcelona, on el seu pare treballava a l'editorial "La Maravilla". Amb bona cultura, començà a escriure de molt jove, com a redactor o col·laborador, a revistes de Reus i Barcelona, com ara l'Eco del Centro de Lectura, El Porvenir de la Industria, El Parthenon, El Robinsón, La Campana de Gràcia, L'Avi, La Gorra de cop, Los Jochs Florals, Lo Campanar de Reus, i altres. Va escriure, en col·laboració, "Los Tres cents del Bruch", obra representada al Teatre Espanyol, i en col·laboració amb Miquel Palà, la sarsuela "Dotzena de Frare", estrenada al primitiu Teatre Novetats. Va col·laborar també a l'obra Los mil y un epigramas, publicada per l'editor Miquel Pujol Martínez el 1878. Va morir a Gràcia amb 24 anys.

## Referències

* ↑ Elias de Molins, Antoni. Diccionario biográfico y bibliográfico de escritores y artistas catalanes del siglo XIX : apuntes y datos. Barcelona: Impremta de Fidel Giró, 1889, p. 335.
# Fronte della Gioventù

El Fronte della Gioventù (Front de la Joventut) (FdG) fou la secció juvenil del Moviment Social Italià, creada el 1971.
A principis dels anys 70 Massimo Anderson i Pietro Cerullo, va reunir el bona part dels moviments juvenils de dretes del moment, entre els quals destacava Giovane Italia i Raggruppamento Giovanile degli studenti e lavoratori, unint-los en una nova entitat anomenada el Fronte della Gioventù, amb Anderson com secretari i Cerullo com a president. El consell nacional del FdG es va establir el 6 de setembre de 1971.
Com a moltes altres organitzacions del moment, que no tenien una línia política basada només en l'esfera institucional, el Front de Joventut es va posicionar contra la violència política que va marcar els anomenats Anys de Plom a itàlia. La dimensió violenta de l'enfrontament polític que va implicar els militants del FdG amb altres forces polítiques, en particular contra col·lectius de l'extrema esquerra extraparlamentària, va arribar a causar la mort de militants de dretes i esquerres. Destaca especialment la Massacre d'Acca Larentia.
El 1996, després de la transformació del Moviment Social italià a Aliança Nacional, el Front de Joventut també va canviar el seu nom i esdevenia Azione Giovani.

## Secretaris nacionals

* Massimo Anderson (1971–1977)
* Franco Petronio (regent) (1977)
* Gianfranco Fini (1977–1988)
* Gianni Alemanno (1988–1991)
* Riccardo Andriani (1991–1993)
* Giuseppe Scopelliti (1993–1995)
* Comitè de regència (1995–1996)
* Basilio Catanoso (1996)

## Remissions

* ↑ La fiamma e la celtica, Nicola Rao
* ↑ «Roma, una strage lunga 40 anni: per Acca Larenzia i morti furono sette». Secolo d'Italia, 07-01-2018.
* ↑ «AN: Muoiiono FUAN e FDG, Nasce 'Azione Giovani'» (en italià). Adnkronos, 06-09-1996.
# Frontal de Sant Andreu de Sagàs

El Frontal de sant Andreu de Sagàs és una obra del romànic que originalment prové de l'església de sant Andreu de Sagàs, si bé en l'actualitat es conversa al Museu Episcopal de Vic.

## Descripció

Aquest frontal d'altar està fet amb la tècnica de pintura al tremp sobre fusta de cirerer i està organitzat simètricament en dos nivells. Al centre i emmarcat en una màndorla hi ha una maiestas domini beneït amb la mà dreta i amb el llibre de la vida amb el monograma IHS a l'esquerra que, alhora, es troba rodejat pel tetramorf. Envoltant aquesta figura de majors dimensions trobem quatre compartiments en dos nivells amb escenes de la vida de sant Andreu. A la zona superior esquerra veiem el sant que és portat a la presó, el procònsol Egees ordena la crucifixió del sant a la zona superior dreta. A la zona inferior esquerra hi trobem la mort d'Egees i la crucifixió de sant Andreu, i, finalment, a la zona inferior dreta, un grup de dones i dos infants enfilats contemplen la mort del procònsol.

## Procedència

El primer catàleg del Museu Episcopal publicat l'any 1893 menciona l'altar com una peça de procedència incerta al terme de Capolat, al Berguedà. No obstant això, estudis posteriors han demostrat com dues peces conservades al Museu Diocesà i Comarcal de Solsona han estat identificats com els dos laterals d'aquest frontal formant, d'aquesta manera, un conjunt unitari. Aquests laterals si que han estat documentats amb certesa com a procedents de l'església de Sant Andreu de Sagàs.

## Estil

Pel que fa l'estil, el frontal ha estat vinculat a la tradició pictòrica dels frontals Sant Martí de Puigbò i de Sant Llorenç Dosmunts. En destaquem un ús molt marcat de la línia negra per delimitar el contorn de les figures, i també uns trets fisonòmics molt particulars.

## Referències

* 1 2 3 «Frontal d'altar de Sant Andreu de Sagàs». Museu Episcopal de Vic. [Consulta: 1r maig 2022].
# Monocrom (desambiguació)

«Monocrom» té aquests significats:
* Monocrom, cosa d'un sol color
* Llum monocromàtica
* Monitor monocrom, utilitzat en ordinadors
* Fotografia monocrom o en blanc i negre
# Michael Scofield

Michael Scofield és un personatge de ficció protagonista de la sèrie Prison Break. Està interpretat per Wentworth Miller. La seva primera aparició la fa en el capítol Pilot, quan intenta robar un banc per tal d'entrar a la presó on el seu germà major, Lincoln Burrows (Dominic Purcell) serà executat. En Michael té un pla per tal de salvar el seu germà de la sentència a mort. En Michael ha aparegut en tots els capítols emesos de la sèrie. Tot i que els dos germans són protagonistes de la sèrie, el Michael ha tingut un paper més important durant la primera temporada.
A la sèrie es poden veure diverses flashbacks on es pot veure la relació entre els germans abans d'entrar a la presó i els motius pels quals el Michael vol alliberar el seu germà de la seva sentència. Durant els flashbacks, el Michael és interpretat pel Dylan Minnette.
# Maxomys pagensis

Maxomys pagensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'arxipèlag indonesi de Mentawai, on viu a les illes de Pagai Selatan, Pagai Utara, Sipura i Siberut. El seu hàbitat natural són els boscos primaris tropicals de plana. Està amenaçat per la tala d'arbres. El seu nom específic, pagensis, significa 'de Pagai' en llatí.

## Referències

* ↑ Clayton, E.; Kennerley, R. Maxomys pagensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Maxomys» d'Animalia (en anglès).
# Monetaria moneta

Monetaria moneta és una espècie de mol·lusc gastròpode de la família Cypraeidae. Es coneix, segons algunes fonts, com a cauri, malgrat que aquest terme sol emprar-se per a designar gran part o la totalitat de la família Cypraeidae.
L'espècie s'emprà antigament com a moneda en algunes zones del Pacífic. En gran part provenia de les illes Maldives i es feia servir sobretot a l'Àfrica occidental (i, en època més antiga, en alguns regnes de l'Índia). Assolí la màxima importància quan s'usà en el comerç d'esclaus. A finals del XIX, en algunes zones de les costes de l'Àfrica oriental (a les actuals Tanzània i Moçambic), hi havia un mol·lusc amb una closca semblant que es barrejava amb el cauri procedent de les Maldives, la qual cosa produí una enorme inflació. En alguns països africans (com la República de Guinea) existeixen o han existit unitats monetàries (materialitzades en monedes metàl·liques modernes) que s'anomenen cauri, en record de les petxines de cauri.

## Referències

* ↑ WoRMS : Monetaria moneta; accessed : October 20, 2010
* ↑ Gastropods.com : Monetaria moneta; accés: 20 d'octubre de 2010
* ↑ «Cauri». enciclopèdia.cat. [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ Meyer, Christopher P. «Molecular systematics of cowries (Gastropoda: Cypraeidae) and diversification patterns in the tropics» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 79, 3, 01-07-2003, pàg. 401–459. DOI: 10.1046/j.1095-8312.2003.00197.x. ISSN: 0024-4066.
* ↑ Katoh, M. «Life history of the golden ring cowry Cypraea annulus (Mollusca: gastropoda) on Okinawa Island, Japan» (en anglès). Marine Biology, 101, 2, 01-04-1989, pàg. 227–234. DOI: 10.1007/BF00391462. ISSN: 1432-1793.
* ↑ Şaul, Mahir «Money in Colonial Transition: Cowries and Francs in West Africa» (en anglès). American Anthropologist, 106, 1, 2004, pàg. 71–84. DOI: 10.1525/aa.2004.106.1.71. ISSN: 1548-1433.
# Miguel Marcos Madera

Miguel Marcos Madera, conegut futbolísticament com a Míchel (nascut el 9 de novembre de 1985 a La Pola, Astúries), és un futbolista professional asturià que juga actualment al Qarabağ de l'Azerbaitjan.
Es va formar al planter del Reial Oviedo, però va jugar pel rival Sporting de Gijón tant a la Segona Divisió com a La Liga, abans de marxar a la Premier League on va jugar pel Birmingham City FC el 2010.
Va ser cedit la segona part de la temporada 2010–11 a l'AEK Atenes FC, abans de retornar a Espanya, on va jugar pel Getafe CF. Després d'un any amb el Maccabi Haifa FC, va signar pel Qarabağ el 2015, club amb el qual va guanyar la lliga i la copa en les seves dues primeres temporades.

## Referències

* ↑ «Entre Miguel y Míchel» (en castellà). El Comercio, 09-01-2010 [Consulta: 12 febrer 2014]. Arxivat 22 de febrer 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 26 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Miguel Marcos Madera a BDFutbol
* Dades estadístiques sobre Miguel Marcos Madera a soccerbase.com
* Miguel Marcos Madera, Fitxa a Soccerway
# Naháč

Naháč és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1426.
# COMSA EMTE

COMSA EMTE era un grup empresarial espanyol del sector de les infraestructures i l'enginyeria especialitzat en la construcció i manteniment ferroviari, carreteres, edificació, obra civil, instal·lacions i serveis.

## Història

La companyia va ser creada el juliol de 2009 per la fusió de les empresa de construcció Grup COMSA i l'empresa de construcció d'infraestructures elèctriques Emte SA. L'any 2015 canvia la seva denominació per COMSA Corporación.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Sobre COMSA Corporación Arxivat 2016-01-31 a Wayback Machine. comsa.com
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-02-25. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Company Overview of COMSA EMTE SL». investing.businessweek.com. [Consulta: 30 octubre 2013].
* ↑ COMSA EMTE. "Press Kit COMSA EMTE". Nota de premsa.
* ↑ «EMTE, S.A.». investing.businessweek.com. Bloomberg. [Consulta: 12 January]. «As of July 15, 2009, EMTE, S.A. was acquired by Comsa, S.A.»
# The Enigma

The Enigma és el nom d'un carbonado, un diamant negre, de 555,55 quirats. Es pensa que la gemma no és d'origen terrestre, sinó que provindria de l'espai sideral. La dimensió important del diamant és força inusual i l'afaiçonament actual de la pedra s'inspira del simbol oriental anomenat mà de Fàtima o hamsa. La talla dels diamants negres acostuma a ser molt més complicada que la dels altres diamants i doncs el fet d'haver jugat amb el nombre 5 obtenint 555,55 quirats i 55 facetes representa una proesa tècnica important.
Després d'exposar-se a Dubai (fins al 20 de gener), a Los Angeles i a Londres es posarà a la venda, de manera virtual, a la companyia de subhastes internacional Sotheby's entre el 3 i el 9 de febrer de 2022. Per a l'adquisició del diamant, que figura al llibre Guinness dels rècords d'ençà del 2006 com a diamant més gros que s'hagi tallat mai, s'acceptaran diverses criptomonedes com ara el bitcoin, ethereum i USDC.

## Referències

* ↑ «A 555.55-carat black diamond believed to come from space is going on sale» (en anglès). CNN.
* ↑ «The Enigma — a 555-carat black gem and the largest diamond ever auctioned — can be purchased with cryptocurrency» (en anglès). Business Insider.
# Sue Lloyd-Roberts

Susan Ann «Sue» Lloyd-Roberts (Belgravia, Londres, 27 d'octubre de 1950 – 13 d'octubre de 2015) fou una periodista de televisió anglesa que va treballar en programes de la BBC i, en els inicis de la seva carrera, va treballar per ITN.

## Primers anys

Nascuda a Londres el 1950, va ser la filla del cirurgià ortopèdic George Lloyd-Roberts i de Catherine (nascuda com a Ray). Va estudiar a la Francis Holland School, el Cheltenham Ladies College i va estudiar història i llengües modernes al St Hilda's College d'Oxford (1970-1973), on es va graduar per la Universitat d'Oxford amb un honours degree del Bachelor of Arts de segona classe. Durant el seu període universitari va treballar en la revista estudiantil Isis.

## Carrera

Es va unir a la cadena britànica ITN, el canal de notícies d'ITV, després d'acabar la universitat. Llavors, va formar part del programa News at Ten, de la mateixa cadena.
Lloyd-Roberts va començar a treballar a la BBC el 1992. Va treballar com a corresponsal, viatjant i informant sobre les notícies més importants d'arreu del món, incloses qüestions importants no cobertes àmpliament en altres mitjans. Va presentar molts reportatges detallats per als programes Newsnight i Our World, un espai de la BBC sobre l'actualitat internacional.
Lloyd-Roberts va informar des de països com Corea del Nord i Síria, on va tractar qüestions importants, com les violacions dels drets humans, la degradació ambiental i la corrupció política.

## Malaltia i mort

Va anunciar al programa de Victoria Derbyshire que havia estat diagnosticada amb una forma agressiva de leucèmia i que necessitava amb urgència un donant del teixit corresponent perquè pogués tenir un trasplantament de cèl·lules mare. Lloyd-Roberts va confirmar que es gravaria en un vídeo diari pel programa. Va morir el 13 d'octubre de 2015 a l'University College Hospital, de Londres, a l'edat de 64 anys.

## Premis i reconeixements

* 1995: European Women of Achievement Award, Unió Europea de Dones, Londres.
* 2002: Membre de l'Orde de l'Imperi Britànic (MBE) pels serveis a la difusió del periodisme.
* 2011: Premi Emmy pels seus reportatges a Corea del Nord.
* 2013: Comandant de l'Orde de l'Imperi Britànic pels serveis al periodisme.

## Referències

* 1 2 Jonathan Sale «Passed/Failed: Sue Lloyd Roberts». The Independent [Londres], 15-10-1998 [Consulta: 20 desembre 2011].
* 1 2 «Notable St Hilda's Alumnae». St-hildas.ox.ac.uk. Arxivat de l'original el 2 de gener 2012. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ "NPG x88426; Sue Lloyd Roberts - Portrait - National Portrait Gallery".
* 1 2 3 Douglas, Torin (14 October 2015).
* ↑ Who's Who On Television.
* ↑ "Journalist Sue Lloyd-Roberts: ‘I’m counting on a donor".
* ↑ "BBC journalist Sue Lloyd-Roberts dies after cancer fight - BBC News".
* ↑ "WWomen Achievers For Career Enhancing European Award".
* ↑ The London Gazette: (Supplement) no. 56430. p. 21. 31 December 2001.
* ↑ "BBC Newsnight & BBC World News America Emmy success with North Korean feature" Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine..
* ↑ The London Gazette: (Supplement) no. 60534. p. 8. 15 June 2013.

## Enllaços externs

* Blog de Sue Lloyd-Roberts (anglès)
# Cuvillers

Cuvillers és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 359 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 187 | 210 | 209 | 182 | 191 | 169 | 194 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Emile Milliot | |
# Santa Coloma de Bordoll

Santa Coloma de Bordoll és una capella del poble nord-català desaparegut de Bordoll, del terme comunal d'Orellà, a la comarca del Conflent.
Estava situada a l'antic poble de Bordoll, a la dreta de la Coma de Roire, al nord-oest del terme comunal d'Orellà, molt a prop de Ralleu i també d'Aiguatèbia. És a uns 12 quilòmetres d'Orellà.
El Vilar de Bordoll (villa Bardolio, any 957 i Bordoll, 1019) consta des del segle x, però l'església de Santa Coloma no està documentada fins al 1231. Després, torna a aparèixer diverses vegades en documents del segle xiii. Posteriorment està documentada com a església sufragània de Santa Cecília de Celrà. Segons Ponsich en queda només una part de l'absis semicircular.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «107 - Orellà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 104. Santa Coloma de Bordoll». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Orellà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Conflent anteriors al 1300: Orellà. Santa Coloma de Bordoll». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Santa Coloma de Bordoll en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Ponsich, 1995.
# Santa Coloma (la Rioja)

Santa Coloma és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta, a la falda del Serradero, molt prop de Nájera, en la vall del Yalde, i ofereix un bon mirador de la Rioja alta gràcies a la seva ubicació i altura.

## Història

La llegenda popular coneguda pels habitants de la vila diu que Santa Coloma procedia d'una família acomodada de Tricio, en aquesta època la zona estava ocupada pels àrabs. Santa Coloma és pressionada per la seva família a renunciar a la seva fe cristiana i a casar-se per un infidel. Com no vol renunciar a la seva fe ni perdre la seva virginitat escapa a la seva família i es refugia en una cova on habita una ossa en la foresta propera fins que és capturada per l'autoritat i finalment és assassinada i decapitada, aconseguint així el seu estatut de màrtir. Les seves restes reposen en el lloc on avui es troba la vila en el que primer va ser una ermita, després un monestir i avui es troba l'església del poble.
Santa Coloma té tres establiments religiosos dedicats al seu culte a La Rioja. Margarita Pedrera ha resumit la problemàtica plantejada per aquesta advocació. Es tracta en primer lloc de distingir si aquesta Santa Coloma és d'origen espanyol o francès. A favor que es tracta de la santa espanyola d'aquest nom martiritzada en el 971 s'inclinen autors com Yepes o Moret; ara bé, existeix el dubte de si les relíquies venerades són les de la màrtir cordovesa del Monestir tabanenc les relíquies del qual haurien estat portades pels mossàrabs; o bé les de la filla d'un rei moro de Cerezo que va ser martiritzada. A favor de la tesi francesa s'inclinen Govantes i Pérez de Urbel. Per a aquest últim van ser els monjos que van acudir a restaurar el cenobi qui van portar les relíquies de la Santa francesa. A més, el culte a Santa Coloma de Sens es va difondre ràpidament en l'Església visigoda, adquirint major importància que la devoció a la Santa de Còrdova.
El Monestir de Santa Coloma, enclavat en la vila del mateix nom, va ser restaurat per Ordoni II de Lleó el 923 després de la seva reconquesta. Pérez de Urbel afirma que la seva restauració va ser possiblement realitzada per monjos procedents del monestir de San Mamés i Santa Coloma de Ura, a Burgos. Aquest monestir va passar a dependre de Santa María de Nájera per donació de la reina Estefania, en una data compresa entre 1054 i 1060. També estaven dedicats a Santa Coloma, un petit monestir, situat sota Medrano, així com una església en Nájera, pròxima a San Martín del Castillo, que es va incorporar per donació real a l'abril de 1052 al patrimoni de l'Albergueria de Nájera.

## Economia

La seva principal font d'economia és el cultiu de cereals i altres cultius de secà; ramaderia i elaboració d'embotits.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].