OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hanamaulu

Hanamaulu és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 3.272 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hanamaulu tenia 3.272 habitants, 902 habitatges, i 739 famílies La densitat de població era de 1122,71 habitants per km².
Dels 902 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 18,1% no eren unitats familiars. En el 13,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 64 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35,3 anys. Per cada 100 dones hi havia 96,28 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,22 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.239 $ i la renda mediana per família de 51.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.962 $ mentre que les dones 23.237 $. La renda per capita de la població era de 16.233 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 10,0% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hanamaulu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Hanamaulu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Grigoris Georgatos

Grigoris Georgatos (grec: Γρηγόρης Γεωργάτος; 31 d'octubre de 1972) és un exfutbolista grec de la dècada de 1990.
Fou 35 cops internacional amb la selecció grega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Panachaiki GE, Olympiacos, Inter de Milà i AEK Atenes.

## Palmarès

Olympiacos
* Lliga grega de futbol: 1996-97, 1997-98, 1998-99, 2000-01, 2004-05, 2005-06, 2006-07
* Copa grega de futbol: 1998-99, 2004-05, 2005-06

## Referències

* ↑ Inter Archive Arxivat 2011-08-13 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ Grigoris Georgatos – Fitxa i estadístiques a la UEFA
* ↑ «The art of crossing in Serie A». La Gazzetta dello Sport, 26-08-2015. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ «Georgatos, una cura per vincere la nostalgia» (en italian). Il Corriere della Sera, 08-01-2000. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ Grigoris Georgatos a National-Football-Teams.com (anglès)
# Valeri Kaikov

Valeri Olégovitx Kaikov (en rus Валерий Олегович Кайков) (7 de maig de 1988) és un ciclista rus. Ha combinat la carretera amb el ciclisme en pista, on ha guanyat diferents medalles en campionats europeus. El 2013 va donar positiu en GW501516 en un control antidopatge, i va ser expulsat del seu equip i sancionat amb dos anys.

## Palmarès en ruta

* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleó
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Segòvia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Biscaia
* 2010
** Campió de Rússia sub-23 en contrarellotge
* 2011
** Medalla d'or a la Universiada en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Artur Ierxov, Ievgueni Kovaliov i Alexander Petrovskiy)
* 2010
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Serguei Txernetski, Serguei Xílov i Artur Ierxov)
* 2012
** Campió d'Europa en Persecució per equips (amb Artur Ierxov, Aleksei Màrkov i Alexander Serov)

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1r a la Classificació general, en Keirin
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «European champion Valery Kaykov sacked for failing drug test». bbc.com, 11-04-2013 [Consulta: 20 gener 2016].
* ↑ Ezquerro, J.A. «Valery Kaikov, primer positivo con el peligroso ‘GW1516’». as.com, 11-04-2013 [Consulta: 20 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Villiers-le-Sec (Nièvre)

Villiers-le-Sec és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villiers-le-Sec era de 49 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villiers-le-Sec el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 19 eren actives i 8 eren inactives. De les 19 persones actives 15 estaven ocupades (8 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villiers-le-Sec a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villiers-le-Sec a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gérard Poulet

Gérard Poulet (Baiona, 12 d'agost de 1938) és un violinista francès.

## Biografia

Fill del director Gaston Poulet, Gérard Poulet va començar a estudiar el violí als cinc anys. Als 11 anys va ingressar al Conservatori Nacional de Música de París a la classe d'André Asselin i va guanyar per unanimitat el primer premi de violí als 12 anys. Va actuar a la Salle Gaveau el mateix any sota la direcció del seu pare amb lOrchester Colonne.
El 1956 va guanyar el 1r Gran Premi al Concurs Internacional de Violí Niccolò Paganini de Gènova i després va millorar les seves habilitats amb Zino Francescatti, Yehudi Menuhin, Nathan Milstein i Henryk Szeryng. Considera aquest últim com "el seu pare en la música".
Gérard Poulet fou professor, llavors professor honorari del Conservatori Nacional de Música de París. Entre els seus estudiants hi ha els violinistes Yaïr Benaïm, Renaud Capuçon, Sarah Nemtanu, Jean-Marc Phillips-Varabédjian, Svetlin Roussev, Marie Scheublé, Klodiana Skenderi, Guillaume Sutre, Akiko Yamada. També va ser professor titular a "l'École normale de musique" de París i a la Universitat de les Arts de Tòquio. Encara és convidat pel Conservatori Americà de Fontainebleau cada estiu.
A la seva discografia, la crítica ha rebut una gran acollida per diversos enregistraments, sobretot de la sonata per a violí solista de Bartók i les sis sonates i partites per a violí de Johann Sebastian Bach.

## Films

* Une leçon particulière, realització Claude Mouriéras, disseny Olivier Bernager i François Manceaux, 1987.

## Honors

* Comandant de l'Ordre de les Arts i les Lletres. Va ser ascendit a Comandant el 12 de març de 2019.

## Notes

* ↑ « BARTOK Vn Sonata KODALY Duo [CC]: Classical Reviews- May 2002 MusicWeb(UK) » [archive], sur www.musicweb-international.com (consulté le 31 juillet 2016)
* ↑ «Bach Solo Violin Sonatas & Partitas», sur gramophone.co.uk
* ↑ Nomination dans l'ordre des Arts et des Lettres - hiver 2019 » [archive], sur Ministère de la Culture (consulté le 29 mai 2019).
# Han Fu (senyor de la guerra)

Han Fu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 韓馥 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 韩馥 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Hán Fù |
    En aquest nom xinès, el cognom és Han.
Han Fu (mort el 191 EC), nom estilitzat Wenjie (文節), va ser un buròcrata i un senyor de la guerra durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Va ser el governador de la Província de Ji (en l'actualitat Hebei del sud) quan va esclatar la Rebel·lió dels Turbants Grocs en el 184 EC.

## En la ficció

En la novel·la històrica el Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, Han Fu es mostra com un dels senyors de la guerra que s'havia unit a la coalició contra Dong Zhuo. Després que la coalició es desfà, ell torna a Província de Ji. Yuan Shao, les tropes del qual tenien el suport de Han Fu, comença a estudiar les opcions per eliminar la seva dependència en l'enviament d'aliments per part de Han Fu per a mantenir a les seves tropes. Seguint el consell de Pang Ji, Yuan Shao fingeix estar disposat a dividir el territori de Han Fu amb Gongsun Zan si aquest ataca a Han Fu. En veure la propera invasió de Gongsun Zan, l'esverat Han Fu lliura el seu territori a Yuan Shao a canvi de la seva protecció; Han ho fa malgrat que uns quants oficials li supliquen que ho reconsidere. Després que Yuan Shao pren el control de la Província de Ji, ell es queda el territori per a si mateix; tal cosa enfurisma a Gongsun Zan, que frustrat acaba despullant a Han Fu del seu rang. El decebut Han Fu ho deixa tot, inclosa la seva família i se'n va a buscar refugi sota Zhang Miao de Chenliu. Això no obstant, quan s'assabentà que un missatger de Yuan Shao ja havia estat reunit amb Zhang Miao, ell es va suïcidar.

## Nomenaments i títols en possessió

* Administratiu Adjunt del Palau Imperial (御史中丞)
* Governador de la Província Ji (冀州牧)

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Records of Three Kingdoms. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong; tr. Roberts Moss. Romance of the Three Kingdoms. Foreign Language Press, 1995. ISBN 7-119-00590-1.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
# Violant Lluïsa de Savoia

Violant Lluïsa de Savoia (Savoia, 1487 - Ginebra, 1499) fou una princesa de Savoia i duquessa consort del mateix ducat pel seu matrimoni.

## Antecendents familiars

Va néixer el 1487 sent la filla primogènita del duc Carles I de Savoia i la seva esposa Blanca de Montferrat. Era neta per línia paterna d'Amadeu IX de Savoia i Violant de Valois i per línia materna de Guillem III de Montferrat i Elisabet Maria Sforza, i germana del també duc Carles II de Savoia.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1496, a l'edat de 9 anys, amb el seu cosí directe Filibert de Savoia, fill de Felip II de Savoia, que al seu torn era germà del seu avi Amadeu IX. Aquest enllaç es concertà tot i la joventut de Violant Lluïsa per tal de legitimitzar la successió de Filibert al tron ducal de Savoia a la mort de Felip II, ocorreguda el 1497, ja que Violant Lluïsa era l'autèntica hereva dels títols ducals a la mort del seu germà Savoia, tot i que fou apartada del tron per Felip II.
Violant Lluïsa, però, morí el 12 de setembre de 1499, a l'edat de 12 anys, sense haver pogut donar un hereu al seu marit.
# Violant Lluïsa de Mur

Violant Lluïsa de Mur (– 1467), baronessa de l'Albi.

## Orígens familiars

Filla d'Acard de Mur i d'Elfa de Cardona. Es casà amb Ponç de Perellós. En tingué una filla, anomenada Elfa. Restà vídua el 1426. Posteriorment, contragué un segon matrimoni en secret amb Frederic de Luna, fill natural de Martí el Jove. Hi visqué molt malament, ja que el seu marit sostenia relacions amb Valentina, germana seva. El fet motivà diverses lluites familiars. Al capdavall, el seu marit i la seva germana fugiren a Castella, on Frederic moriria pres el 1438. Era una dona bella, de costums tinguts per deshonestos. Per ella, se suïcidà el poeta Francesc Oliver.

## Referències

* ↑ Es casà amb Hug de Cardona i en tingué 6 fills.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Catalana, Barcelona, 1990.

## Enllaços externs

* Grandes de España/Conde de Cardona.
* Dades dels Països Catalans/Violant Lluïsa de Mur i de Cardona.
# Vizma Belševica

Vizma Belševica (Riga, 30 de maig de 1931 - 6 d'agost de 2005) va ser una poeta, escriptora i traductora letona nominada al premi Nobel de literatura.

## Biografia

El pare de Vizma, Jānis Belševics, era forner i la seva mare, Ieva Belševica (de soltera Cīrule), era mestressa de casa. La seva família era força pobra i, a més a més, el seu pare tenia problemes amb l'alcohol, que es van agreujar quan va perdre la feina durant la Gran depressió.
Va estudiar a l'Institut Gorki de Moscou i va treballar com a traductora. Li van ser atorgats diversos premis i, al final de la seva vida, estava força limitada per la seva discapacitat. Avui és considerada una de les figures clau de la literatura europea, encara que les seves obres no s'han traduït a gaires idiomes. Es troba enterrada al cementiri Rainis de Riga.

## Obra

* Visu ziemu šogad pavasaris, 1955.
* Zemes siltums, 1959.
* Ķikuraga stāsti (prosa), 1965.
* Jūra deg, 1966.
* Gadu gredzeni, 1969.
* Madarās, 1976.
* Nelaime mājās (prosa), 1979.
* Kamolā tinēja, 1981.
* Dzeltu laiks, 1987.
* Ievziedu aukstums, 1988.
* Baltās paslēpes, 1991.
* Bille. Triloģija (novel·la autobiogràfica), 1992-1999
* Par saknēm būt, 1996.
* Lauzta sirds uz goda dēļa, 1997.
* Raksti, 1999–2002.

## Referències

* ↑ «Vizma Belševica» (en anglès). MPT. Modern Poetry in Translation. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Poetry Collections “Annual Rings”, 1969... by Poet and Writer Vizma Belševica (1931–2005)» (en anglès). Latvijas Kultūras kanons (Cànon de la cultura letona). [Consulta: 22 març 2021].

## Enllaços externs

* (letó) www.alaidd.org Arxivat 2015-04-12 a Wayback Machine.
# Vizzini

Vizzini (sicilià Vizzini) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2008 tenia 6.777 habitants. Limita amb els municipis de Buccheri (SR), Francofonte (SR), Giarratana (RG), Grammichele, Licodia Eubea, Monterosso Almo (RG), Militello in Val di Catania i Mineo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Vito Saverio Cortese | la Margherita |
# Hawkinsville

Hawkinsville és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 3.280 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hawkinsville tenia 3.280 habitants, 1.360 habitatges, i 867 famílies. La densitat de població era de 289,1 habitants/km².
Dels 1.360 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,6% hi vivien parelles casades, en un 21,5% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.977 $ i la renda mediana per família de 32.926 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 19.628 $. La renda per capita de la població era de 16.670 $. Entorn del 19,7% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hawkinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hawkinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vérandas Willems-Crelan

L'equip Vérandas Willems-Crelan (codi UCI: VWC) és un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta amb categoria Continental professional. Es va crear el 2017 després de la fusió del l'equip Veranda's Willems Cycling Team i part del Crelan-Vastgoedservice.

## Principals resultats

* Volta a Limburg: Wout Van Aert (2017)
* Bruges Cycling Classic: Wout Van Aert (2017)
* Gran Premi Pino Cerami: Wout Van Aert (2017)
* Rad am Ring: Huub Duijn (2017)
* Gran Premi Jef Scherens: Timothy Dupont (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2017 :
2018 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2018 | 88è | Elias van Breussegem (412è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 8è | Wout Van Aert (11è) |
| 2018 | 12è | Sean De Bie (38è) |

## Referències

* ↑ «Nick Nuyens en Chris Compagnie onthullen gloednieuw wielerteam in Oostende». snipercycling.be, 03-01-2017 [Consulta: 21 abril 2017]. Arxivat 22 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-04-22 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Viàzniki

Viàzniki (en rus Вязники) és una ciutat de l'óblast de Vladímir, a Rússia. Es troba a 108 km a l'est de Vladímir, i el 2010 tenia prop de 40.000 habitants.

## Història

L'altura estratègica que domina el riu Kliazma, on es troba Viàzniki, és d'una gran importància per a la defensa de la capital medieval russa, Vladímir. S'hi va construir una fortalesa el segle xii, probablement la dècada del 1130. Es trobava a mig camí entre el port més proper al Kliazma, Starodub-na-Kliazme, i Gorokhovets.
Després que els mongols destruïssin la fortalesa el segle xiii, Iaropoltx és citada al tractat del 1389 entre Basili I i el seu oncle Vladímir el Valent. Segons el cens de 1672, Iaropoltx tenia 133 habitants. Destruïda durant un incendi el 1703, va passar a estar dominada pels mercaders de Viàzniki. Finalment, el 1778 Viàzniki va rebre l'estatus de ciutat.
# Viàtskie Poliani

Viàtskie Poliani (en rus: Вятские Поляны) és una ciutat de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 29.752. És la capital del districte (raion) homònim. Es troba a la vora del riu Viatka, a 277 km al sud-est de Kírov.

## Història

La vila és coneguda des del 1596. Quedà connectada amb el ferrocarril el 1915 amb la línia Moscou-Iekaterinburg. Rebé l'estatus d'assentament urbà el 1938 i el de ciutat el 1942.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013». — Population au Plantilla:1er janvier 2014 sur gks.ru.
# Horaci del Piombino

Horaci del Piombino (Florència, 1582 - 1645) fou fill de Carles del Piombino. Fou príncep del Piombino i marquès de Populònia, príncep del sacre imperi, comte palatí del sacre imperi, i senyor de Scarlino, Populonia, Suvereto, Buriano, Abbadia al Fango i Vignale i de les illes d'Elba, Montecristo, Pianosa, Cerboli i Palmaiola del 5 de gener del 1626 al 1634 (de facto fins al 1635). El 1628 Espanya va reconèixer el seu govern però el 1634 l'emperador va vendre el principat als Ludovisi i fou deposat. Fou senyor de Valle i Montioni per renúncia del seu germà Belisari, però les va cedir al seu germà Anníbal.
# Heinrich Steiner (director d'orquestra)

Heinrich Steiner (Öhringen, 27 de novembre de 1903 - Flensburg, 13 d'octubre de 1982) fou un director d'orquestra i pianista alemany.
Entre 1922 i 1928 va estudiar a l'Escola Superior de Música de Berlín amb Egon Petri i Leonid Kreutzer (piano), Julius Prüwer (direcció), Paul Juon i Paul Hoeffer (composició). Fins al 1932 va actuar principalment com a pianista, incloent-hi com a part del conjunt familiar juntament amb el quartet de corda dels germans Steiner (violinistes Karl i Willie Steiner, el violista Fritz Steiner, el violoncel·lista Adolf Steiner),també va actuar com a solista i director d'orquestra.
Entre 1932 i 1934, va treballar a la ràdio de Berlín amb un descans de 1935 a 1936, quan era el director musical del teatre de la ciutat de Wurzburg. Va enregistrar amb l'Orquestra de la Ràdio de Berlín l'opereta de Johann Strauss II, Eine Nacht in Venedig (1938) i Don Pasquale de Gaetano Donizetti; aquests enregistraments van comptar amb cantants tan destacats com Erna Berger i Karl Schmitt-Walter. Com el pianista va gravar amb la mateixa orquestra de ràdio sota la direcció de Max Fiedler el 20è concert de Wolfgang Amadeus Mozart - aquest disc, conservat gairebé íntegrament (uns 2 minuts del final va morir), va ser prèviament atribuït a Lubka Kolessa. Des de 1939 a Oldenburg, va dirigir l'orquestra del teatre terrestre i l'acadèmia de cant.
Al final de la Segona Guerra Mundial, el 1947, va dirigir l'Orquestra Filharmònica del Nord-oest d'Alemanya, creada a Bad Pyrmont per músics de les antigues orquestres alemanyes Praga i Linz. Després, entre 1950 i 1974, el director general de música de Flensburg. Amb l'Orquestra Simfònica de Flengsburg de la Marca Del Nord va enregistrar diverses obres d'Edward Grieg, Johan Svensen, Franz von Suppe, Alexander Glazunov.
És autor de diverses composicions per a piano i orquestrals.

## Referències

* ↑ http://www.musicweb-international.com/classrev/2019/Jun/Fiedler_German_v1_PASC547.htm