OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abhimanyu Mishra

Abhimanyu Mishra (Nova Jersey, Estats Units d'Amèrica, 5 de febrer de 2009) és un jugador d'escacs estatunidenc, d'origen indi. El juliol del 2021 esdevingué la persona més jove en obtenir el títol de Gran Mestre, a l'edat de 12 anys 4 mesos i 25 dies, superant Serguei Kariakin.
També té el rècord mundial de Mestre Internacional més jove, un títol que va guanyar al novembre 2019, a l'edat de 10 anys, 9 mesos, i 20 dies, trencant el rècord de Rameshbabu Praggnanandhaa.
Per esdevenir GranMestre, un jugador ha d'aconseguir tres normes de GM (cada norma s'obté aconseguint una performace de per damunt 2600 en un torneig) i superar els 2500 punts d'ELO FIDE.
Mishra va aconseguir aquestes normes a diversos tancats a Budapest, Hongria: la primera norma a l'abril 2021, la seva segona norma de GM al maig 2021 i la tercera al juny de 2021. Com que el seu ELO havia superat els 2500, la tercera norma ja el va convertir en el Gran Mestre més jove en història dels escacs, trencant el rècord de Serguei Kariakin per 2 mesos.

## Referències

* ↑ «Abhimanyu Mishra, de 12 años, el Gran Maestro más joven de la historia del ajedrez». La Vanguardia, 01-07-2021 [Consulta: 5 juliol 2021].
* ↑ «GM Abhimanyu Mishra is the Youngest GM in History!». USCF Online.
* ↑ , 30-06-2021 [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Abhimanyu Mishra becomes the youngest IM in the world». , 2019 [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Susan Polgar. «Meet the world's youngest IM, Abhimanyu Mishra of the US». GamesMaven, 09-11-2019. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ Ninan, Susan. «Abhimanyu Mishra, 12, becomes youngest grandmaster in chess history». espn.com. ESPN Sports Media Ltd.. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Abhimanyu Mishra Becomes Youngest Grandmaster In Chess History». chess.com. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Indian-origin boy Abhimanyu Mishra becomes youngest-ever chess Grandmaster». SportsTiger. [Consulta: 1r juliol 2021].
Fites :
| Precedit per: Serguei Kariakin | Gran Mestre més jove de la història 2021 - | Succeït per: Regnant |
# Felipe Vega-Arango Alonso

Felipe Vega-Arango Alonso (Gijón, 1977) és un entrenador de futbol espanyol que va dirigir per primera vegada la selecció de futbol de les Illes Salomó el 2017.

## Trajectòria

Va assumir el càrrec de director tècnic de la Federació de Futbol de les Illes Salomó el març de 2017, després d'enviar el seu currículum a diverses associacions de futbol d'arreu del món. Vega-Arango va ocupar conjuntament el càrrec d'entrenador de la selecció nacional del país, guanyant també el seu primer partit a càrrec amb una victòria per 3-2 sobre Papua Nova Guinea a la fase de grups de les fases de classificació per a la Copa del Món de la FIFA 2018. Posteriorment, va obtindre un altre triomf per 2-1 sobre el mateix rival.
Abans del partit decisiu de la Confederació de Futbol d'Oceania contra Nova Zelanda per a entrar a la Copa Mundial de la FIFA 2018, va declarar que els seus jugadors estaven preparats per a la ronda, només per perdre davant els All Whites per 6-1. Tot i dir que les possibilitats de guanyar per un marge de cinc gols a l'anada següent eren baixes, Vega-Arango va mantindre que el objectiu era guanyar la segona volta. Al final, aconseguiren un empat per 2-2.
Arango va ser nomenat novament com a entrenador en cap de la selecció de futbol de les Illes Salomó el juny de 2021.
Vega-Arango és fill de Manuel Vega-Arango, expresident de l'Sporting de Gijón.

## Referències

* ↑ España, La Nueva. «Felipe Vega-Arango, director técnico de Islas Salomón», 07-03-2017.
* 1 2 «Clasificación Mundial 2018: Felipe Vega-Arango, el 'Rey Salomón' del fútbol - Marca.com», 15-06-2017.
* ↑ «Selecciones: Felipe Vega-Arango debuta con victoria con Islas Salomón». migrantesdelbalon.com. Arxivat de l'original el 2018-06-16. [Consulta: 17 març 2022].
* ↑ «SI coach: Team deserved win - Loop PNG», 14-06-2017.
* ↑ «El español Felipe Vega Arango lleva a Islas Salomón a la final de Oceanía», 13-06-2017.
* ↑ Admin. «'We're ready': Vera-Arango says Bonitos up for All Whites challenge | SIBC». Sibconline.com.sb, 30-07-2017. [Consulta: 17 gener 2019].
* 1 2 «Sport: Solomons coach laments New Zealand mismatch», 04-09-2017.
* ↑ «We're going for the win: Vega Arango - SIBC». [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «Solomon Islands appoint new coach», 23-06-2021.
# A Streetcar Named Desire (desambiguació)

«A Streetcar Named Desire» té aquests significats:
* Un tramvia anomenat Desig, obra teatral de Tennessee Williams (títol original en anglès: A Streetcar Named Desire)
* A Streetcar Named Desire (pel·lícula de 1951), dirigida per Elia Kazan i protagonitzada per Marlon Brando i Vivien Leigh
* Un tramvia anomenat Desig (pel·lícula de 1984), dirigida per John Erman i protagonitzada per Ann-Margret i Treat Williams
* A Streetcar Named Desire (pel·lícula de 1995), dirigida per Glenn Jordan i protagonitzada per Alec Baldwin i Jessica Lange
* A Streetcar Named Desire (òpera), composta per André Previn
# A State of Trance

A State of Trance és un programa de ràdio del discjòquei neerlandès Armin van Buuren emès setmanalment des del 2001 i que incorpora recopilatoris i shows.
Al principi emès al març de 2001 per ID&T Radio (precursor de Slam!FM), el programa pren el format d'una mescla de dues hores en les quals es presenten les novetats de la música trance, tant promocional com comercialment. Les pistes seleccionades són anunciades durant el programa a fi d'ajudar a promoure a nous artistes i llançaments dels ja coneguts. La seva combinació de radioshow/Website ha demostrat la seva popularitat internacionalment, quan els seguidors -escoltant el programa de ràdio- dialoguen i opinen sobre el programa als fòrums de coneguts llocs Web, així com a DI.FM, durant l'emissió. A manera global, el programa atreu a 15 milions d'oients cada setmana.

## Referències

* ↑ «Armin Van Buuren confirma el cartel de A State Of Trance Madrid». Mondo Sonoro, 04-01-2019 [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ Jürgen Beck. Living Legends - Die Enzyklopädie der besten DJs der Welt. Jazzybee Verlag, 19 gener 2017, p. 189–. ISBN 978-3-8496-7974-3. (Consulta)
* ↑ Gonzalez, Victor. «Armin van Buuren Puts Mansion Miami Into A State of Trance on June 2», 21-05-2012. [Consulta: 24 agost 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Radio3
# 28 d'Andròmeda

28 d'Andròmeda (28 Andromedae) és una estrella a la constel·lació d'Andròmeda. Té una magnitud aparent de 5,20.

## Referències

* ↑ Hans Van Winckel «The dynamic atmospheres of Mira stars: comparing the CODEX models to PTI time series of TU Andromedae» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2012, pàg. 6–6. DOI: 10.1051/0004-6361/201118653.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 4 «The atmospheric parameters and spectral interpolator for the MILES stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-07-2011, pàg. 165–165. DOI: 10.1051/0004-6361/201116769.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ van Leeuwen, F. «HIP 2355». Hipparcos, the New Reduction, 2007. [Consulta: 23 març 2010].
# Etmopterus princeps

Etmopterus princeps és una espècie de peix de la família dels dalàtids i de l'ordre dels esqualiforms.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 75 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 300–2213 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord-occidental (des de Nova Escòcia -Canadà- fins a Nova Jersey -Estats Units-) i a l'Atlàntic nord-oriental (des del sud d'Islàndia fins a les illes Fèroe, les Hèbrides, el Canal de la Mànega, la Mar Cantàbrica, Gibraltar i Mauritània).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 1 - Hexanchiformes to Lamniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/1):1-249.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Moore, J.A., M. Vecchione, K.E. Hartel, B.B. Collette, J.K. Galbraith, R. Gibbons, M. Turnipseed, M. Southworth i E. Watkins, 2001. Biodiversity of Bear seamount, New England seamount chain: results of exploratory trawling. Scientific Council Research Document. Northwest Atlantic Fisheries Organization. Dartmouth NS 01/155: 8p.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Joensen, J.S. i Å. Vedel Tåning, 1970. Marine and freshwater fishes. Zoology of the Faroes LXII - LXIII, 241 p.
* ↑ Swaby, S.E. i G.W. Potts, 1990. Rare British marine fishes - identification and conservation. J. Fish Biol. 37 (Suppl. A):133-143.
* ↑ Haedrich, R.L. i N.R. Merrett, 1988. Summary atlas of deep-living demersal fishes in the North Atlantic Basin. J. Nat. Hist. 22:1325-1362.
* ↑ Muus, B.J. i J.G. Nielsen, 1999. Sea fish. Scandinavian Fishing Year Book, Hedehusene, Dinamarca. 340 p.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
# Felip Bonacolsi

Felip Bonacolsi fou fill de Pinamonte Bonacolsi. Fou membre de l'Orde dels Menors, i inquisidor a la Marca de Treviso el 1281, i després a Verona. Bisbe de Trento el 1289, si bé mai va arribar a prendre possessió de la diòcesi. Després de l'enderrocament del pare, va viure a l'exili i va morir el 18 de desembre del 1303.
# Agnès d'Aquitània

Agnès d'Aquitània és el nom dels següents personatges:
* Agnès d'Aquitània (emperadriu consort) (? - ~1077), esposa de l'emperador Enric III
* Agnès d'Aquitània (reina consort de Castella i Lleó) (? - ~1078), esposa d'Alfons VI de Lleó i Castella
* Agnès d'Aquitània (reina consort d'Aragó i Navarra) (1072 - 1097), esposa de Pere I d'Aragó i Navarra
# Ferriol de Grenoble

Ferriol de Grenoble (Grenoble, començament del s. VII - ca. 659 o 670) fou el tretzè bisbe de Grenoble. Mort màrtir, és venerat com a sant per l'Església catòlica. Ferreolus (d'on deriven Ferriolus i les formes vernacles Fergeol, Ferjeuil, Fergeolus, Ferjoux i Ferjus) era de família patrícia gal·loromana, de l'aristocràcia senatorial de la Viennesa i la Narbonesa. Una tradició apòcrifa i poc versemblant afirma que Carlemany procedia de la mateixa nissaga. Fou bisbe de Grationopolis, actual Grenoble entre 654 i 659. El dia que morí estava predicant als seus fidels a la falda del mont Esson, avui Mont Rachais, prop de la ciutat. Un grup de malfactors a les ordres d'Ebroí va mesclar-se amb la multitud i un d'ells atacà el bisbe, colpejant-lo al cap amb l'espasa i matant-lo. Després, llençaren el cos a un forn de pa encès. El bisbe fou tingut per màrtir i venerat com a sant, fent-se'n la festa el 12 de gener. El culte fou confirmat oficialment en 1907.

## Bibliografia

* Saint Ferjus.
# Felisa Lázaro

Felisa Lázaro (Valladolid, 29 de juliol de 1867 - Alacant, 19 de setembre de 1930) va ser una actriu i cantant espanyola.

## Carrera

Nascuda a Valladolid, Espanya, el 29 de juliol de 1867, va començar treballant com a actriu i cantant de sarsuela a Madrid per després treballar en els Teatres Teatre de la Sarsuela i Teatre Apolo, va participar en 11 obres, va seguir treballant fins a la seva mort.
Va protagonitzar la pel·lícula La revetlla de la Coloma de 1921, digirida per José Buchs i escrita també per José Buchs i Ricardo de la Vega, també protagonitzada per Elisa Ruiz Romero, Florián Rey i Julia Lozano, la pel·lícula es va estrenar el 13 de desembre de 1921.
Lázaro va viure a Alacant, Espanya fins a la seva mort el 19 de setembre de 1930 a 63 anys.

## Referències

* 1 2 3 «ABC MADRID 20-09-1930 página 28 - Archivo ABC», 05-08-2019. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «Lázaro, Felisa (1867-)» (en castellà). [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «La verbena de la Paloma (1921)» (en castellà). [Consulta: 16 juny 2020].
# Abu-Màdyan

Abu-Màdyan Xuayb ibn al-Hussayn al-Andalussí (àrab: ابو مدين شعيب بن الحسين الأنصاري الأندلسي, Abū Madyan Xuʿayb b. al-Ḥusayn ak-Anṣārī al-Andalusī), més conegut senzillament com a Abu-Màdyan (1126-1197) fou un místic andalusí del segle xii, nascut el 1126 a Cantillana prop de Sevilla.
Va viure a Fes i va viatjar a Orient. És probable que a la Meca hi trobés el famós Abd-al-Qàdir al-Jilaní (mort el 1166). Després va viure a Bugia, on va gaudir d'un gran prestigi religiós. Cridat a Marràqueix pel califa almohade Abu-Yússuf Yaqub al-Mansur, va morir en camí, a Tlemcen, el 1197.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Abū Madyan».
# Fernando Fernández Sánchez

Fernando Fernández Sánchez (Barcelona, 7 de febrer de 1940 - Barcelona, 9 d'agost de 2010) va ser un dibuixant de còmics, il·lustrador, periodista i pintor català. va iniciar la seva carrera professional treballant a l'agencia Selecciones Ilustradas treballant pel mercat europeu. A mitjans dels seixanta va dedicar la seva feina a la publicitat i la il·lustració. Durant anys 1970 treballà a l'editorial Warren Publishing i va publicar als Estats Units. Entre 1970 i 1973 publicà una tira còmica diària en el Diari de Barcelona titulada ‘La Mosca’. Va il·lustrar portades de llibres en editorials com Dell, Batam, Random House, New American Libreary i Mc Millan. A finals dels 1970 creà amb el guionista Nicola Cuti la historieta Zora y los Hibernautas publicada entre 1980 i 1982. Des el 1989 es va dedicà únicament a la pintura.

## Referències

* 1 2 «Fernando Fernández Sánchez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Félix Cepriá. Ampliada per Dionisio Platel. «Fernando Fernández Sánchez» (en (castellà)). Tebeosfera, 2008. [Consulta: 14 maig 2019].
# Fiedlerita

La fiedlerita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de K.G. Fiedler (1791-1853), comissari saxó de mines, i director d'una expedició exploratòria a la regió de Laurium l'any 1835.

## Característiques

La fiedlerita és un halur de fórmula química Pb₃FCl₄(OH)·H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fiedlerita pertany a «03.DC - Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb (As,Sb,Bi), sense Cu» juntament amb els següents minerals: laurionita, paralaurionita, penfieldita, laurelita, bismoclita, daubreeïta, matlockita, rorisita, zavaritskita, zhangpeishanita, nadorita, perita, aravaipaïta, calcioaravaipaïta, thorikosita, mereheadita, blixita, pinalita, symesita, ecdemita, heliofil·lita, mendipita, damaraïta, onoratoïta, cotunnita, pseudocotunnita i barstowita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte de Làurion, a la prefectura d'Àtica, Grècia. També ha estat descrita en altres indrets del mateix districte hel·lè, així com a Itàlia, el Regne Unit, Àustria, Alemanya i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Fiedlerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 novembre 2017].
# Field Commander Cohen: Tour of 1979

Field Commander Cohen: Tour of 1979 és un àlbum en directe del cantautor canadenc Leonard Cohen, que va aparèixer el 2001. Les peces es van enregistrar al Hammersmith Odeon de Londres, el 4, 5 i 6 de desembre de 1979 i al Dome Theatre de Brighton el 15 de desembre del mateix any. Cohen va deixar clar que aquesta havia estat la seva millor gira.

## Llista de temes

* Field Commander Cohen – 4:25
* The Window – 5:51 amb solo de violí de Raffi Hakopian
* The Smokey Life – 5:34 duet with Jennifer Warnes
* The Gypsy's Wife – 5:20 amb solo de violí de by Raffi Hakopian
* Lover Lover Lover – 6:31 inclou dos llargs solos de John Bilezikjian
* Hey, That's No Way to Say Goodbye – 4:04 amb solo de violí de Raffi Hakopian
* The Stranger Song – 4:55
* The Guests – 6:05 amb solo de violí de Raffi Hakopian
* Memories – 4:38 solo de saxo de Paul Ostermayer
* Why Don't You Try – 3:43 duet amb Sharon Robinson i solo de Paul Ostermayer
* Bird on the Wire – 5:10 amb solo de guitarra de Mitch Watkins
* So Long, Marianne – 6:44

## Referències

* ↑ Discogs. «Leonard Cohen - Field Commander Cohen: Tour of 1979». [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ Allmusic. «Field Commander Cohen: Tour of 1979 - Leonard Cohen - Songs, Reviews, Credits, Awards». [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ Christgau, Robert. «CG: Robert Christgau». [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Leonard Cohen
# ASPASIM

ASPASIM és una entitat fundada el 1938 a Barcelona que es dedica a l'atenció a les persones amb discapacitat psíquica greu en tots els àmbits vitals.

## Història

El 1938 l'Ajuntament de Barcelona encarrega a Maria Mullerat i Bassedas, pionera en el treball amb discapacitats, detectar les alteracions cognitives dels alumnes de les escoles públiques. Associada amb la pedagoga Vicenta Verdú i Nogueroles, el 1963 impulsa la Institució Mullerat, i el 1969 la Asociación de padres para niños con disminución psíquica i a la dècada de 1970, ASPASIM, per a l'atenció i la inclusió integral de persones amb discapacitats intel·lectuals greus, una entitat que encara treballa actualment com a ASPASIM, Atenció a la Discapacitat Psíquica, amb seu a Can Solias (Vallvidrera) des de 1985.

## Reconeixements

El 2015 aquesta entitat va rebre la Creu de Sant Jordi "en reconeixement que el conjunt de la seva activitat educativa, ocupacional i residencial i els valors que transmet constitueixen un exemple molt vàlid de suport als més vulnerables i a la seva millor integració dins la societat", i en 2006 el Govern de Catalunya va reconèixer l'entitat amb el Premi Catalunya d'Educació 2006 que valora les iniciatives que destaquen per la trajectòria, la tasca i la seva innovadora contribució a la docència a Catalunya. A més de la Fundació ASPASIM el 2006 aquest guardó també fou pel mestre Josep Baluja del Camp d'aprenentatge dels Monestirs del Cister (Espluga de Francolí) i el CEIP Bonavista de Tarragona

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ Tort, Maria Josep «Jardins de la Fundació Aspasim a Vallvidrera». El Jardí de Sant Gervasi i Sarrià, 01-04-2023, pàg. 38.
* ↑ Rojas Pernia, Susana. Autodeterminación y calidad de vida en personas discapacitadas (tesi) (en castellà). Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació. Departament de Pedagogia aplicada, 2004, p. 214 i ss.
* ↑ «Premi Educació Catalunya 2006».
# ASPROS

ASPROS és una associació fundada el 1962 a Lleida que busca donar als seus beneficiaris directes i a les seves famílies, l'oportunitat d'una integració social plena. Les seves activitats es desenvolupen en el doble pla de la reinserció laboral i de l'àmbit del lleure, i abasten, doncs, la formació integral dels discapacitats i la seva adaptació a l'entorn. Aquesta entitat 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «Creus de Sant Jordi 2002». Gencat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 març 2015].
# ASO

ASO té els següents significats:
* Amaury Sport Organisation (ASO), empresa francesa
* Ordenació arbitrària de slices (ASO), algorisme per a la prevenció de pèrdues
* Associació Sardanista d'Olot
# ASR

ASR té els següents significats:
* Associazione Sportiva Roma, club de futbol de Roma
* Atlantique Stade Rochelais, club de rugbi a 15 de La Rochelle, a França
* Control de tracció (ASR) (del nom en alemany Antriebsschlupfregelung), sistema de seguretat per a automòbils
* Reconeixement automàtic de la parla (del nom en anglès Automatic Speech Recognition), sistema de la intel·ligència artificial per a reconèixer la parla
* Agrupación al Servicio de la República, moviment polític espanyol dels anys 30
* Càtedra Antoni Serra Ramoneda, càtedra de la Universitat Autònoma de Barcelona esponsoritzada per CatalunyaCaixa
# Fira de Nadal de la Sagrada Família

La Fira de Nadal de la Sagrada Família se celebra al voltant de la festivitat de Nadal a la plaça de la Sagrada Família del districte de l'Eixample de Barcelona, des de 1962. Comença a la darreria de novembre o principi de desembre i es pot visitar fins als dies de Nadal.
Les nombroses parades que omplen la plaça es distribueixen en quatre sectors: el d'arbres i plantes de Nadal; el de pessebres, figures tradicionals i decoració nadalenca en general; el d'alimentació, amb establiments de venda de llaminadures; i el sector dels regals, amb parades de productes artesanals, bijuteria i roba.
La Fira de Nadal de la Sagrada Família s'escau amb la de Santa Llúcia, al davant de la Catedral. De fet, n'és un perllongació: es va començar a fer quan ja no quedava espai per a parades davant la Catedral. Una colla d'artesans va decidir de traslladar-se a la Dreta de l'Eixample i, d'aquesta manera, va néixer un nou mercat nadalenc que avui ja compta amb un centenar de parades.

## Referències

* 1 2 3 «Fira de Nadal de la Sagrada Família». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Acadèmia Minerva

L'Acadèmia Minerva és una escola d'art neerlandesa situada a la ciutat de Groningen del Països Baixos.

## Història

L'acadèmia va ser fundada el 1798 a Groningen com a escola per a l'ensenyament de les arts, l'arquitectura, l'enginyeria de la construcció, i la nàutica. Avui dia és una escola dedicada a les belles arts i al disseny i forma part, des de 1986, com facultat de la Universitat d'Arts Aplicades Hanze de Groningen. Ofereix dos camps principals: l'Estudi de Belles Arts i Disseny i la Formació de professorat en Belles Arts i Disseny. A Leeuwarden es troba l'Acadèmia de Cultura Pop que ofereix estudis sobre la música popular i el disseny i que és també part de l'Acadèmia Minerva.
Alguns dels seus estudiants van ser membres actius de l'associació d'artistes De Ploeg (1918).

## Alumnes

* Jan Altink (1885–1971), pintor
* Wim Crouwel (1928), dissenyador gràfic
* Otto Eerelman (1839–1926), pintor
* Henk Helmantel (1945), pintor
* Derk Holman (1916–1982), ceramista i escultor
* Tjaša Iris (1968), pintor
* Jozef Israëls (1824–1911), pintor
* Jan van der Kooi (1957), pintor
* Bert Nienhuis (1873-1960), ceramista i dissenyador de joies
* Matthijs Röling (1943), pintor
* Anno Smith (1915-1990), ceramista, pintor i escultor
* Willem Valk (professor) (1898-1977) escultor

## Referències

* ↑ Dijk, F. van (1998) Leraren van de Academie Minerva. Een keuze uit twee eeuwen kunstonderwijs in Groningen Groningen: Benjamin & Partners
* ↑ Hanze «Hanze. Academie Minerva» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-01-15 a Wayback Machine.