OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Louis Apol

Lodewijk Frederik Hendrik (Louis) Apol (La Haia, 6 de setembre de 1850 - La Haia, 22 de novembre de 1936) fou un pintor neerlandès, un dels representants més prominents de l'Escola de la Haia.
El talent de Louis Apol es descobrí d'hora en la seva vida, i el seu pare li arranjà lliçons privades. Els seus professors foren J.F. Hoppenbrouwers i P.F. Stortenbeker. Rebé una beca del rei neerlandès Willem III el 1868. Louis Apol s'especialitzà en paisatges d'hivern. Les figures humanes es troben rarament en les seves pintures.
El 1880 Louis Apol participà en una expedició de l'SS Willem Barents a Spitsbergen (Nova Zembla) al Mar Polar. Les impressions d'aquest viatge foren una font d'inspiració durant tota la seva vida.
Les seves obres han estat molt difoses i es troben als EUA, el Regne Unit i Alemanya.
El Rijksmuseum i el Gemeentemuseum Den Haag tenen obres de Louis Apol a la seva col·lecció. Té un carrer al seu nom al veïnat de Overtoomse Veld-Noord, Amsterdam.

## Bibliografia

* Pieter A. Scheen. Nederlandse Beeldende Kunstenaars 1750-1950. Kunsthandel Pieter A. Scheen B.V., The Hague, 1969.
* Johan Wesselink. Schilders van den Veluwezoom. A.J.G. Strengholt Uitgeversmij N.V. Amsterdam, 1946.

## Enllaços externs

* Exemples de pintures de Louis Apol, Museum Nunspeet
# Lope (pel·lícula)

Lope és un drama biogràfic de 2010 centrat en els inicis literaris de Lope de Vega, coproduït per Espanya i Brasil i dirigit per Andrucha Waddington.
La pel·lícula es va estrenar el 3 de setembre de 2010 i, dies més tard, va participar en el Festival Internacional de Cinema de Venècia i també en el de Toronto.
Fou una de les tres candidates a representar Espanya als Oscars 2010.

## Argument

Biopic del poeta i dramaturg Lope de Vega (1562-1635). Ambientada el 1588, la història situa a Lope com un jove soldat que acaba d'arribar a Madrid de la guerra. La ciutat encara està en construcció i ell, com molts altres, encara no té clar el camí que vol seguir. Mentre lluita amb les seves inquietuds i ambicions, dues dones es creuen en la seva vida. L'una, una liberal i empresària d'èxit que el pot ajudar a tirar endavant la seva carrera; i l'altra, una aristòcrata i somniadora que acaba sent el seu amor vertader.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Alberto Ammann | Lope de Vega |
| Leonor Watling | Isabel |
| Pilar López de Ayala | Elena Osorio |
| Jordi Dauder | Porres |
| Sonia Braga | Paquita |
| Antonio de la Torre Martín | Juan de Vega |
| Juan Diego | Jerónimo Velázquez |
| Luis Tosar | Frai Bernardo |
| Miguel Angel Muñoz | Tomás de Perrenot |
| Antonio Dechent | Salcedo |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la pel·lícula (castellà)
* Lope a Fotogramas (castellà)
# Lope Díaz III d'Haro

Lope Díaz III d'Haro (? - Alfaro, 8 de juny de 1288), fill de Diego López III d'Haro i Constança de Bearn, va ser el vuitè senyor de Biscaia entre els anys 1254 i 1288.

## Vida

Va encarregar-se del senyoriu de Biscaia sent encara menor d'edat, després de la defunció del seu pare i com aquest havia tingut disputes amb el rei de Castella Alfons X el Savi, fins i tot fins al punt de canviar de senyor, posant-se sota les ordres de rei de Navarra, Lope va ser dut pels seus tutors a Estella el 1255 per a oferir igualment els seus serveis al rei navarrès.
Més endavant hagué de reconciliar-se amb el rei de Castella, perquè aconseguí que li confirmés els privilegis sobre Haro que el seu pare havia perdut i va ser armat cavaller per Fernando de la Cerda primogènit d'Alfons X. Després de la mort de Ferran en 1275 el seu fill Alfons de la Cerda i el seu germà Sanç es van començar a disputar la successió del regne de Castella. Lope va decidir donar suport Sanç, que al principi tenia també el suport d'Alfons, però el 1282 aquest va passar a donar suport al seu net, privant Lope del senyoriu d'Haro, en favor de l'infant Jaume, qui moriria el 1283 als divuit anys, raó per la qual és probable que no arribés a prendre possessió.
En morir Alfons X el 4 d'abril de 1284, Sanç va ser nomenat rei de Castella. Aquest estava casat amb María de Molina, germana de la dona de Lope Díaz III, per la qual cosa, el senyor de Biscaia era cunyat del rei Sanç. Això va donar a Lope un gran poder, nomenant-li aquest Majordom Real, Canceller i Alferes Major, juntament amb la devolució d'Haro i el govern de tota la regió, des de Burgos al Cantàbric. En 1287 és regent del regne al costat del bisbe d'Astorga. La desmesurada ambició de Lope provocà les protestes d'altres nobles i va provocar molts problemes al rei Sanç IV de Castella. Trobant-se aquest a Alfaro el 8 de juny de 1288 va convocar entre altres nobles a l'Infant Joan i Lope, per a reclamar-los els castells que li havien usurpat. Enverinada la discussió, va ordenar que capturessin al d'Haro. Aleshores aquest ... se levantó mucho asina e dijo: "¿Presos? ¿Cómo? ¡A la merda! ¡Oh, los míos!" e metió mano a un cuchillo e dejóse ir para la puerta donde estaba el Rey el cuchillo sacado e la mano alta ... ballesteros e caballeros, veyendo que el Conde iva contra el Rey, firieron al Conde, e diéronle con una espada en la mano, e cortáronsela, e cayó luego la mano en tierra con el cuchillo; e luego diéronle con una maza en la cabeza, que cayó en tierra muerto.

## Descendència

Va estar casat amb Juana de Molina amb qui va tenir dos fills. Diego López IV d'Haro i María Díaz I d'Haro.

## Referències

* ↑ Segons Crónica del reinado de Sancho IV el Bravo. Claudio Sánchez Albornoz - Aurelio Viñas. Lecturas históricas españolas. Madrid 1981. Página 152 y 153. ISBN 84-321-2086-3
# Santa Maria de Portè

Santa Maria de Portè és l'església parroquial del poble de Portè, en el terme comunal d'aquest mateix nom, a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
L'església és al centre de la població, a la cantonada nord dels carrers del Presbiteri (o de la Rectoria) i de l'Església.
És un edifici senzill i petit, amb un campanar d'espadanya damunt de la façana meridional de l'església. A l'interior té un retaule barroc molt senzill.

## Referències

* ↑ Santa Maria de Portè en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 130. Santa Maria de Portè». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Lliura de Santa Helena

La lliura de Santa Helena (en anglès Saint Helena pound o, simplement, pound) és la moneda de l'illa de Santa Helena, dependència britànica a l'Atlàntic. El codi ISO 4217 és SHP i normalment s'abreuja £, o £S per diferenciar-la de la lliura esterlina i d'altres tipus de lliures. Se subdivideix en 100 penics, a semblança d'altres lliures.
La lliura de Santa Helena té el mateix valor que la lliura esterlina. Emesa pel Govern de Santa Helena (Government of Saint Helena), en circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 penics i d'1 i 2 lliures, i bitllets de 5, 10 i 20 lliures.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 0,6830 SHP;1 SHP = 1,4643 EUR (16 de juny del 2006)
* 1 USD = 0,5410 SHP; 1 SHP = 1,8483 USD (16 de juny del 2006)

## Vegeu també

* Lliura
* Lliura esterlina

## Enllaços externs

* (anglès) Govern de Santa Helena Arxivat 2006-06-30 a Wayback Machine. –monedes i bitllets
# Setge d'Hondarribia

Setge d'Hondarribia té aquests significats:
* Setge d'Hondarribia (1521), combat entre les tropes de Carles I d'Espanya i Francesc I de França
* Setge d'Hondarribia (1638), combat de la Guerra dels Trenta Anys entre els Regnes de les Espanyes i el regne de França.
# Serrallonga de Dalt

Serrallonga de Dalt és una obra d'Alpens (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular amb el teulat a doble vessant, lateral a la façana de la porta principal, amb senzilla llinda de fusta. La casa tenia dos pisos i golfes que ordenen la façana. A la part del darrere de la casa encara es conserven dos grans contraforts i la part lateral esquerra de la casa hi ha la façana de ciment, construïda fa poc temps i amb el teulat nou.
El paller és una construcció de planta rectangular i coberta a doble vessant. Els murs són de pedres irregulars i poc morter i el teulat, de teula àrab, es sustenta per dos pilars també de pedra, a la part central i els murs laterals. Aquest teulat és de nova construcció. El paller tenia dues plantes amb un pis possiblement de fusta, actualment desaparegut. La façana principal presenta dues grans obertures a la part superior i una porta a la part inferior dreta, amb llinda de fusta. A la meitat inferior esquerra hi ha una petita finestra amb llinda, muntants i ampit de pedra. En el lateral dret es conserva el que era la porta del segon pis.

### Paller

Construcció de planta rectangular i coberta a doble vessant. Els murs són de pedres irregulars i poc morter i el teulat, de teula àrab, es sustenta per dos pilars també de pedra, a la part central i els murs laterals. Aquest teulat és de nova construcció. El paller tenia dues plantes amb un pis possiblement de fusta actualment desaparegut. La façana principal presenta dues grans obertures a la part superior i una porta a la part inferior dreta, amb llinda de fusta. A la meitat inferior esquerra hi ha una petita finestra amb llinda, muntants i ampit de pedra. En el lateral dret es conserva el que era la porta del segon pis.

## Història

El nom de Serrallonga es comparteix amb la propera església romànica de Sant Pere de Serrallonga i amb la masia, també propera de Serrallonga de Baix. Aquest lloc apareix documentat ja el 938-982 com a propietat de Matamala però el nom de Serrallonga és dels segles XIII-XIV. Tot i que no resten elements de les construccions medievals de les masies de Serrallonga les actuals construccions en provenen.

## Referències

* 1 2 3 4 «Serrallonga de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].
# Sergio Daniel Martínez Alzuri

Sergio Daniel Martínez Alzuri (15 de febrer de 1969, Montevideo, Uruguai) és un jugador de futbol en la posició de davanter. Va sobresortir principalment en l'atac del Club Atlético Boca Juniors (Argentina) on va tenir una gran rellevància i va marcar 87 gols.

## Carrera

Provinent del planter, va debutar en el club Defensor Sporting (Uruguai) el 16 d'octubre de 1986 contra Central Español 1-1 per la Copa Uruguaiana. El 1990 passa a CA Peñarol (Uruguai) on va marcar 20 gols, fins que va arribar a Boca Juniors (Argentina) en 1992, on va marcar 87 dianes (setè golejador en la història del club) i es va consagrar campió en el campionat local i una copa Sud-americana. Va continuar la seva carrera a Espanya, jugant pel Deportivo de La Corunya des de 1998, sense massa fortuna.
El 2000 va marxar al Nacional (Uruguai) on es va retirar a l'any següent.
Martínez va jugar 34 partits amb la selecció uruguaiana de futbol i va marcar 14 gols. Va ser campió de la Copa Amèrica en 1995 i va participar en la Copa del Món d'Itàlia 90.

## Títols

* Campió de l'Uruguai 1987- Defensor
* Campió del Clausura 1992 - Boca Juniors
* Copa d'Or Sud-americana 1993 - Boca Juniors
* Campió de la Copa Amèrica 1995 - Uruguai
* Campió de l'Uruguai 2000 - Nacional
* Campió de l'Uruguai 2001 - Nacional
* Màxim golejador del campionat argentí de futbol: 1993 Apertura, 1997 Clausura - Boca Juniors
# Los Barrios de Bureba

Los Barrios de Bureba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Nuclis de població

| Nom | Pob. (INE 2006) |
| Los Barrios | 115 |
| Barrio de Díaz Ruiz | 25 |
| Solduengo | 17 |
| Terrazos | 44 |
| Las Vesgas | 33 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 335 | 280 | 242 | 243 | 234 |
# Sevastopólskaia

Sevastopólskaia - Севастопольская (rus) - és una stanitsa de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba en una zona boscosa de muntanyes, a la vora del riu Fiunt, afluent del Bélaia, a 20 km al sud-est de Tulski i a 32 km al sud-est de Maikop.
Pertany al municipi d'Abadzékhskaia.
# Luis Fernando Dadie Fernández

Luis Fernando Dadie Fernández (Pasaia, 17 de maig de 1966) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa.
Sorgeix del planter de la Reial Societat, i puja al primer equip el 1985. Va romandre fins a sis temporades al club donostiarra, sent suplent en totes elles. El 1987, va guanyar la Copa del Rei, l'any en què més va jugar amb la Reial, fins a 19 partits.
L'estiu de 1992 recala al Celta de Vigo. Al quadre gallec passa una discreta primera temporada, però a la segona disputa 23 partits. Entre 1994 i 1996 formaria part del CA Osasuna, a Segona Divisió, on també romandria a la suplència.

## Enllaços externs

* Fitxa de Dadie
# Manaquí cuallarg

El manaquí cuallarg (Chiroxiphila linearis) és una espècie d'ocell de la família Pipridae. Es troben en la part occidental del sud de Mèxic, i al llarg de la vora occidental de Guatemala, El Salvador, Hondures, Nicaragua i Costa Rica. Viuen en espessos i densos boscos, els boscos al llarg de les fronteres, i al llarg de la riba dels manglars.

## Referències

* ↑ «Manaquí cuallarg». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 16/07/2013 (català)
# Serge Akakpo

Serge Akakpo (Ogou, 15 d'octubre de 1987) és un futbolista togolès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo.
Pel que fa a clubs, destacà a AJ Auxerre.

## Referències

* ↑ Serge Akakpo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Togo government tells team to quit Cup of Nations». BBC Sport, 09-01-2010 [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 28 desembre 2008. [Consulta: 6 febrer 2009].
* ↑ «Serge Akakpo profile». Soccerway, 02-02-2017 [Consulta: 2 febrer 2017].
# Serest

Serest és un dels companys d'Eneas, a l'Eneida de Virgili.
És el comandant d'una de les naus troianes, que van aconseguir fugir de la guerra de Troia. Durant una tempesta es va separar de la resta de la flota, però retrobà Eneas a Cartago. Eneas li va ordenar que s'emportés en secret la flota quan l'heroi va abandonar Dido i la ciutat. Va vigilar el campament muntat pels troians a la desembocadura del Tíber quan Eneas va ser fora, i va lluitar al seu costat quan van alliberar el camp assetjat per Turn.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 486. ISBN 9788496061972.
# Seretium

Seretium (Σερέτιον) fou una ciutat fortificada de Dalmàcia que va ser ocupada juntament amb Rhaetimus per Germànic en la campanya de l'any 7. És esmentada per Dió Cassi.

## Referències

* ↑ Swan, Peter Michael. The Augustan Succession: An Historical Commentary on Cassius Dio's Roman History, Books 55-56 (9 B.C.-A.D. 14) (en anglès). Oxford University Press, 2004. ISBN 9780195167740.
# Shinto

«Shinto» té aquests significats:
* Shinto (japonès) o xintoisme, conjunt de creences de l'arxipèlag japonès
* Katori Shinto-ryu, koryu del Japó
* Katsuyoshi Shinto (Prefectura d'Hiroshima, 1960), futbolista japonès
# Sistema nerviós autònom

Sistema nerviós (SN) :
SN central
Encèfal
Medul·la espinal
SN perifèric
SN somàtic
SN autònom
SN simpàtic
SN parasimpàtic :
El sistema nerviós autònom o SNA controla les funcions que realitzen els òrgans interns sense un control conscient per part de l'individu, com ara el batec cardíac, els moviments respiratoris, la digestió, l'excreció, etc. Està constituït per alguns nervis cranials i raquidis.
L'SNA es compon del sistema nerviós simpàtic i del sistema nerviós parasimpàtic.
El sistema nerviós entèric és de vegades considerat part del sistema nerviós autònom, i, de vegades considerat com un sistema independent.
# Lucía González Blanco

Lucía González Blanco (Viella, Siero, Astúries, 9 de juliol de 1990) és una ciclista espanyola. Professional des del 2010, actualment milita a l'equip Lointek. Combina la carretera amb el ciclocròs.
La seva germana Alicia també s'ha dedicat al ciclisme.

## Palmarès en ciclocròs

* 2009-2010
** Campiona d'Espanya sub-23 en ciclocròs
* 2012-2013
** Campiona d'Espanya en ciclocròs
* 2015-2016
** 1a al Ciclocròs de Karrantza
* 2017-2018
** 1a al Ciclocròs Ciutat de València
** 1a al Ciclocròs de Karrantza
** 1a al Abadinoko Udala Saria Ziklokrosa
* 2018-2019
** 1a al Ciclocròs de Marín
* 2019-2020
** Campiona d'Espanya en ciclocròs
** 1a al Ciclocròs de Llodio
** 1a al Ciclocròs de Elorrio
** 1a al Gran Premi Ciudad de Pontevedra
** 1a al Ciclocròs Ciudad de Valencia
** 1a al Ciclocròs de Les Franqueses del Vallès
** 1a al Trofeo Joan Soler de Ciclocross
** 1a al Gran Premi Internacional Ciutat de Vic
** 1a al Abadiñoko Udala Saria
** 1a al Trofeu San Andrés - Ametzaga Zuia
** 1a al Ciclocròs de Igorre
** 1a al Ciclocròs de Crouchaux Coulounieix - Chamiers
* 2020-2021
** Campiona d'Espanya en ciclocròs
** 1a al1a a la Copa d'Espanya de ciclocròs
** 1a al Trofeu de Ciclocròs Sueca
** 1a al Ciclocròs Ciudad de Xàtiva
** 1a al Ciclocròs Ciudad de Valencia
* 2021-2022
** Campiona d'Espanya en ciclocròs
** 1a al Gran Premi Ciudad de Pontevedra
** 1a al Ciclocròs de Karrantza
** 1a al Ciclocròs de Les Franqueses del Vallès
** 1a al Ciclocròs International Xaxancx - Marin-Pontevedra
** 1a al Ciclo-cross Ciudad de Xàtiva
** 1a al Ciclocròs Ciudad de Valencia
* 2022-2023
** Campiona d'Espanya en ciclocròs
** 1a a la Copa d'Espanya de ciclocròs
** 1a al Trofeu Villa de Gijón
** 1a al Gran Premi Ciudad de Pontevedra
** 1a al Ciclocròs de Llodio
** 1a al Ciclocròs Internacional Ciudad de Tarancón
** 1a al Ciclo-cross Ciudad de Xàtiva
** 1a al Ciclocròs Ciudad de Valencia
** 1a al Ciclocròs de Igorre
** 1a al Ciclocròs Internacional con Da Romaiña-concello de Sanxenxo
* 2023-2024
** Campiona d'Espanya en ciclocròs

## Palmarès en ruta

* 2010
** 1a a la Copa d'Espanya sub-23
* 2014
** 1a al Gran Premi Muniadona

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mandator

El mandator, (en grec medieval μανδάτωρ, en llatí mandator plural mandatores, "missatger") era un oficial subaltern de l'Imperi Romà d'Orient. Els mandatores eren un cos de missatgers per a missions especials que existien als estats majors de tots els alts oficials civils i militars, com els estrategs (comandants dels temes), els comandants dels tagmes, els logotetes i altres. Els manava un protomandator (πρωτομανδάτωρ "primer mandator"), un oficial de rang mitjà.
Els mandators s'han de diferenciar del mandator imperial (βασιλικός μανδάτωρ basilikós mandátor) que era un títol honorífic, un dels títols més baixos de la cort, destinat als "homes amb barba ", és a dir, no eunucs. Segons el Cletorològion, que és la llista més extensa conservada de càrrecs i precedències de la cort de l'Imperi Romà d'Orient, escrit el 899, la insígnia dels mandators imperials era un bastó vermell. Juntament amb altres títols inferiors, els mandators imperials eren anomenats "homes de l'emperador" (basilikoi anthrōpoi) i els dirigia col·lectivament un funcionari que tenia el títol de protoespatari de l'emperador (protospatharios tōn basilikōn).
Tant els mandators com els mandators imperials, i els protomandators estan documentats des del segle vii al XI. Sembla que a partir d'aquesta data van desaparèixer. El bizantinista francès Rodolphe Guilland suggereix que van ser substituïts pels tzausios (τζαούσιος) (del turc çavuş, que significaria estafeta o missatger).

## Referències

* 1 2 Kajdan, A.P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 1281. ISBN 9780195046526.
* 1 2 3 Bury, J.B.. The imperial administrative system in the ninth century: with a revised text of the Kletorologion of Philotheos. Londres: British academy by H. Frowde, 1911, p. 23, 45, 111-113.
* ↑ Guilland, Rodolphe. Recherche sur les institutions byzantines: vol. I. Berlín: Akademie-Verlag, 1967, p. 605.
# Soiuz 10

Soiuz 10 (rus: Союз 10, Unió 10) va ser la primera missió de la història a la primera estació espacial que va tenir lloc en 1971, la Saliut 1 soviètica. L'acoblament no va ser amb èxit i la tripulació va haver de tornar a la Terra sense haver entrat a l'estació.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Vladímir Xatàlov Tercer vol espacial | Vladímir Xatàlov Tercer vol espacial |
| Enginyer de vol | Aleksei Ielisèiev Tercer vol espacial | Aleksei Ielisèiev Tercer vol espacial |
| Enginyer de proves | Nikolai Rukavíxnikov Primer vol espacial | Nikolai Rukavíxnikov Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Aleksei Leonov | Aleksei Leonov |
| Enginyer de vol | Valeri Kubàssov | Valeri Kubàssov |
| Enginyer de proves | Piotr Kolodin | Piotr Kolodin |

### Tripulació en suport

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Georgi Dobrovolski | Georgi Dobrovolski |
| Enginyer de vol | Vladislav Vólkov | Vladislav Vólkov |
| Enginyer de proves | Viktor Patsayev | Viktor Patsayev |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6800 kg
* Perigeu: 209 km
* Apogeu: 258 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 89,1 min

## Referències

* ↑ The mission report is available here: http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-10.htm
* ↑ Mir Hardware Heritage - 1.7.3 (wikisource)

## Vegeu també

* Soiuz T-13, una missió per acoblar manualment a l'estació espacial Saliut 7 llavors avariada.
* Soiuz T-15, una missió per transport equip de la Saliut 7 a la Mir, que va tenir una maniobra i acoblament manual a la Mir.
# Sidor-Txoi

Sidor-Txoi (en rus: Сидор-Чой) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].