OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blíjnie (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Blíjneie».
Blíjnie (en (ucraïnès): Ближнє) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 345 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Bereket.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Quint Petil·li Espurí

Quint Petil·li Espurí (en llatí: Quintus Petillius Spurinus) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii aC. Formava part de la gens Petíl·lia d'origen plebeu.
Va ser pretor urbà l'any 181 aC i el van comissionar per reclutar tropes a causa de la guerra contra els lígurs. Es diu que durant el seu mandat es van descobrir els llibres de Numa Pompili a la finca d'un Luci Petil·li, encara que alguns autors donen un nom diferent. Espurí va obtenir els llibres i els va presentar al senat, que va decidir que no havien de ser llegits ni conservats i va ordenar cremar-los.
Va ser elegit cònsol l'any 176 aC amb Gneu Corneli Escipió Hispal i va morir en combat contra els lígurs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 898.
# Sant Jaume Salerm

Sant Jaume Salerm és una església del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita situada dalt d'un turó completament amagada per la vegetació. Edifici d'una sola nau, sense absis, (possiblement fos ensorrat). Coberta amb volta ogival. La façana principal està totalment arrebossada en l'exterior. Presenta campanar d'espadanya simple culminant una façana llisa. Entrada lateral amb portal en arc i una porta falsa sobre ell i la inscripció on consta l'autor i la data de la restauració (Miquel Camps, 23 del 6 de 1939). L'interior, també arrebossat, mostra un estat mitjanament conservat. S'aprecia la separació de la nau i el presbiteri. La paret del fons està amagada i avançada per un retaule de fusta.

## Referències

* ↑ «Sant Jaume de Salem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2015].
# Synopsys

Synopsys és una empresa nord-americana d'automatització del disseny electrònic (EDA) que se centra en el disseny i la verificació del silici, la propietat intel·lectual del silici i la seguretat i la qualitat del programari. Els productes inclouen eines per a la síntesi lògica i el disseny físic de circuits integrats, simuladors per a entorns de desenvolupament i depuració que ajuden al disseny de la lògica per a xips i sistemes informàtics. En els darrers anys, Synopsys ha ampliat els seus productes i serveis per incloure proves de seguretat d'aplicacions.
Synopsys ha cridat l'atenció per la seva relació amb diverses entitats estatals xineses. El 2018, Synopsys va formar una associació amb la Universitat de Defensa Nacional de l'Exèrcit Popular d'Alliberament i, el 2022, la companyia va ser investigada pel Departament de Justícia dels Estats Units per transferir tecnologia a entitats sancionades a la Xina.
Synopsys té tres divisions: Silicon Design and Verification, Silicon Intellectual Property i Software Integrity.
La divisió de Disseny i Verificació de Silicon se centra en el disseny i verificació de circuits integrats i en el disseny de processos i models més avançats per a la fabricació d'aquests xips.
La divisió de propietat intel·lectual de silicona se centra en la propietat intel·lectual per als dissenys de sistema en un xip (SoC).
La divisió d'Integritat del programari ofereix productes i serveis per al control de qualitat i seguretat del programari, incloent programari per a entorns DevOps, programes de seguretat d'aplicacions, eines de prova de programari i eines per a auditories de llicències de programari.

## Referències

* ↑ «Synopsys, Inc. (SNPS) Stock Price, News, Quote & History - Yahoo Finance» (en anglès). https://finance.yahoo.com.+[Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Synopsys | SNPS Stock Price, Company Overview & News» (en anglès). https://www.forbes.com.+[Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Electronic Design Automation (EDA)» (en anglès). www.synopsys.com. Arxivat de l'original el 2020-01-11. [Consulta: 3 febrer 2020].
* ↑ «Synopsys DesignWare IP» (en anglès). www.synopsys.com. Arxivat de l'original el 2020-12-06. [Consulta: 3 febrer 2020].
* ↑ «Synopsys Security | Software Integrity Group» (en anglès). www.synopsys.com. Arxivat de l'original el 2020-02-08. [Consulta: 3 febrer 2020].
# Locus Felicis

Locus Felicis va ser una ciutat del Nòric, al sud del Danubi a uns 40 km a l'oest d'Arelape i uns 30 a l'est de Lauriacum, segons diu l'Itinerari d'Antoní.
Segons la Notitia Dignitatum, que l'anomena Lacufelicis, era el quarter dels arquers a cavall de la regió del Nòric.

## Notes

* ↑ William Smith l'anomena Lacus Felicis

## Referències

* ↑ «FRE Österreich - Mauer an der Url / LOCO FELICIS (?)». [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ Smith, William (ed.). «Lacus Felicis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 juny 2022].
# Francesc Ripoll i Fortuño

Francesc Ripoll i Fortuño (Barcelona, 1873 - Barcelona, 1963) fou un advocat i polític català.

## Biografia

Llicenciat en dret, s'inicia com a advocat de cooperatives, impulsà el moviment cooperativista i presidí el 1911 la Cambra Regional de Cooperatives de Catalunya i Balears. El mateix any fou elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona per la Lliga Regionalista. Fou soci de Foment del Treball Nacional, de l'Ateneu Barcelonès de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País i del Centre Excursionista de Catalunya.
Durant la dictadura de Primo de Rivera fou membre de la Junta del Col·legi d'Advocats de Barcelona i fou multat i desterrat a Montsó. El 1936 era membre de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya i com a tal presidí el Congrés Jurídic Català.
Després de la Guerra Civil Espanyola fou president del consell d'administració de Cros SA i de la Sociedad Electroquímica de Flix. Formà part de la comissió per a celebrar el 75è aniversari de la Coronació de la Mare de Déu de la Mercè. El 1956 va instituir el premi Josep Yxart de l'Editorial Selecta per a assaigs escrits en català.

## Referències

* 1 2 «Francesc Ripoll i Fortuño». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.245. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Saint-Amarin

Saint-Amarin (en alsacià Sàntàmàrí) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 2.485 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.982 | 2.013 | 2.035 | 2.305 | 2.400 | 2.440 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Charles Wehrlen | |

## Personatges il·lustres

* Pierre Bockel (1914-1995), arxipreste d'Estrasburg, considerat just entre les nacions el 1988.
# Bobrovka (Oriol)

* Per a altres significats, vegeu «Bobrovka».
Bobrovka (en rus: Бобровка) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 19 habitants, pertany al municipi de Kónxino.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Верховского района Орловской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kolodetskiy». GeoNames.
# Juli Munlloch i Martí

Juli Munlloch i Martí (Barcelona, 22 d'octubre de 1916 - Ciutat de Mèxic, 9 de gener de 1996) fou un futbolista català de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Nascut al barri de Gràcia, jugà al futbol base del CE Europa, a l'equip Petits Bordoys, nom que feia referència a l'antic jugador del club Joan Bordoy. Després jugà al Petits Rodés, filial del Catalunya FC (club resultant de la fusió d'Europa i Gràcia), passant a continuació a la UD Gràcia. Extrem esquerre, debutà al primer equip del FC Barcelona la temporada 1934-35. Amb el Barça disputà 64 partits, marcà 16 gols i guanyà dos Campionats de Catalunya (1935, 1936) i la Lliga Mediterrània. L'estiu del 1937 participà en la gira que el club feu per Amèrica, exiliant-se finalment a Mèxic.
Fou jugador de l'Olympique de Marsella, del CF Asturias, on guanyà la lliga del 1939, i del CF Atlante, a Mèxic, i del Vélez Sarsfield argentí.
Jugà una vegada amb la selecció catalana el 1936.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Munlloch, el jugador de seda». Diari Sport, 18-10-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 «Juli Munlloch Martí». Gran Enciclopèdia Catalana, 11-03-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «7 juliol Munlloch». worldwidesoccerstories. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sebastià Casals

Sebastià Casals és una casa eclèctica de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entre mitgeres que consta de planta baixa i tres pisos i coberta amb teula aràbiga a dues vessants. A la planta s'hi obre un portal gran a la part esquerre amb llinda de roure i un portalet a la dreta, més petit i amb llinda de fusta i una reixa de ferro forjat datada el 1880. A cada un dels pisos s'obren balcons amb ampit de pedra i baranes de ferro flanquejats amb finestres que disminueixen amb alçada a mesura que pugen els pisos. La part baixa és de pedra i a partir del primer pis són de tàpia i totxo. L'estat de conservació és força dolent i està força arrencat. El ràfec presenta decoracions de totxo. L'estat de conservació és força dolent per bé que la casa està deshabitada.
Aquest edifici ha estat enderrocat, actualment hi ha un habitatge modern.

## Història

Tipus primitiu de casa plurifamiliar propi de la ciutat barroca. Situat a l'antic raval de Sant Pere, que començà a formar-se al segle xiii, davant el portal de Malloles, prop de l'antiga torre d'Amposta prop dels desapareguts camps de Letrans. El seu creixement va venir determinat per l'establiment d'un ordre de mercedaris al segle xiii per ordre del rei Jaume I i pel trasllat de l'antic camí de Barcelona al c/ Sant Pere.
Al segle xiv s'hi instal·laren els primers edificis destinats a l'hospital que culminarien amb l'actual del segle xvi. Al segle xviii s'hi construí l'edifici dels Trinitaris, fou escenari de la guerra dels Segadors i al segle xix en sorgiren persecutors de l'absolutisme. Actualment el c/ Sant Pere sembla estar d'esquena al creixement i modernització de la ciutat i molts dels seus edificis haurien de ser restaurats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sebastià Casals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Synopsis plantarum succulentarum

Synopsis plantarum succulentarum (abreujat Syn. Pl. Succ.) és un llibre amb descripcions botàniques que va ser escrit per Adrian Hardy Haworth i publicat a Londres a l'any 1812 amb el nom de Supplementum Plantarum Succulentarum: Sistens Plantas Novas Vel Nuper Introductas Sive Omissas. En: Synopsis Plantarum Succulentarum Cum Observationibus Variis Anglicanis.

## Referències

* ↑ a Tropicos.org

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Luis Bacalov

Luis Bacalov o Luis Enríquez Bacalov (Buenos Aires, Argentina, 30 d'agost de 1933 – Roma, Itàlia; 15 de novembre de 2017) va ser un pianista, compositor i director d'orquestra argentí nacionalitzat italià. És especialment famós per ser el guanyador el 1996 de l'Oscar a la millor banda sonora per la pel·lícula italiana El carter. També destaca per les bandes sonores de spaghetti western com Django, La mort d'un president, L'or dels Bravados, His name is King i Duel a l'alba.

## Biografia

Bacalov ha estat nominat dues vegades a l'Oscar: una el 1966, per Il Vangelo secondo Matteo (L'Evangeli segons sant Mateo, de Pier Paolo Pasolini); i una altra el 1995 per Il Postino (El carter, de Michael Radford), obtenint el premi en aquest cas.
En els primers anys de la dècada del 1970, va col·laborar amb diverses bandes italianes de rock progressiu. També va ser director artístic de l'Orquestra della Magna Grècia, a Taranto, Itàlia.
Com a curiositat, cal destacar que dues de les seves cançons apareixen en les pel·lícules Kill Bill, del director Quentin Tarantino, i d'altres en la pel·lícula Django Unchained del mateix director, inclòs el tema de Django extret de la banda sonora del film homònim.

## Composicions

Bandes sonores de les pel·lícules:
* 1966, Django
* 1967, Jo sóc la revolució
* 1970, La mort d'un president
* 1970, L'or dels Bravados
* 1971, His name is King
* 1972, Duel a l'alba
* 1979, Li rose di Danzica
* 1983, Coup de foudre (Entre nosaltres)
* 1995, El carter
* 1996. Ilona arriba amb la pluja
* 1999, Carta d'Amor
* 2003, El meu Mancherai (El carter) cançó interpretada per Josh Groban
* 2003, Kill Bill Vol. 1, Tema The Grand Duel pertanyent a la banda sonora original de Duel a l'alba
* 2013, Django Unchained

## Referències

* ↑ «Murió Luis Bacalov, el compositor argentino que ganó el Oscar por la música de El cartero.». Arxivat de l'original el 2017-11-30. [Consulta: 24 desembre 2019].
* ↑ 88 notes pour piano solo, Jean-Pierre Thiollet, Neva Editions, 2015, p 249. ISBN 978-2-3505-5192-0
# Sant Cristòfol del Vernet

Sant Cristòfol del Vernet, o Sant Cristau, és l'antiga església parroquial, del barri i antic poble del Vernet, pertanyent al terme comunal de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És al sector nord del terme de Perpinyà, en el número 1 del Camí de Torremilà, a prop del capdamunt de l'avinguda del Mariscal Joffre, on aquesta es parteix en quatre vies diferents: l'avinguda de l'Aeròdrom, la del Llenguadoc, la de la Salanca i l'esmentat Camí de Torremilà.
La nova església parroquial del Vernet és al costat mateix de l'església vella.

## Història

L'església de Sant Cristòfol del Vernet és esmentada el 899 (Ecclesia Sancti Christofori). El 1688, se'n parla com a ermita. Fins a la Revolució Francesa estan documentades una desena d'ermites diferents en aquest lloc. Després de la Revolució va ser desafectada, i entrà en un fort procés de degradació. El 1933 fou restaurada, i va esdevenir, per segon cop, seu d'una parròquia l'any 1955. Tanmateix, encara més tard fou substituïda per la nova església de Sant Cristòfol.

## L'edifici

En part mutilada, Sant Cristau del Vernet conserva bona part de la nau romànica, única, coberta amb volta de canó, i dividida en trams per quatre arcs torals de punt rodó. Era capçada per tres absis disposats en forma de trèvol, dels quals només es conserva l'absidiola meridional. Està coberta amb una volta de quart d'esfera, i conserva una finestreta en forma de creu al centre de l'absis (modernament se n'obrí una altra de punt rodó, més gran, al costat.
L'església conserva una imatge de sant Cristòfol, anomenat Sant Cristau l'Orellut, per la notable dimensió de les seves orelles. És una escultura de fusta que s'atribueix al romànic. Deu datar de vers el 1300, i és de dimensions considerables.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 163. Sant Cristòfol de Vernet». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Perpinyà. Sant Cristòfol de Vernet». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7.

## Referències

* ↑ Sant Cristòfol del Vernet en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
# Bobrov (desambiguació)

«Bobrov» té aquests significats:

## Geografia

* Bobrov, ciutat d'Eslovàquia
* Bobrov, ciutat russa
# Kalani Brown

Kalani Brown (Slidell, 21 de març de 1997) és una jugadora de bàsquet estatunidenca. Ha rebut diversos honors durant la seua carrera de jugadora i va ser nomenada All-American per la Women's Basketball Coaches Association (WBCA) a les temporades 2017 i 2018.
Brown és filla de DeJuna (Dee) i de l'exjugador de l'NBA i campió dels Boston Celtics, PJ Brown. Té dos germanes, Briana i Whitney, i un germà, Javani. Els seus pares van jugar a la Louisiana Tech University i sa mare va serentrenadora assistent a la Salmen High School. El desembre de 2018, Salmen va retirar el número de Kalani Brown. El 2015, va ser nomenada McDonald's All-American durant el seu darrer any a l'escola. A Baylor, es va especialitzar en estudis de comunicació.
Al draft de la WNBA del 2019, Los Angeles Sparks van elegir a Kalani Brown en setena posició. En els períodes en que es no es disputa la WNBA, ha jugat als Xinjiang Tianshan.

## Referències

* ↑ «Kalani Brown agreed terms with Hatay». www.eurobasket.com. [Consulta: June 26, 2021].
* ↑ Reynolds, Luke. Even More Fantastic Failures: True Stories of People Who Changed the World by Falling Down First (en anglès). Simon and Schuster, 2020-10-27. ISBN 978-1-5344-6489-6.
* 1 2 3 «2018-19 Women's Basketball Roster». Baylor University. [Consulta: April 11, 2019].
* ↑ Hurd, Sean. «Baylor’s Kalani Brown: ‘The last thing I need to accomplish before I leave Baylor is a Final Four.’». The Undefeated (ESPN Internet Ventures), January 16, 2019. [Consulta: April 11, 2019].
* ↑ Preston, Josh «Salmen legend Kalani Brown has her jersey retired». , December 23, 2018.
* ↑ Merchant, Sabreena. «Los Angeles Sparks take Baylor’s Kalani Brown with the no. 7 pick» (en anglès americà), 11-04-2019. [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ «Sparks think they’ve found good fits in WNBA draft with Kalani Brown and Marina Mabrey». LA Times, 11-04-2019. [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ «KALANI BROWN: DIFFERENT DESTINATION FOR JOURNEY». Baylor Bear's. [Consulta: 18 gener 2022].
# Sebastià Clara i Sardó

Sebastià Clara i Sardó (Sant Feliu de Guíxols, 1894 - Barcelona, 7 de maig de 1986)fou dirigent sindicalista. Residí a París on fou secretari d'una federació de grups anarquistes ibèrics. Dirigí "Solidaridad Obrera" (1930-1931) i fou un gran orador sindicalista.
Col·laborà amb ERC. Fou un dels signants del Manifest Trentista. Fou cap d'estadística del Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya. Fou vicepresident de l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1934), durant la presidència de Jaume Miravitlles i Navarra.
El 1939 s'exilià a França i no tornà a Catalunya fins a l'any 1941.

## Referències

* ↑ «Sebastià Clara i Sardó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.veuobrera.org/01biogra/1biogr-c.htm
* ↑ «esquela». La Vanguardia, 08-05-1986, pàg. 28.
# Tabalosos

Tabalosos és una localitat peruana situada a la regió de San Martín, província de Lamas, districte de Tabalosos. És així mateix capital del districte de Tabalosos. Es troba a una altitud de 648 msnm.
És una població anterior a l'arribada dels espanyols el 1654, com també tenen un origen anterior poblacions com Motilones o Xibaros.
La patrona del municipi és la Mare de Déu de la Nativitat de Tabalosos, de la qual es venera una imatge que segons una inscripció es va fer a Nàpols i que data del 1790. La festa se celebra el 8 de setembre.
El 1862 tenia 1057 habitants i el 1876 en tenia 1412. Té una població de 6642 en 1993.

## Referències

* 1 2 3 4 Herrera, Jenaro Ernesto. Leyendas y tradiciones de Loreto (en castellà). Imprento "El Oriente,", 1918, p. 240 i següents.
* ↑ Madrid, Sociedad Geográfica. Boletín de la Socieded geográfica de Madrid (en castellà), 1890, p. 99.
# Lorenzo Olarte Cullen

Lorenzo Olarte Cullen (Ponteareas, 8 de desembre de 1932 - 2 de febrer de 2024) va ser un polític espanyol d'origen gallec.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Madrid el 1955. Va ser Secretari de l'Administració de Justícia. Advocat en exercici de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Las Palmas. Va ser President de la Caixa Insular d'Estalvis de Gran Canària. Va iniciar la seva marxa política durant el franquisme, el 1973. Va ser President del Cabildo de Gran Canària (30 de març de 1974 - juliol de 1979) i de la Mancomunitat Interinsular de Cabildos de la província de Las Palmas, així com Procurador en Corts (1974-1977). Va fundar al costat de Fernando Bergasa Perdomo el partit Acció Canària, i en va ser elegit president. En 1977 el seu partit es va integrar en la Unió de Centre Democràtic. Va ser assessor del president del govern espanyol Adolfo Suárez (juliol de 1977 a gener de 1979).
Parlamentari en el Congrés dels Diputats a les eleccions generals espanyoles de 1979. Després va passar al Centre Democràtic i Socail, on el seu partit va aconseguir el Govern de Canàries i ell va ser nomenat vicepresident i conseller de la presidència (1987-1988). Després d'una moció de confiança que no va superar el cap de govern canari Fernando Fernández Martín, Lorenzo Olarte va aconseguir el suport necessari i va ser nomenat president del Govern de Canàries (28 de desembre de 1988 a 11 de juliol de 1991). En 1992 va fundar el partit Unió Canària, que posteriorment es va incorporar al Centre Canari Independent i el 1996 va canviar el seu nom per Centre Canari Nacionalista (CCN) i va formar part de Coalició Canària. Parlamentari al Congrés dels Diputats a les eleccions generals espanyoles de 1993. Després de revalidar en el càrrec de president del Govern de Canàries Manuel Hermoso Rojas, va ser nomenat novament vicepresident i conseller de Turisme i Transports (1995-1999). Per a les eleccions municipals, insulars i autonòmiques de 27 de maig de 2007, Lorenzo Olarte va ser cap de llista en la candidatura de Centre Canari al Cabildo de Gran Canària, sense aconseguir convertir-se en conseller (CCN va obtenir 14.944 vots, un 3,82%).

## Referències

* ↑ Cantero, Marta. «Muere el expresidente de Canarias Lorenzo Olarte: el hombre de Adolfo Suárez en las islas» (en espanyol europeu), 03-02-2024. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Fallece a los 91 años el expresidente del Gobierno de Canarias Lorenzo Olarte» (en castellà), 03-02-2024. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Biografia de Lorenzo Olarte». [Consulta: 4 febrer 2024].
# Mersin Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü

El Mersin Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü o també conegut com a Mersin BB és un club de basquetbol de la ciutat de Mersin, a Turquia. L'equip va ser fundat el 1993.

## Palmarès masculí

* Copa turca
** Finalistes (1): 2009–10

## Palmarès femení

* Lliga turca
** Finalistes (1): 2008-09
* Copa presidencial turca
** Guanyadores (1): 2009

## Enllaços externs

* Web oficial
* Pàgina de l'equip a Eurobasket.com
# Sant Ruf

«Sant Ruf» té aquests significats:
* Sant Ruf de Lleida, monument de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local
* Hagiografies:
** Sant Ruf de Roma, deixeble de Pau de Tars, esmentat al Nou Testament per Pau i potser també per Sant Marc
** Sant Ruf de Tebes, bisbe de Tebes (Grècia), un dels Setanta deixebles i que l'Església ortodoxa identifica amb Ruf de Roma
** Sant Ruf de Tortosa sant llegendari, bisbe de Tortosa i suposat deixeble de Sant Pau
** Sant Ruf d'Avinyó (segle iv), bisbe a Avinyó (Valclusa), al, que algunes tradicions volen remuntar al segle I i identificar amb el Ruf de Roma