OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Canals i Gassió

* Per a altres significats, vegeu «Francesc Canals (desambiguació)».
Francesc Canals i Gassió (Reus, 1638 - Mèxic, 1694) va ser un militar català
Va sortir de Reus als 17 anys per fer la carrera militar. Segons l'historiador reusenc Andreu de Bofarull, va ser capità d'infanteria, i desplaçat a Mèxic, se li va encarregar "la direción y el mando de la Flota de Nueva España. En 1691 fue armado caballero del hábito de la Orden de Calatrava". Va ser cònsol primer del consolat dels Regnes de Nova Espanya. Per a obtenir l'ingrés a l'Orde de Calatrava calia un expedient molt complet, que va haver de fer-se en part a Reus. Agraït per les facilitats en l'expedient per part de la seva ciutat, va donar als jurats de Reus deu barres massisses de plata "de quatre vares de longitud", treballades a martell, per al tàlem de la Prioral de sant Pere. L'ajuntament, creient que les deu barres eren excessives i de massa pes, acordà suprimir-ne dues per a fer-ne un bust reliquiari de Sant Pere, per a substituir-ne un de fusta. Actualment encara existeixen els dos busts del sant. Dedicà també un altar a la Verge de Guadalupe, amb un quadre de la imatge i unes rendes per al seu culte. Quan va morir el 1694, la seva esposa ingressà de religiosa a l'orde caputxí de Mèxic.

## Referències

* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imprenta y librería de Pedro Sabater, 1846, p. Vol. II, pàg. 341.
* ↑ Solanellas, Laia. «Torna el bust reliquiari de sant Pere». Nació digital. [Consulta: 6-XI-2014].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 168-169.
# Mira (Krasnodar)

Mira - Мира (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes del Kuban-Priazov, a la vora del Siniükha, petit tributari del Txamlik, afluent del Labà, de la conca del Kuban. És a 18 km al nord-oest de Kurgàninsk i a 136 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
Viccionari
# Oleksandr Karavàiev

Oleksandr Karavàiev (ucraïnès: Олександр Олександрович Караваєв, Kherson, Ucraïna, 2 de juny de 1992) és un futbolista professional ucraïnès que juga com a migcampista pel Dinamo de Kíiv de la lliga ucraïnesa de futbol.

## Carrera

Karavayev va ser membre de diferents equips de futbol nacionals d'Ucraïna. També fou membre de la selecció de futbol d'Ucraïna sub-21, citat per Pavlo Yakovenko per al partit amistós contra la selecció de futbol de la República Txeca sub-21 el 17 de novembre de 2010.

## Referències

* ↑ «ru:Александр Караваев стал игроком "Севастополя"» (en russian). Ua-football.com, 01-03-2012.

## Enllaços externs

* Oleksandr Karavàiev al FFU
# Cal Tatxer (Vilada)

Cal Tatxer és un antic molí fariner i una masia ubicat al municipi de Vilada, el Berguedà. Està inventariat com a patrimoni immoble en el mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número d'element IPAC-3738. Originàriament tenia un ús agropecuari i en el moment de fer la fitxa del mapa de patrimoni era una casa de colònies. Està en bon estat de conservació.

## Situació geogràfica i accessos

Cal Tatxer està situat a la carretera que uneix Vilada amb Castell de l'Areny.

## Descripció i característiques

Cal Tatxer fou un antic molí fariner i, posteriorment una masia. És un edifici de planta rectangular cobert a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana de ponent on fa uns anys es va adossar una construcció moderna que amplià la construcció. Adaptat al desnivell del terreny, té una planta baixa i dos pisos; les obertures, senzilles finestres rectangulars, es reparteixen al mur de llevant i són d'arc rebaixat amb la pedra col·locada a plec de llibre.

## Història

El molí fariner es va construir a finals del segle xvii o començaments del xviii però al segle XX fou adaptat a masia on s'hi fabricaven tatxes per a les soles de sabates. Fa uns quants anys que funciona com a Casa de Colònies.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Tatxer». Fitxes de patrimoni cultural. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# El corredor (pel·lícula de 2014)

El corredor és un curtmetratge de ficció del 2014 del director tarragoní José Luis Montesinos, protagonitzat per Miguel Ángel Jenner i Lluís Altés.
Va rebre el premi Gaudí al millor curt del 2015; a millor curtmetratge europeu 2015 en la Seminci, i el Goya 2016 al millor curt de ficció. També va ser l'únic curtmetratge espanyol preseleccionat per a la 88a edició dels premis Oscar de l'Acadèmia Americana de Cine del 2016.
L'argument es basa en un empresari que ho ha perdut tot i que es troba per casualitat amb un dels treballadors que va acomiadar cinc anys abans. El curtmetratge és una reflexió sobre les segones oportunitats.

## Referències

* ↑ «L'actriu Laia Costa i el curtmetratge "El corredor" nominats als Premis EFA 2015». Acadèmia del Cinema en Català, 10-11-2015 [Consulta: 6 febrer 2017].
* 1 2 Filella, C. «El cineasta Montesinos prepara un llargmetratge». El Punt Avui, 29-09-2016 [Consulta: 6 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Notícia a TV3
# Brunfelsia latifolia

Brunfelsia latifolia (sinònim: Brunfelsia bonodora i B. australis) és una espècie d'arbust perennifoli originari de l'Amèrica tropical. Arriba a fer 1,8 m d'alt.
Les seves flors són fragants i es fa servir en jardineria. Els seus fruits són verinosos.
A Espanya és una espècie que figura en la llista de plantes de venda regulada

## Referències

* ↑ «Taxon: Brunfelsia latifolia (Pohl) Benth.». Germplasm Resources Information Network (GRIN). United States Department of Agriculture, Agricultural Research Service, Beltsville Area. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 6 maig 2010].
# Juan Merino Ruiz

Juan Merino Ruiz, (nascut el 24 d'agost de 1970 a Cadis) és un futbolista andalús, ja retirat, que va desenvolupar tota la seua carrera a Andalusia.

## Trajectòria

Merino va arribar al primer equip del Reial Betis el 1990, i en va esdevenir el capità als pocs anys. Va passar 12 anys en el Betis, vuit d'ells a la primera divisió, sumant un total de 203 partits a la màxima categoria.
El 2002, va passar al Recreativo de Huelva, on va militar quatre anys fins a la seua retirada el 2007. Posteriorment, ha continuat en el Betis com a assistent tècnic.
# Bosworth

Bosworth és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 382 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bosworth tenia 382 habitants, 153 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 268,2 habitants per km².
Dels 153 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.357 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.250 $ mentre que les dones 17.292 $. La renda per capita de la població era d'11.526 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bosworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bosworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Imitació de Crist

Imitació de Crist (títol original en llatí: De Imitatione Christi) és un llibre de devoció i ascètica catòlic escrit en forma de consells breus l'objectiu del qual és, segons el mateix text, d'"instruir l'ànima en la perfecció cristiana, proposant-li com a model el mateix Jesucrist", segons l'escola de la Devotio Moderna. Es va publicar per primera vegada de manera anònima el 1418 segons alguns autors, i el 1427 segons uns altres. Al llarg de la història, la seva autoria s'ha atribuït a diversos escriptors religiosos, com Innocenci III, Bonaventura de Bagnoregio, Enric de Kalkar, Joan de Kempis, Walter Hilton, Jean Gerson i Geert Groote, per bé que la majoria d'estudiosos actuals coincideixen a considerar Tomàs de Kempis com l'autor més probable. Es considera un dels llibres cristians més influents després de la Bíblia i amb major nombre de lectors.

## Edicions en català

Se'n coneix una primera edició catalana ja del 1482, feta per Miquel Peres, que la dedicà a Isabel de Villena. La versió, en prosa rimada i que fou reproduïda el 1921 per Ramon Miquel i Planas, va tenir una gran difusió —hi ha almenys reedicions del 1491, 1493 i del 1518—; posteriorment aparegueren traduccions degudes a Pere Gil (1621), Pere Bonaura (1698, que va tenir nombrosíssimes edicions fins ben entrat el segle xix), Jeroni Pi (1845) i Terenci Thos i Codina (1894). Hi ha també les de Gaietà Soler (1904 i altres edicions), Isidre Solsona (1914), Josep Forn (1927) i Emili Vallès (1954).

## Referències

* 1 2 Miola 2007, p. 285
* ↑ John H. Van Engen, Devotio Moderna, Paulist Press: Collegeville, 1988, pp. 7-12, ISBN 0809129620
* ↑ Espín, Orlando. An introductory dictionary of theology and religious studies. Liturgical Press: Collegeville: 2007, ISBN 9780814658567
* ↑ Creasy 2007, p. xix
* ↑ Catholic encyclopedia: Imitation of Christ
* ↑ Keen 2004, p. 175
* ↑ «Imitació de Crist». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Immunitat intrínseca

La immunitat intrínseca es refereix a un conjunt de mecanismes de defensa contra els virus basats en la cèl·lula, especialment les proteïnes codificades genèticament que es dirigeixen específicament als retrovirus dels eucariotes. A diferència dels efectors de la immunitat adaptativa i la innata, les proteïnes immunitàries intrínseques solen expressar-se a un nivell constant, permetent que una infecció vírica s'aturi ràpidament. La immunitat antivírica intrínseca es refereix a una forma d'immunitat innata que restringeix directament la replicació i l'acoblament antivíric, fent que una cèl·lula no sigui permissiva per a una classe o espècie específica de virus. La immunitat intrínseca es confereix per factors de restricció preexistents en determinats tipus de cèl·lules, encara que aquests factors es poden induir encara més per la infecció per virus. Els factors de restricció vírica intrínseca reconeixen components vírics específics, però a diferència d'altres receptors de reconeixement de patrons que inhibeixen indirectament la infecció viral induint interferons i altres molècules antivíriques, els factors antivírics intrínsecs bloquegen la replicació vírica de manera immediata i directa.

## Referències

* ↑ «Intrinsic antiviral immunity». Nature Immunology, vol. 13, 3, 01-02-2012, pàg. 214–22. DOI: 10.1038/ni.2229. PMC: 3549670. PMID: 22344284.
# Indian Springs (Nevada)

Indian Springs és una concentració de població designada pel cens al comtat de Clark a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 1.302 habitants. La comunitat va rebre el nom pel fet que els indis s'havien establert a les fonts properes al lloc original de la localitat.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indian Springs tenia 1.302 habitants, 526 habitatges, i 342 famílies La densitat de població era de 26,41 habitants per km².
Dels 526 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 35,0% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,0% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 28,0% de 45 a 64 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37,2 anys. Per cada 100 dones hi havia 105,04 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,33 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.966 $ i la renda mediana per família de 40.608 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.609 $ mentre que les dones 24.286 $. La renda per capita de la població era de 14.687 $. Aproximadament el 7,2% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ Federal Writers' Project. Origin of Place Names: Nevada. W.P.A., 1941, p. 15.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indian Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Indian Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Breses

Breses (IPA: ['bɾezas]) és un veïnat de la comuna de Mosset, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És situat al sud-oest d'aquest poble, i també al sud-oest d'on hi havia hagut el nucli primigeni de Mosset, a Sant Julià Vell i del monestir de Santa Maria de Corbiac, a 2 quilòmetres en línia recta del primer i a 750 metres dels altres dos llocs. És molt a prop del termenal amb Campome i d'una de les fargues que hi havia a Mosset, l'anomenada actualment Farga de Campome (malgrat ser dins del terme de Mosset). En l'actualitat és un petit veïnat d'hàbitat parcialment dispers que a penes té mitja dotzena de cases. Històricament, era el lloc nadiu de la nissaga dels senyors de Mosset. Tenia la seva església, Sant Esteve de Breses, actualment en ruïnes.
El lloc és esmentat des de l'any 1019, en una escriptura en la qual l'abat Oliba, de Sant Miquel de Cuixà, retorna als seus germans Sunifred, Ramon, Guifré i Miró un alou qui est in comitatu Confluente, in valle Mosseti, in villa Bredes et in aiacenciis et terminibus eius.

## Etimologia

Joan Coromines explica que el nom d'aquest poble, així com el de Breda, deriva del mot compost llatí Eporēda (el lloc que s'hi viatja a cavall), derivat dels mots cèltics epos (cavall) i red- (jo viatjo).

## Bibliografia

* Becat, Joan. «98 - Mosset». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-El Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Breses». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1995 (Onomasticon Cataloniae, III Bi-C). ISBN 84-7256-902-0.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Mosset». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Breses en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines, 1995.
# Bijago

El bijago o bidyogo és una llengua del grup de les llengües atlàntiques parlada a pels bijagos l'arxipèlag dels Bijagós de Guinea Bissau. Hi ha algunes dificultats de gramàtica i intel·ligibilitat entre dialectes amb el dialecte Kamona, que és inintel·ligible per als altres.

## Dialectes

Els dialectes del bijago són els següents:
* Anhaki a l'illa Canhabaque (Roxa)
* Kagbaaga a l'illa de Bubaque
* Kajoko a les illes Orango i Uno Islands.
* Kamona al nord de l'illa Caravela i Carache

## Característiques

El dialecte kajoko és un dels pocs al món que utilitza en el seu sistema de so bàsic una consonant linguolabial i l'oclusiva sorda [d̼] (Olson et al. 2009).

## Classificació

El bijago és força divergent. Sapir (1971) el va classificar com a llengua aïllada en la família de les llengües atlàntiques. Tanmateix, Segerer va mostrar que això es deu principalment als canvis de so no reconeguts, i que el bijago és, de fet, proper a les llengües bak. Per exemple, els cognats següents en bijago i Joola Kasa (una llengua bak) són completament normals, però no havien estat identificats prèviament (Segerer 2010):
| Glossa | Bijago | Joola Kasa |
| Cap | bu | fu-kow |
| ull | nɛ | ji-cil |

## Referències

* ↑ Bijago referència a Ethnologue (16th ed., 2009)

## Bibliografia

* Olson, Kenneth S., D. William Reiman, Fernando Sabio & Filipe Alberto da Silva. 2009. The voiced linguolabial plosive in Kajoko. Chicago Linguistic Society (CLS) 45(1), 519-530.
* Segerer, Guillaume. La langue bijogo. Oxford : Pergamon Press, 1997.
* Segerer, Guillaume. Lʼorigine des Bijogo : hypothèses de linguiste. In Gaillard, Gérald (Ed), Migrations anciennes et peuplement actuel des Côtes guinéennes, Paris : LʼHarmattan, 2000, pp. 183–191
* Segerer, Guillaume. La langue bijogo de Bubaque (Guinée Bissau). Louvain, Paris : Editions Peeters, 2002. 310 pp.
* Guillaume Segerer & Florian Lionnet 2010. "'Isolates' in 'Atlantic'". Language Isolates in Africa workshop, Lyon, Dec. 4
# Bob Lenarduzzi

Bob Lenarduzzi (Vancouver, 1 de maig de 1955) és un exfutbolista canadenc de la dècada de 1970, entrenador i dirigent esportiu.
Fou 47 cops internacional amb la selecció del Canadà, amb la qual participà en el Mundial de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Reading i Vancouver Whitecaps.
Posteriorment ha estat entrenador de Vancouver 86ers (1987-1993) i de la selecció del Canadà (1993-1998), i president de Vancouver Whitecaps FC. Ha estat inclòs al National Soccer Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Arxivat 7 May 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 15 juliol 2014. [Consulta: 17 febrer 2014].
* ↑ «Ellensburg Daily Record - Google News Archive Search». News.google.com. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ The Soccer Hall of Fame and Museum (Ontario) run by the OSA with an induction profile of Lenarduzzi
* ↑ National Soccer Hall of Fame and Museum (in the U.S.) with its 2003 induction page on Lenarduzzi
# CJC

CJC té els següents significats:
* Consell de Justícia de Catalunya, òrgan de govern del poder judicial previst per l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 2006
* Consell Jurídic Consultiu, òrgan consultiu en temes jurídics de la Generalitat Valenciana
* Colectivos de Jóvenes Comunistas, organització juvenil del Partit Comunista dels Pobles d'Espanya
* Col·lectius de Joves Comunistes - Joventut Comunista, organització juvenil històrica del Partit dels Comunistes de Catalunya
* Corpus Juris Civilis, compilació de dret romà feta per Justinià I
* Camilo José Cela, escriptor espanyol
* Canadian Journal of Communication, revista científica especialitzada en temes de comunicació
# CIVO United FC

El CIVO United Football Club (Civil Services) és un club de Malawi de futbol de la ciutat de Lilongwe.

## Palmarès

* Lliga malawiana de futbol:
       1987
* Copa malawiana de futbol:
       2015
* Copa de la Premsa de Malawi:
       1983, 1986
* Copa Chibuku de Malawi:
       1981, 1982
* Copa President de Malawi:
       2010

## Referències

* ↑ Club profile - Soccerway
* ↑ Tag archives - Nyasatimes.com
* ↑ «Malawi - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 «Malawi - List of Cup Winners». RSSSF.
# Brizopyrum

«Brizopyrum» té aquests significats:
* Brizopyrum (Stapf): gènere de la tribu Danthonieae de la família Poaceae: vegeu Tribolium
* Brizopyrum (Link): gènere de la tribu Poeae de la família Poaceae: vegeu Desmazeria
# Ca la Toni

Ca la Toni és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un conjunt d'edificis entre mitgeres de planta rectangular amb planta baixa i tres plantes pis, la darrera de les quals no ocupa la totalitat de la superfície de les plantes inferiors. Una part de la coberta, amb sostre mort, és plana i transitable, i la resta és inclinada. A la part posterior hi ha un pati i, al fons de la finca, una edificació auxiliar d'una planta.
La composició de la façana principal és ordenada, a partir d'eixos de simetria. A la planta baixa, d'esquerra a dreta, hi ha l'antic portal de la casa, actualment modificat i convertit en finestral, d'arc carpanell de pedra tallada. A la clau de l'arc hi ha gravat l'any 1882 i les inicials RM. Després hi ha un finestral, també de pedra i arc carpanell, amb clavellinera i barana de ferro. La porta rectangular va ser oberta posteriorment.
Al primer pis hi ha dos balcons rectangulars que comparteixen una llosana motllurada, molt probablement de pedra tallada, suportada per quatre mènsules decorades de ceràmica. Al segon pis hi ha dos balcons més petits amb llosana motllurada i mènsules decorades. Al damunt de cada balcó, coincidint amb el sostremort, hi ha un respirador circular. Coincidint amb els trespols hi ha una cornisa que és interrompuda per les llosanes dels balcons. A la part superior de la façana hi ha una cornisa més gran, amb motllura, sobre la qual hi ha un ampit calat constituït per pilastres prismàtiques i elements seriats de terrissa. Les baranes dels balcons, de ferro forjat, són fetes amb barrots verticals que arrenquen d'un sòcol decorat amb elements curvilinis. Als balcons hi ha persianes de llibret. A la part baixa de la façana hi ha un sòcol de pedra tallada.
El parament és arrebossat i pintat de color ocre clar. A l'extrem dret hi ha una cadireta que suporta la línia elèctrica. També hi ha cables de telefonia fixats a la façana. El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega i sostres unidireccionals de bigues de fusta. Els murs són, probablement, de maçoneria unida amb morter de calç. Obertures de façana són fetes de pedra tallada (roca calcària cristal·lina, compacta i poc porosa) i, molt probablement, amb peces de maó massís.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca la Toni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Bonia

Els bambús del gènere Bonia o Monocladus de la subfamília bambusoideae de la família Poaceae, són plantes de clima tropical, amb rizoma simpoidal.

## Taxonomia

* Bonia amplexicaulis
* Bonia levigata
* Bonia saxatilis
* Bonia solida
* Bonia tonkinensis
* etc.
# Ilim-Ilimma I

Ilim-Ilimma I va ser rei d'Alep (abans regne de Iamkhad) i va regnar a la meitat del segle xvi aC, succeint el seu pare Abbael II.
El que se sap d'Ilim-Ilimma és per les inscripcions que es van trobar a l'estàtua del seu fill Idrimi. La seva esposa era una princesa del regne d'Emar i van tenir molts fills, entre ells Idrimi, el més jove. Ilim-Ilimma es va veure amenaçat per Barattarna, rei de Mitanni, que segurament va instigar una rebel·lió a Alep on Ilim-Ilimma va morir, potser l'any 1524 aC. La família reial va poder fugir al petit regne d'Emar. Mitanni va aprofitar per ocupar l'antic regne de Iamkhad, i Alep va quedar sota l'autoritat de Barattarna. Més tard, Idrimi va acceptar ser vassall de Mitanni i va recuperar el tron d'Alep.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 153. ISBN 8437619181.

## Vegeu també

* Estàtua d'Idrimi
# Brod

«Brod» té aquests significats:
* Brod (Perm), localitat del krai de Perm, a Rússia
* Brod (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
# Brod (Perm)

* Per a altres significats, vegeu «Brod».
Brod (en rus: Брод) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 107 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 10 setembre 2014].