OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La vida i mort d'un activista polític

La vida i mort d'un activista polític (títol original, Smierc Zygielbojma) és una pel·lícula de drama històric dirigit per Ryszard Brylski, que es va estrenar al Festival de Cinema de Gdynia el setembre de 2021. La pel·lícula explica fets reals i és una biografia cinematogràfica sobre el polític jueu Szmul Zygielbojm, que va intentar conscienciar el món de l'Holocaust suïcidant-se. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ «Katowicki Nikiszowiec scenerią zdjęć do filmu "Śmierć Zygielbojma"» (en polonès), 19-11-2019. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ «La vida i mort d'un activista polític». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 juny 2024].
# Lestanville

Lestanville és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 93 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lestanville era de 93 persones. Hi havia 25 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills, 17 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lestanville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 50 eren actives i 17 eren inactives. De les 50 persones actives 43 estaven ocupades (25 homes i 18 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 17 persones inactives 3 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Lestanville hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lestanville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lestanville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Al-Àixraf Janbalat

Al-Màlik al-Àixraf Janbalat (àrab: الملك الأشرف جنبلاط, al-Malik al-Axraf Janbalāṭ), més conegut simplement com al-Àixraf Janbalat, fou soldà mameluc de la dinastia burjita o circassiana (1499-1501).
El sultà adh-Dhàhir Qànsawh, amenaçat per un complot, va fugir (1499) i un altre mameluc aixrafí de nom Janbalat, que tenia uns 45 anys, va pujar al sultanat amb el títol d'al-Màlik al-Àixraf. El canceller Tuman-bay, un altre mameluc aixrafí que ja havia deposat el sultà an-Nàssir Muhàmmad ibn Qàït-bay (1498) quan era canceller, i que ara governava Síria, el va enderrocar el 1501. Janbalat va intentar resistir a la ciutadella, però fou derrotat, capturat i enviat a l'exili, a Alexandria, per ser més tard executat. Tuman-bay es va proclamar sultà.

## Referències

* ↑ Nicolle, David. Mamluk ‘Askari 1250–1517 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2014, p. 13. ISBN 1782009302.

## Bibliografia

* André Clot, L'Égypte des Mamelouks 1250-1517. L'empire des esclaves
* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
# Josep Sagré i Pera

Josep Sagré i Pera (Canet de Mar, 1903 - Barcelona, 1980) fou un periodista i crític cinematogràfic català.
Va començar a escriure articles de crítica cinematogràfica a El Mundo Deportivo el 1928 i el 1930 va fundar la revista de cinema El Clarín Cinematográfico. Abans de la guerra civil espanyola va escriure articles sobre cinema a La Humanitat, Ràdio Barcelona (1924-1938), Popular Film (1926-1937), Films Selectos (1930-1937), Cine-Art (1933-1935) i Actualidades Paramount (1935-1936). També fou cap de publicitat a Espanya de Gaumont i treballà pel Cine Fantasio i la Internacional Films de Lluís Cabezas.
Després de la guerra continuà com a crític cinematogràfic a El Noticiero Universal i a Fotogramas, i de 1951 a 1961 fou sotsdirector de Cine Mundo. El 1951 va editar Summa España Films per divulgar el cinema espanyol a l'estranger. El seu prestigi li va permetre formar part del jurat del I Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià (1954). Posteriorment es va dedicar a la comercialització de pel·lícules per les empreses Selecciones Capitolio i Hispamex. Finalment, el 1967 va participar en la fundació de Barcino Films amb Joan Munsó i Cabús (amb qui regentava les sales de cinemes d'art i assaig Savoy i Rialto) i Víctor Sagi i Vallmitjana, que estrenarien en versió traduïda al castellà o en versió original El servent, King & Country, Jules i Jim o La guerre est finie
El 1980 va rebre a títol pòstum un Premi Sant Jordi de Cinematografia especial del jurat per la seva dedicació al cinema.

## Referències

* ↑ Premios y jurados - 2 Edición 1954 al web de la Zinemaldia
* ↑ El Kane de la publicidad, La Vanguardia, 30 de novembre de 2014
* ↑ Josep Sagré i Pera, Diccionari del Cinema a Catalunya
# Mautas

Mautas (en francès Mautes) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 220 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Auzances-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 319 | 370 | 313 | 298 | 269 | 220 | 213 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yolande Plas | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Mausoleu romà

Un mausoleu romà és un tipus de monument funerari que comença a estendre's per tot l'Imperi a partir del segle i, responent a un sentiment de transformació de la tomba en santuari destinat al culte de la memòria del difunt. També serveix d'enterrament per a diversos membres d'una mateixa família.

## Tipologies

Des del punt de vista arquitectònic es divideixen en dos tipus:
* Amb forma de temple, de planta rectangular o circular;
* Mausoleus rectangulars, en els que quedarien inclosos tots aquells que sense afectar la forma de temple poden presentar una planta més o menys quadrada amb l'aparença d'habitació en funcions de cambra funerària o, si la sepultura és subterrània, de sala de reunió; difereixen dels de temple en què no van precedits d'escala ni pronaos i que estan al mateix nivell del terreny, de vegades amb més d'una planta. Dins d'aquesta sèrie cal considerar els monuments turriformes.

## Mausoleus romans a Hispània

* Mausoleu romà (Còrdova)
* Mausoleu romà d'Isla Canela, Ayamonte (Huelva).
* Mausoleu romà de les Vegas, La Pueblanueva (Toledo).
* Mausoleu de Favara, Fabara (Saragossa).
* Mausoleu romà d'Abla, Abla (Almeria).

## Mausoleus romans a Itàlia

* Mausoleu de Santa Costanza, Roma.
* Mausoleu d'August, Roma.
* Mausoleu de Gal·la Placídia, Ravenna.
* Castell Sant'Angelo o Mausoleu d'Adrià, Roma.

## Notes i referències

* ↑ Edmund Thomas. Monumentality and the Roman Empire: architecture in the Antonine age. Oxford University Press, 2007, p. 181–. ISBN 9780199288632 [Consulta: 19 gener 2011].
* ↑ «Enciclopèdia-aragonesa: Mausoleus romans.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 gener 2011].

## Enllaços externs

* Mausoleus romans de "Porta Gallecs" a Còrdova
* Mausoleu romà de Favara Arxivat 2016-08-26 a Wayback Machine.
* Mausoleu Romà d'Abla
# Mas de la Condesa

El Mas de la Condesa és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida de la Grassa. És una masia important i d'anomenada. Se situa a l'est de la riera de la Quadra, al sud del camí de les Puntes i al nord del camí del Mas de la Sena. Al nord hi té també el Mas de Llobet. A tocar hi passa el camí del Mas de la Condesa, que hi porta. Diuen que les seves terres arriben a tocar el terme de Constantí. La Condesa era la comtessa de Rius, filla única de Marià Rius i Montaner, comte de Rius, casada amb Ferran de Querol i de Bofarull.

## Descripció

El mas és una construcció gran de planta rectangular i volum senzill, amb tres plantes d'alçada i coberta de teulada a dues aigües. Al voltant d'aquest cos principal hi trobem altres construccions de planta baixa annexades, però les que flanquegen la façana principal del mas, són les que més destaquen el volum de l'edifici. A l'esquerra del mas i ha una ermita amb espadanya i campana. La façana principal del mas, és ordenada en la seva composició, tant a nivell vertical, com en els ordres horitzontals: planta baixa amb finestres i porta, planta primera amb balcons de barana, i planta segona amb finestretes. Tot plegat, és un conjunt de creixement compacte que abraça el mas principal. Mostren tots els edificis una composició arquitectònica planimètrica, basada en la simètrica central que ordena els buits, repetitius i ben proporcionats de l'accés, les finestres i els balcons.
L'estat actual del mas, l'ermita i la bassa, és bo. S'hi han fet altres construccions annexes. Es conserva el caminal que hi porta i una placeta amb palmeres.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 184. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 103-104.
# Mas de la Cisquella

El Mas de la Cisquella és una obra de Juncosa (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas de planta baixa i tres pisos superiors, de planta més aviat quadrada i cobert a dues aigües amb teula àrab. Està fet a base de pedra i fang, segurament aprofitats d'una construcció anterior. La construcció principal està datada el 1786, segons consta a una inscripció al portal. Ha estat molt modificat amb el temps, es veuen noves obertures, s'ha fet una terrassa, s'hi han adossat noves edificacions.
Destaca prop de la masia un arc apuntat, possiblement dels segles XII- XIII, que es desconeix la construcció de la que deuria formar part. Al darrere també hi ha alguns contraforts medievals.

## Història

Dicionario Madoz (Madrid 1847) "Una quinta denominada Cisquella, donde existió un pueblo pequeño, que según tradición fue destruído en tiempos de la denominación árabe del cual quedan todavía un pedazo de torre, algunos aljibes, un horno de pan y otros vestigios".
Avui el mas de la Cisquella resta deshabitat; el seu actual propietari és Francisco López, però anteriorment ho havia estat la família Piñol.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de la Cisquella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Temperatura (desambiguació)

«Temperatura» té aquests significats:
* Física
** Temperatura, propietat física d'un sistema que és a la base de les nocions de calor i fred
*** Temperatura termodinàmica o Temperatura absoluta, temperatura expressada en l'escala absoluta o Kelvin, els valors de la qual són inferiors en 273,15 graus als de l'escala Celsius, i el 0 de la qual constitueix el límit inferior absolut de les temperatures possibles.
*** Temperatura crítica, temperatura d'un gas per damunt de la qual és impossible de liquar-lo únicament per un augment de pressió.
*** Temperatura de color, temperatura absoluta del cos negre per a la qual les ordenades de la corba de distribució espectral de l'emissió són aproximadament proporcionals a les de la radiació considerada.
*** Temperatura de Curie, temperatura per sobre la qual un material ferromagnètic perd les seves propietats i es converteix en paramagnètic i un material piezoelèctric perd la seva polarització elèctrica espontània
*** Temperatura d'ebullició, vegeu punt d'ebullició
*** Temperatura de fusió, vegeu punt de fusió
*** Temperatura de superfície: Temperatura d'un estel
* Biologia
** Temperatura basal, temperatura del cos d'un individu en dejú, en repòs i en un ambient d'uns 20 °C.
* Climatologia:
** Temperatura mitjana, mitjana aritmètica de la temperatura en un període
** Temperatura de sensació, sensació de calor que nota un cos humà a causa de la combinació de la temperatura i la velocitat del vent
** Temperatura de xafogor, temperatura que combina la temperatura de l'aire i la humitat relativa per a determinar una temperatura que el cos humà percep
** Temperatura ambient, temperatura de l'atmosfera que envolta un cos, referit normalment a la temperatura ordinària
** Temperatura seca, temperatura de l'aire prescindint de la radiació calorífica dels objectes, dels efectes de la humitat relativa i de la seva velocitat
Viccionari
# Temperatura d'ignició

S'anomena temperatura o punt d'ignició a la temperatura mínima necessària perquè un combustible cremi autònomament, sense necessitat de mantenir una font d'ignició.
Perquè això succeeixi és necessari arribar primer la Temperatura de vaporització i a la temperatura d'inflamació.

## Vegeu també

* Temperatura d'autoignició
* Combustió
* Foc
# Masae Suzuki

Masae Suzuki (鈴木 政江, 21 de gener de 1957) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1984. Va disputar 45 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1991.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1984 | 1 | 0 |
| 1985 | 0 | 0 |
| 1986 | 13 | 0 |
| 1987 | 4 | 0 |
| 1988 | 3 | 0 |
| 1989 | 9 | 0 |
| 1990 | 5 | 0 |
| 1991 | 10 | 0 |
| Total | 45 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Masae Suzuki, Fitxa a Soccerway
# Masafumi Hara

Masafumi Hara (Japó, 21 de desembre de 1943), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masafumi Hara va disputar 5 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Tapirus kabomani

Tapirus kabomani és una de les cinc espècies vivents de tapir, així com la més petita d'entre elles. T. kabomani viu a la selva amazònica, on sembla simpàtric amb el tapir amazònic (T. terrestris). En ser descrit el 2013, T. kabomani es convertí en la primera espècie de perissodàctil descoberta en més de cent anys.

## Sistemàtica

Anàlisis morfològiques i filogenètiques han revelat que T. kabomani fou el primer dels tres tapirs endèmics de Sud-amèrica a divergir de la resta del grup.
| Tapirus | T. bairdii (tapir de Baird)  T. kabomani  T. terrrestris (tapir amazònic (clúster de l'Equador)  T. pinchaque (tapir de muntanya)  T. terrestris (clúster del Brasil i altres clústers)  T. indicus (tapir asiàtic) |

## Referències

* ↑ Cozzuol, M. A.; Clozato, C. L.; Holanda, E. C.; Rodrigues, F. V. H. G.; Nienow, S.; De Thoisy, B.; Redondo, R. A. F.; Santos, F. C. R. «A new species of tapir from the Amazon» (en anglès). Journal of Mammalogy, 94, 6, 2013, pàg. 1.331. DOI: 10.1644/12-MAMM-A-169.1.
# Milltown (Dakota del Sud)

Milltown és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 8 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milltown tenia vuit habitants, 6 habitatges, i 1 famílies. La densitat de població era de 7,2 habitants per km².
Dels 6 habitatges en un 0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,3% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 66,7% no eren unitats familiars. En el 66,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 50% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 12,5% entre 25 i 44, un 50% de 45 a 60 i un 37,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 57 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 60 homes.
La renda mediana per habitatge era de 8.750 $ i la renda mediana per família de 8.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 8.750 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 5.031 $. Entorn del 100% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Menjagrà de clatell blanc

El menjagrà de clatell blanc (Sporophila fringilloides) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes a prop de la vora dels boscos des del sud de Veneçuela al nord-oest del Brasil amazònic.

## Taxonomia

Antany era ubicat al monotípic gènere Dolospingus Elliot, 1871. Actualment classificat a Sporophila arran els treballs de Burns et al. 2016.

## Referències

* ↑ «Menjagrà de clatell blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ KJ Burns, P Unitt et NA Mason. 2016. A genus-level classification of the family Thraupidae (Class Aves: Order Passeriformes). Zootaxa 4088(3): 329–354.
# Menjagrà de flancs grisos

El menjagrà de flancs grisos (Sporophila castaneiventris) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones sorrenques, camps empantanegats, terres de conreu i zones arbustives de les terres baixes, des del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i les Guaianes, cap al sud, fins est de l'Equador, est del Perú, nord de Bolívia i l'oest amazònic, nord i nord-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Menjagrà de flancs grisos». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Menjagrà de pit canyella

Sporophila hypoxantha, conegut com a Menjagrà de pit canyella en català és una espècie d'ocell passeriforme del gènere Sporophila que habita al centre-est de l'Amèrica del Sud.

## Distribució i hàbitat

Pel que fa a la seva distribució geogràfica, el Menjagrà de pit canyella es pot trobar tant als territoris centrals del Brasil, passant per pràcticament la totalitat del territori bolivià, Paraguai, l'oest de l'Uruguai i les províncies nòrdiques de l'Argentina. Viu a les sabanes i pastures humides.
Gràcies a la basta extensió de territori i l'hàbitat que ocupa, es troba en Risc mínim d'extinció, com a tal, no és una espècie que es pugui considerar amenaçada ni gairebé amenaçada pel que fa a la seva conservació.

## Alimentació

Com la resta d'espècies del seu gènere, el Menjagrà de pit canyella s'alimenta a base de llavors, el que, de fet, dona nom al nom comú del seu gènere, Menjagrà.

## Comportament

Aquests ocells tenen un comportament molt territorial.
D'altra banda, el seu cant ha estat força estudiat, i ha estat descrit com a melodiós amb xiulets dolços, agradables a la oïda. Dins l'espècie, trobem cinc regiolectes (variants de cants trobades a subpoblacions d'una espècie amb una gran extensió i en tots els individus dins aquest gran rang), que corresponen amb diferents patrons d'ús d'hàbitat, però que aparegueren independentment de la presència del comportament migratori.

## Referències

* ↑ «Tawny-bellied Seedeater (Sporophila hypoxantha)» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2017].
* 1 2 «Sporophila hypoxantha (Tawny-bellied Seedeater)». [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «Capuchino Canela (Sporophila hypoxantha)». [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ Areta, Juan Ignacio; Repenning, Márcio «Systematics of the Tawny-Bellied Seedeater (Sporophila hypoxantha). I. Geographic Variation, Ecology, and Evolution of Vocalizations». The Condor, 113, 3, 01-08-2011, pàg. 664–677. DOI: 10.1525/cond.2011.100058. ISSN: 0010-5422.
# Mawsata

Mawsata fou un districte tribal de l'Alt Yafa, un dels cinc del país, que encara conserva una personalitat acusada. El nuclis principals són Al-Qudmah i Al-Quaiti. La muntanya principal és el Djabal al-Darfan. La població del districte és d'uns 40.000 habitants i és la zona més poblada del Yafa Superior. Se situa a la part occidental i sud-occidental de l'Alt Yafa.
El districte poblat per les tribus mawsati, estava governat per un cap hereditari de la família del sultà amb el títol de naqib amb autoritat judicial i religiosa sobre les tribus, i dependent del sultà de Mahjabah. Un lluita familiar va dividir el poder entre dos branques vers el 1860. Gran Bretanya va considerar el territori part de l'Alt Yafa, i a totes les tribus sota el seu protectorat vers el 1904 però no hi va tenir relacions efectivas abans del 1944. El 1917 la zona va quedar inclosa al Protectorat Occidental d'Aden. El 1964 els dos caps de Mawsata van romandre lleials al sultà i el territori va quedar inclòs dins el Protectorat d'Aràbia del Sud. L'estiu de 1967 les forces revolucionàries ja controlaven l'Alt Yafa i quan es va proclamar la República Popular del Iemen del Sud va quedar integrat a la muhafazah IV (governació IV) amb la resta de l'Alt Yafa. El 1990 amb la unió dels dos Iemen va quedar inclosa a la governació de Dhala.

## Naqibs

* Qasim Al Harhara vers 1780-1810
* Ali ben al-Qasim Al Harhara vers 1810-1840
* Askar ben Alí Al Harhara vers 1840-1860
Línia probablement amb seu a Al-Quaiti:
* Alí ben Askar Al Harhara 1860-1907
* Naji ben Alí ben Askar Al Harhara 1907-1940
* Ahmad ben Abi Bakr ben Alí Al Harhara 1940-1963
* Haidara ben Ahmad Al Harhara 1963-1967
Línia probablement amb seu a Al-Qudmah:
* Muhsin ben Askar Al Harhara 1860-1920
* Muhammad ibn Muhsin ben Askar Al Harhara 1920-1946
* Husayn ben Salih ben Muhsin Al Harhara 1946-1959
* Salih ben Husayn ben Salih Al Harhara 1959-1967
# Svetli Put (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Svetli Put».
Svetli Put (en rus: Светлый Путь) és un poble (un khútor) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Svetli (Calmúquia)

* Per a altres significats, vegeu «Svetli».
Svetli (en rus: Светлый) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 485 habitants. Pertany al districte municipal d'Ikí-Burul.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область.1989». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-26.