OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Darrellhenryita

La darrellhenryita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la turmalina. Rep el nom en honor de Darrell J. Henry (1951-), professor de geologia a la Universitat Estatal de Louisiana (Baton Rouge, EUA), expert en mineralogia, petrologia, química cristal·lina i nomenclatura dels minerals del grup de la turmalina.

## Característiques

La darrellhenryita és un ciclosilicat de fórmula química Na(LiAl₂)Al₆(BO₃)₃Si₆O$_{18}$(OH)₃O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012, i la primera publicació data del 2013. Cristal·litza en el sistema trigonal.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Nová Ves, a la localitat de Český Krumlov, dins la Regió de Bohèmia Meridional (República Txeca). També ha estat descrita a Mogok, al districte de Pyin-Oo-Lwin (Divisió de Mandalay, Myanmar) i a la pedrera Berry-Havey, a Poland (Maine, Estats Units). Aquests dos indrets, juntament amb la localitat tipus, són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Darrellhenryite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 juliol 2019].
# Ford 1949

Ford 1949 és un model d'automòbil de la Ford Motor Company dels Estats Units, que es va començar a fabricar l'any 1949.

## Història

Després de la bona acceptació del model Ford 1941 versió 1948, Ford redissenya els cotxes per a l'any 1949, es tractava d'un cotxe nou, mantenint els motors de 6 cilindres en línia i el motor V8, amb millores de potència.
Els Ford 1949 debuten en una festa de gala que es va realitzar a l'Hotel Waldorf-Astoria de Nova York al juny de 1948. La nova estructura d'acer integrada va ser anunciat com un "cos de salvavides", i fins i tot el vagó de fusta era d'acer al seu interior.   Les línies de luxe i super luxe van ser substituïdes per una nova norma, els cotxes tenien un aspecte modern amb parafang posterior completament integrada i una defensa al front i a la part posterior de l'automòbil molt vistosa d'acer cromat.

## Anys 1950 - 1951

L'any 1950 va veure un nou Ford "sedan esportiu" de dues portes amb dos tons de pintura destinat a donar batalla a la competència amb la marca Chevrolet, que havien tret al mercat un model molt popular l'any 1950.
El 1951 Ford va presentar un opcional, el Ford-O-Matic de transmissió automàtica, vehicle que surt per primera vegada al mercat automobilístic.

### Galeria d'imatges

* Ford 1951 cabriolet (vista frontal)
* Ford 1951 Cabriolet (vista posterior)
* Ford 1951 V-8 Station Wagon
* Ford 1951 super de luxe
* Ford 1950 custom de luxe
* Ford 1951 de dos colors
* Ford 1949 camioneta
* Ford 1951 custom cupè V8

## Referències

* David L. Lewis (2005). 100 Years of Ford. Publications International. pp. 135-151. ISBN 0-7853-7988-6.
# Joan Martínez

Joan Martínez és el nom dels següents personatges:
* Joan Martínez Quintana (1945), jugador de bàsquet català.
* Joan Martínez Alier (1939), economista català.
* Joan Martínez Bàguena (1897-1986), compositor valencià.
* Joan Martínez i Sallés, metge de l'expedició que coronà el Shisha Pangma el 1990
* Joan Martínez d'Eslava, cavaller a la Conquesta de Mallorca.
* Joan Martínez d'Eslava (s.XIV), cavaller a la defensa d'Oriola al llarg de la Guerra dels dos Peres.
# Josefa Gómez Moya

Josefa Gómez Moya (València, 1948) és una treballadora social valenciana experta en el camp de les adiccions amb sustancies durant mes de cuaranta anys.
Va nàixer en una família nombrosa de classe mitja. Tot i haver rebut una educació en un col·legi de monges, els seus progenitors tenien un pensament obert i liberal per a l'època. La qual cosa va afavorir en la decisió pròpia de no continuar rebent educació en un col·legi religiós. Als 16 anys, aproximadament, decideix estudiar ''Assistenta Social'', que a dia de hui es coneix com Treball Social en l'Escola Oficial d'Assistentes Socials de València, graduant-se en 1968 en l'Escola Oficial de Madrid. Anys més tard, quan estava treballant en el Departament de Treball Social i Serveis Socials de la Universitat de València, decideix continuar formant-se i es gradua en Ciències Polítiques i Sociologia en la Universitat Pontificia de Salamanca (1996). Després es matricula en el Programa de Doctorat en Ciències Socials de la Universitat de València i en 2003 presenta la seua tesi doctoral titulada: ''El alcoholismo femenino: una perspectiva sociológica''.
Va desenvolupar la major part de la seua trajectòria a la seua especialitat l'alcoholisme compaginant-lo amb l'àmbit acadèmic com a professora. A l'actualitat, està jubilada i, tot i que ja no es dedica plenament a la docència i a la investigació, es troba molt activa en el mon associatiu. Participa en la junta directiva tant de l'Associació d'Amics de la Nau Gran com en l'Associació de Professors Jubilats de la Universitat de València. Pel que fa a l'esport, ha aconseguit varies medalles en campionats nacionals de natació. Esport que encara practica.
Els seus inicis en el Hospital Psiquiàtric Provincial van ser als 20 anys i va començar a treballar amb el Dr. Emilio Bogani Miquel. En la dècada dels 60 treballava en l'àmbit de la salut, sobre tot en la salut mental, estava implementant-se un enfocament mes social, que abans no s'havia contemplat, i all requeria la incorporació d'altres professionals que estiguessin mes afins a les Ciències Socials, com per exemple, Treball social.

## Referències

* 1 2 3 4 Agulló, Victor; Arteta, Dayana. 16 pioneras valencianas frente a las adicciones, 2022, p. 55-65. ISBN 978-84-16926-89-3.
# John Bevis

John Bevis (10 de novembre de 1695 a Old Sarum, Wiltshire – 6 de novembre de 1771) va ser un astrònom, recercador de l'electricitat i metge anglès. Va ser el descobridor de la Nebulosa del Cranc l'any 1731. Bevis també observà una ocultació pel planeta Venus del planeta Mercuri el 28 de maig de 1737 i observà i va predir els eclipsis de les llunes de Júpiter. De les observacions fetes dels del telescopi a Stoke Newington, Middlesex, compilà un catàleg d'estels titulat Uranographia Britannica al voltant de 1750.
El 1757 Bevis publicà a Londres un volum The History and Philosophy of Earthquakesen el qual recull informes del terratrèmol de Lisboa i que després va ser utilitzat per John Michell (1761).
El 1757 Bevis va ser preguntat pel tabaquer Thomas Hughes pel motiu pel qual les plantes de tabac no florien al seu jardí de Bagnigge House, a King's Cross Road, Londres. Bevis va comprovar que l'aigua amb la qual regava tenia un excés de ferro i aquesta aigua va ser aprofitada per a construir l'any 1758 un spa que va ser molt popular anomenat, Bagnigge Wells.
Va ser elegit Fellow of the Royal Society el novembre de 1765.

## Recerca en l'electricitat

L'any 1746 va arribar a Anglaterra el primer flascó de Leyden, Bevis treballà amb William Watson per a refinar-lo utilitzant el plom. Van fer experiments per tal de determinar la velocitat de l'electricitat i van concloure que era gairebé instantània. Watson i Bevis van establir molta correspondència amb Benjamin Franklin i s'uniren al seu grup i van unir uns flascons de Leyden per a construir una bateria.Van presentar el concepte de les càrregues elèctriques positives i negatives.

## Referències

* ↑ «A Concise History of Mainstream Seismology: Origins, Legacy, and Perspectives» (PDF). Bulletin of the Seismological Society of America Vol. 85, No. 4 p. 1202–1225, 01-08-1995. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ The London Encyclopaedia p.32
* ↑ «Library and Archive catalogue». Royal Society. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2020. [Consulta: 14 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Short biography at SEDS
* List of fellows of the RAS Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* The story of Bagnigge Wells Arxivat 2021-01-19 a Wayback Machine.

## Fonts

* Weinreb, B and Hibbert, C. The London Encyclopaedia. Macmillan London Ltd, 1983. ISBN 0-333-45817-6.
# Joana A. Vidal Ferrer

Joana A. Vidal Ferrer (Santanyí, 6 de juny de 1907 – Palma, 7 de juny de 1980). De professió brodadora, als darrers anys de la seva vida va plasmar una grapada de senzills poemes de caràcter popular plens de delicats sentiments i de destacables valors estètics. Quasi tots varen ser publicats a les revistes Ponent i Paris-Baleares. Va morir a S'Arenal o Platja de Palma durant la nit del 6 al 7 de juny de 1980.
Una selecció dels seus poemes va ser editada amb caràcter pòstum sota el títol de Poesies.

## Obra

* Poesies, Mallorca, 1980

## Referències

* ↑ «Joana A. Vidal Ferrer: Poesia Mallorquina». Mirador del Denip, 24-09-2019. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ Joana A. Vidal Ferrer: Poesies, Publicació Annexa als Quaderns Literaris Ponent, Mallorca, 1980
# Piula dels Nilgiri

La piula dels Nilgiri (Anthus nilghiriensis) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies de les muntanyes del sud-oest de '’Índia, a l'oest de Tamil Nadu i a Kerala.

## Vegeu també

* Muntanyes Nilgiri

## Referències

* ↑ «Piula dels Nilgiri». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Port Talbot

Port Talbot (en gal·lès Aberafan o Porth Talbot) és una ciutat portuària del sud del País de Gal·les, situada dins el county borough de Neath Port Talbot, à l'est de la badia de Swansea, a la desembocadura del riu Afan.
Amb uns 50.000 habitants, forma part del comtat de West Glamorgan, en una regió tradicionalment productora d'hulla. Hi ha plantes siderúrgiques com la de Margam, una de les dues darreres que queden al País de Gal·les.

## Persones il·lustres

* Anthony Hopkins (1937), actor.
* Bernard Fox (1927), actor,
* Peg Entwistle (1908-1932), actriu.
# Joaquim Verdaguer i Caballé

Joaquim Verdaguer i Caballé (Terrassa, 22 de juliol del 1945 - 1r de gener del 2022) fou un historiador i arxivista català de Terrassa, expert en fotografia històrica de la ciutat. Va treballar a l’Arxiu Històric de Terrassa fins que es va jubilar, i va tenir una forta vinculació amb la Fundació Privada Arxiu Tobella durant molts d'anys.
De pare terrassenc i de mare amb orígens a Rossell (Baix Maestrat), Verdaguer es considerava un "santperenc de soca-rel". De formació autodidacta i havent fet diverses feines, un dels interessos més constants que va tenir al llarg de la seva vida fou Sant Pere de Terrassa.
Va morir el 1r de gener del 2022, a 76 anys.

## Obra destacada

* 1992 - El bàsquet a Terrassa (Arxiu Tobella)
* 1996 - Blanca de Centelles (Ajuntament de Terrassa)
* 2000 - Rieres i torrents de Terrassa (Fundació Mina d'Aigües de Terrassa)

## Premis

* 2006 - Premis Calassanç Ciutat de Terrassa per Via fora (2n Premi de Narració Curta)
* 2015 - Premi Terrassenc de l'Any

## Referències

* 1 2 Torras, Marina «Mor Joaquim Verdaguer, popular historiador terrassenc». Diari de Terrassa, 1r gener 2022.
* ↑ «Mor l’historiador Joaquim Verdaguer». Món Terrassa, 1r gener 2022.
# Josep Delfí Guàrdia i Canela

Josep-Delfí Guàrdia i Canela (Balaguer, la Noguera 1945) és un advocat i jurista català.

## Biografia

Es llicencià en dret amb Premi extraordinari, a la Universitat de Barcelona, i des del 1966 exerceix com a advocat. Ha estat diputat de la junta de govern del Col·legi d'Advocats de Barcelona en els períodes 1970-1975 i 1978-1983. De 1983 a 2001 i de 2002 a 2010 va ser Director de l'Assessoria Jurídica de “Ferrocarril Metropolità de Barcelona SA” i de “Transports de Barcelona, S.A.” i membre del Comité “Union Européenne” de la UITP. Ha estat membre del Consell d'Administració de “la Caixa” i actualment ho és de “Criteria Caixa” i de “Vida Caixa”
El 1975 fou elegit membre de número de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya, de la qual fou Secretari entre 1977 i 1983 i President entre el 1992 i el 2000 i entre el 2008 i el 2016. És Acadèmic d'honor de la “Real Academia de Jurisprudencia y Legislación de España” i de les de Galicia, Granada, Valencia, Córdoba –República Argentina-, México, Colombia, Chile i Paraguay.
Ha estat també professor de dret processal i de dret civil a la Universitat de Barcelona i a la Universitat de Lleida, fins al curs 1983-1984. Té nombroses publicacions en dret privat (especialment dret civil català) i dret processal.
És membre del comitè de redacció de la Revista Jurídica de Catalunya des del 1969 i tingué una participació destacada en el Segon Congrés Jurídic Català de 1971. El 1980 fou escollit membre de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat de Catalunya i de la seva comissió permanent. Ha estat membre de la Comissió de Control de la Iniciativa Legislativa Popular del Parlament de Catalunya. Membre de la Comissió de Codificació de Catalunya i de l'Observatori de Dret Privat
El 1998 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Proper ideològicament a Unió Democràtica de Catalunya, el 2001-2002 fou Conseller de Justícia de la Generalitat de Catalunya.
El 2017 ha estat nomenat pel Copríncep Episcopal, un dels quatre Magistrats del Tribunal Constitucional d'Andorra, Està previst el seu període de Presidencia del 2020 al 2022.
# Jokūbas Šernas

Jokūbas Šernas pronunciació (?·pàg.) (1888-1926) va ser un advocat lituà, periodista, professor i banquer, i un dels vint signants de la Declaració d'Independència de Lituània.
Nascut a Biržai, va estudiar Dret a la Universitat Estatal de Sant Petersburg, on es va graduar el 1914. Després del seu retorn a Lituània, va treballar a Vílnius per a diverses causes polítiques centrades al voltant de la independència, i va ensenyar al gymnasium de Vílnius, a més d'ocupar-se de l'edició del Lietuvos žinios (Notícies de Lituània). Va ajudar a organitzar la Conferència de Vílnius, i va ser elegit membre del Consell de Lituània, a més de signatari de l'Acta de 1918.
Després de la independència Šernas serví en les organitzacions que treballaven per establir institucions democràtiques en el nou Estat, com el Ministeri de l'Interior. Va fundar i va editar la revista Savivaldybės (autogovern), i va ser nomenat director del Banc del Comerç i la Indústria.
Va ser el pare de l'actor Jacques Sernas, però va morir al Kaunas el 1926, només un any després que el seu fill nasqués el 1925. Està enterrat al cementiri de Nemunėlio Radviliškis

## Referències

* " Šernas, Jokūbas". Encyclopedia Lituanica V: 123. (1970-1978). Ed. Simas Sužiedėlis. Boston, Massachusetts: Juozas Kapočius. LCC 74-114275.
# Jokin Uria Lekuona

Jokin Uria (Lezo, 12 de febrer de 1965) és un exfutbolista basc, que jugava com a migcampista.

## Trajectòria

Uria va passar pràcticament tota la seua carrera esportiva a la Reial Societat. Va ser fitxat al 82/83 del Sagrado Corazón de Telleria, per formar part del planter del filial donostiarra, el Sanse. Debuta a la temporada següent amb el primer equip en un partit de Copa del Rei contra l'Amorebieta, però no seria fins a la campanya la 86/87 quan dona el salt en Lliga. Eixe any juga 11 partits i el seu equip guanya la Copa del Rei.
Ja part de la Reial Societat, no va ser fins a la temporada 91/91 quan aconsegueix la titularitat, disputant fins a 30 partits. A l'any següent qualla la seua millor temporada amb 32 partits i 4 gols. Però, no té més continuïtat i torna a tindre un paper regular en l'equip donostiarra, al voltant de la vintena de partits de lliga a l'any, fins al seu darrer exercici, el 96/97, on només hi apareix en nou ocasions.
Finalment, la campanya 97/98 juga amb la SD Eibar de la Segona Divisió, disputant 31 partits. A la conclusió d'eixa temporada hi penja les botes, amb 223 partits en Primera i 9 gols.
# Pota de cavall (desambiguació)

«Pota de cavall» té aquests significats:
* Pota de cavall, una planta de la família de les asteràcies.
* Pota de cavall (bolet) (Scleroderma verrucosum), també anomenat pota de cavall verrucosa, un fong del gènere Scleroderma.
* Popularment, qualsevol bolet del gènere Scleroderma, com la pota de cavall groga (Scleroderma citrinum) i la pota de cavall estrellada (Scleroderma polyrhizum).
* El peu d'un cavall.

## Referències

* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013, p. 449-452. ISBN 9788496905986.
# Pobeda (Sovkhozni)

* Per a altres significats, vegeu «Pobeda».
Pobeda - Победа (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora dreta del Bélaia, afluent del riu Kuban, davant de Grozni. És a 6 km al nord de Tulski i a 7 km al sud de Maikop.
Pertanyen al possiólok de Sovkhozni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Estructura dels districtes electorals del raion de Maikop (en rus)
# Pobeda (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Pobeda».
Pobeda (en rus: Победа) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Pobeda (Tula)

* Per a altres significats, vegeu «Pobeda».
Pobeda (en rus: Победа) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 344 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# John Ashcroft

John David Ashcroft (Chicago, 9 de maig de 1942) fou el 79è Fiscal General dels Estats Units.
Va servir durant la primera administració del president George W. Bush, de 2001 a 2005.
En el seu primer any d'exercici com a Secretari de Justícia es va acordar amb el llavors president Bush de canviar el nom l'edifici central del Departament de Justícia a Washington, DC: Edifici del Departament de Justícia Robert F. Kennedy (Robert F. Kennedy Department of Justice Building). Ho va fer el 20 de novembre de 2001, dia del 76è aniversari del traspassat fiscal general, en un emotiu homenatge al carismàtic Robert F. Kennedy.
El van triar governador de Missouri el 1985. Va ser triat posteriorment senador. Ashcroft és membre del sector més dretà del Partit Republicà. És conegut per les seves fortes creences cristianes.

## Enllaços externs

* Biografia al web del Departament de Justícia dels Estats Units
# Proquilodòntids

Els proquilodòntids (Prochilodontidae) són una família de peixos teleostis d'aigua dolça i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Les espècies més grosses arriben fins als 80 cm de longitud.
* Tenen llavis molsuts que són capaços de ser estesos per esdevindre un disc de succió.
* Fileres de petites dents.

## Reproducció

Viatgen riu amunt per fresar.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Gèneres i espècies

* Ichthyoelephas (Posada, 1909)
** Ichthyoelephas humeralis (Günther, 1860)
** Ichthyoelephas longirostris (Steindachner, 1879)
* Prochilodus (Agassiz, 1829)
** Prochilodus argenteus (Spix & Agassiz, 1829)
** Prochilodus binotatus (Jardine in Schomburgk, 1841)
** Prochilodus brevis (Steindachner, 1875)
** Prochilodus britskii (Castro, 1993)
** Prochilodus costatus (Valenciennes, 1850)
** Prochilodus dobulinus (Valenciennes a Cuvier & Valenciennes, 1850)
** Prochilodus hartii (Steindachner, 1875)
** Prochilodus jaraqui (Natterer a Kner, 1859)
** Prochilodus lacustris (Steindachner, 1907)
** Prochilodus lineatus (Valenciennes, 1836)
** Prochilodus magdalenae (Steindachner, 1879)
** Prochilodus magdalenensis (Posada, 1909)
** Prochilodus mariae (Eigenmann, 1922)
** Prochilodus nigricans (Spix & Agassiz, 1829)
** Prochilodus reticulatus (Valenciennes, 1850)
** Prochilodus rubrotaeniatus (Jardine & Schomburgk, 1841)
** Prochilodus vimboides (Kner, 1859)
* Semaprochilodus (Fowler, 1941)
** Semaprochilodus brama (Valenciennes, 1850)
** Semaprochilodus insignis (Jardine & Schomburgk, 1841)
** Semaprochilodus kneri (Pellegrin, 1909)
** Semaprochilodus laticeps (Steindachner, 1879)
** Semaprochilodus taeniurus (Valenciennes, 1821)
** Semaprochilodus varii (Castro, 1988)

## Ús comercial

Viuen en grans bancs, la qual cosa en facilita la pesca i, com a resultat, són un aliment popular a nivell local.

## Observacions

Fan sorolls audibles que recorden el so d'una motocicleta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Prochilodontidae (Family)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2010. [Consulta: 20 novembre 2009].
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Posada, A., 1909. Los peces. Pp. 285-322. A: Estudios científicos del doctor Andrés Posada con algunos otros escritos suyos sobre diversos temas. Medellín, Colòmbia.
* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L., 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ Fowler H. W., 1941. A collection of fresh-water fishes obtained in eastern Brazil by Dr. Rodolpho von Ihering. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 93. 123-199.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2010-03-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
# Premis YoGa 2024

Els 34ns Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2023 per Catacric la nit del 10 de febrer de 2024 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, i a diverses xarxes socials.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Nancy" | Barbie de Greta Gerwig |
| Cinema estranger | Pitjor director | "2 de maig" | Ridley Scott, per Napoleon |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Robert, de nada" | Leonardo di Caprio, per Killers of the Flower Moon |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "María Antonieta" | Joaquin Phoenix per Napoleon |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Loli Tormento" | Michelle Yeoh per A Haunting in Venice |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Espina de oro" | La imatge permanent de Laura Ferrés |
| Cinema espanyol | Pitjor director | "Vuelve por el camino" | Javier Fesser, per Campeonex |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "No todas las películas son iguales" | Luis Tosar, per Fatum, de Juan Galiñanes, i Todos los nombres de Dios, de Daniel Calparsoro |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "La ciudad no es para mí" | Laia Costa, per Els encantats d’Elena Trapé , Un amor, d'Isabel Coixet, i El mestre que va prometre el mar, de Patricia Font. |
| Especials | Empresa televisiva | "la mala educación" | Part d’una part dels assistents a la gala dels Premis Gaudí de 2024 (mentre hi havia actuacions a l’escenari). |
| Especials | Estrenes | "Oppenheimer" | Asteroid City de Wes Anderson |
| Especials | Un dels nostres | "Pels pels" | Jordi Basté i Duran |

## Referències

* ↑ El premi de cinema que ha guanyat Jordi Basté pel seu paper a 'Saben aquell', xcatalunya.cat
* ↑ Luces y Sombras: entre Goyas y Yogas a ivoox.com

## Enllaços externs

* Premis 2024 al web dels Premis Yoga