OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La casa de las chivas (pel·lícula)

La casa de las chivas és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida per León Klimovsky, adaptació de l'obra de teatre homònima de Jaime Salom, protagonitzada per Simón Andreu, Charo Soriano, Ricardo Merino i María Kosty. Fou estrenada al cine Florida de Barcelona el 28 d'abril de 1972.

## Sinopsi

Estiu de 1938. En plena Guerra Civil Espanyola, les germanes Trini i Petra, que regenten una fonda, viuran les penúries del conflicte bèl·lic degut a la seva proximitat al front. Un destacament de l'Exèrcit Popular de la República ocupa un casalot proper. La fam que sofreix la seva família els obliga a lliurar-se als militars i així, poder obtenir aliments per a sobreviure. Trini, la germana petita s'enamora d'un dels soldats, un jove sacerdot que pretén mantenir oculta la seva condició davant dels altres soldats.

## Repartiment

* Simón Andreu ... Juan
* Charo Soriano ... Petra
* Ricardo Merino... Mariano
* María Kosty... Trini
* Pedro Mari Sánchez... El Nene
* Rafael Hernández ... Sopla
* José Canalejas ... Guzmán
* Simón Arriaga ... Villalba
* Adriano Domínguez ... Alonso
* Antonio Casas... El pare

## Premis

Charo Soriano va rebre el premi a la millor actriu principal als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1971.

## Referències

* ↑ La casa de las Chivas · España 1971, Biblioteca Cervantes Virtual
* ↑ La casa de las chivas a Fotogramas
* ↑ La casa de las chivas, sensacine.com
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Presentació de "La casa de las chivas" a Historia de nuestro cine
# Matxada

Matxada (en rus: Мачада) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 10 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Restaurant Forrellat

La Casa al carrer de l'Horta Novella, 27 és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar de dos cossos que presenta una decoració de tipus modernista. La façana segueix una distribució asimètrica on la decoració se centra a les parts altes d'aquesta, la qual cosa contrasta amb la major austeritat ornamental de la planta i el pis. Predomina el joc de suaus línies ondulants, típicament modernistes, que se situen en la llinda de les finestres de la planta i en l'acabament de la façana, ressaltades a manera de cornisa. La ornamentació es complementa amb uns timpans, que segueixen utilitzant la línia corba que emmarca un trencadís policrom de ceràmica irregular situat també a les llindes de les finestres de la planta. Destaquen també les garlandes vegetals col·locades sobre finestres i balcons.

## Història

Si bé l'ús inicial de la finca fou d'habitació posteriorment es va reconvertir en un restaurant.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de l'Horta Novella, 27». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Comala

Comala és un municipi de l'estat de Colima. Comala és la capital municipal i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Colima. Limita al nord amb els municipis de Jalisco, al sud amb Tecomán, a l'oest amb Colima i a l'est amb Coquimatlan.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Comala Arxivat 2018-03-21 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Harmozia

Harmozia (grec: Ἁρμόζεια) és el nom que els antics macedonis van donar a un districte de Carmània. La capital era el port d'Harmuza al sud-est de Carmània. La flota de l'almirall Nearcos hi van amarrar de retorn de l'Índia. Els noms d'Harmuza, Harmozia i del cap d'Harmozon (a l'entrada de Harmuza) derivaren del nom persa Hormuzd o Auramazda (‘bon esperit’) i va donar origen al modern Ormuz, que porta també l'illa davant el port. Aquest districte fou anomenat modernament com Moghistan i com Ibrahim Rud.

## Referències

* ↑ V, Harmozeia. «Glaucanitae o Glausai». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Le Markstein

Le Markstein és un centre d'esports d'hivern que es troba a la serralada dels Vosges, a França, amb una altitud que se situa entre els 1.020 metres en la seva cota més baixa i els 1.268 metres en la cota superior. Forma un conjunt d'esquí de fons amb les pistes de l'estació de Breitfirst i el Grand Ballon. El punt més alt és el cim del Jungfraukopf. L'estació d'esquí va organitzar la Copa del Món d'esquí el 1983 i 1987 i la Copa del Món de Parapent de 1999. La carretera que puja fins a l'estació s'ha emprat en el Tour de França.

## Estació d'esquí

L'estació de Markstein té vuit remuntadors que donen servei a 12 pistes: 4 verdes, 4 blaves, 2 vermelles i 2 negres.

## Ciclisme

Fins al 2014 el Tour de França havia passat set vegades a través de Le Markstein, ja fos de pujada cap al Coll del Grand Ballon o el seu descens cap al Coll de Platzerwasel, tot i que mai havia estat puntuable per a la classificació de la muntanya. El primer pas tingué lloc el 1969 i el més recent el 2009.
El 2014 es passà per aquesta estació en dues ocasions. En la 9a etapa s'hi va pujar venint des de Linthal, a l'est, i es va coronar a 1.183 metres com a port de primera categoria, per posteriorment dirigir-se al Coll del Grand Ballon i Mülhausen. Tony Martin fou el primer a passar-hi. L'endemà es tornà a travessar l'estació, en aquest cas de baixada cap al Coll de Platzerwasel i Oderen.

### Detalls de l'ascensió

Començant a Guebwiller, cap a l'est, l'ascensió té 23,5 quilòmetres de llargada en què se superen 895 metres de desnivell a una mitjana del 3,8%, i rampes màximes del 8,1%. En l'edició del Tour de França de 2014 el recorregut empra aquest vessant a partir de Lautenbach, amb 10,8 quilòmetres d'ascensió al 5,4% de desnivell.
Començant a Oderen, a l'oest, l'ascensió té 20,5 quilòmetres de llargada, amb 722 metres a superar, una mitjana del 3,5% i rampes que arriben al 8,6% de desnivell.

## Referències

* 1 2 3 «Domaine skiable alpin» (en francès). www.lemarkstein.net. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «Le Markstein dans le Tour de France» (en francès). ledicodutour. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 13 juliol 2014].
* 1 2 «Stage 9: Gérardmer to Mulhouse». Tour de France. Amaury Sport Organisation. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «Stage 10: Mulhouse to La Planche des Belles Filles». Tour de France. Amaury Sport Organisation. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «Le Markstein - Guebwiller». www.climbbybike.com. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «Le Markstein - Oderen». www.climbbybike.com. [Consulta: 13 juliol 2014].
# Prionapteron

Prionapteron és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Stanisław Błeszyński el 1965. Conté només una espècie, Prionapteron tenebrella, descrita per George Hampson el 1896. Es troba a la Xina (Hubei, Sichuan, Shensi, Fukien i Kwangtung).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ Savela, Markku. "Prionapteron Bleszynski, 1965". Lepidoptera and Some Other Life Forms
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Prionapteron tenebrella". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# Saint-Georges

«Saint George, Saint-George, St. George o Saint Georges» té aquests significats:
* Esport: Saint George Sport Association, club etíop de futbol de la ciutat d'Addis Abeba
* Toponímia:
** Saint-Georges-sur-Meuse, municipi belga de la província de Lieja a la regió valona
** Saint-George (Vaud), municipi del cantó suís del Vaud al districte de Nyon
** Saint George's, capital de Grenada
** Saint George's (Bermudes), assentament a les illes Bermudes
** França:
*** Saint-Georges (Cantal), és un municipi francès, al departament del Cantal
*** Saint-Georges (Gers), municipi francès al departament del Gers
*** Saint-Georges-de-l'Oyapock, municipi francès a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa
*** Saint-Georges-de-Chesné, municipi francès a la regió de Bretanya
*** Saint-Georges-d'Orques, municipi francès departament de l'Erau
*** Saint-Georges-de-Lévéjac, municipi del departament francès de la Losera
*** Saint-Georges-de-Reintembault, municipi francès a la regió de Bretanya
*** Saint-Georges-de-Gréhaigne, municipi francès a la regió de Bretanya
*** Saint-Georges-la-Pouge, localitat i comuna de França a la regió de Llemosí, al districte de Guéret
*** Saint-Georges-Nigremont, comuna de França a la regió de Llemosí al districte d'Aubusson
*** Saint-Georges-sur-Cher, municipi de la regió del Centre departament del Loir i Cher
*** Saint-Georges-sur-l'Aa, municipi francès a la regió de Nord–Pas-de-Calais
*** Bussière-Saint-Georges, localitat i comuna de França a la regió de Llemosí, al districte de Guéret
*** Bord-Saint-Georges, localitat i comuna de França a la regió de Llemosí, al Districte de guéret
*** Cantó de Saint-Georges-de-l'Oyapock, divisió administrativa a la regió d'ultramar de la Guaiana francesa
*** Roziers-Saint-Georges, municipi francès del departament de l'Alta Viena a la regió de Llemotges
*** Villeneuve-Saint-Georges, municipi francès al departament de la Val-de-Marne, regió de l'Illa de França
** Estats Units:
*** Saint George (Alaska)
*** St. George (Carolina del Sud)
*** St. George (Kansas)
*** Saint George (Maine)
*** St. George (Missouri)
*** St. George (Utah)
*** St. George (Vermont)
** Miscel·lània:
*** Rhêmes-Saint-Georges, municipi italià situat a la regió de Vall d'Aosta
*** Théâtre Saint-Georges, teatre ubicat al carrer Saint-Georges de París
# Comalcalco

* Per a altres significats, vegeu «Comalcalco (zona arqueològica)».
Comalcalco és un municipi de l'estat de Tabasco. La localitat de Comalcalco és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Tabasco. Limita al nord amb Paraíso, al sud amb Cárdenas, a l'oest amb Cunduacán i a l'est amb Frontera.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Comalcalco Arxivat 2017-10-25 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Tríptic de l'Anunciació (Van der Weyden)

El Tríptic de l'Anunciació és és un pintura a l'oli sobre taula del primitiu flamenc Rogier van der Weyden, data al voltant de 1434. Va estar originalment formada per tres plafons, constituint un tríptic: el central està actualment al museu del Louvre de París; els plafons laterals són a la Galeria Sabauda de Turin, Itàlia del nord.

## Descripció

És una obra primerenca de l'artista flamenc, amb una visible re-elaboració d'elements de Robert Campin i Jan van Eyck. El plafó central descriu l'escena de l'anunciació situant-la dins d'un interior domèstic, amb un àngel ricament vestit que sorprèn la Verge que llegeix un llibre (un símbol dels Llibres Sagrats).
Van der Weyden presta atenció als detalls tècnics, com els brillants objectes metàl·lics, com el llum, el flascó o el medalló que penja sobre el llit. La línia de l'horitzó és elevada com en altres pintures flamenques contemporànies.
Els plafons laterals tenen característiques similars, però estan situats en paisatges més lluminosos, amb els elements en el fons que esdevé cada cop més invisible en la calima, segons perspectiva aèria.

## Bibliografia

* Campbell, Lorne. Van der Weyden. Londres: Chaucer Press, 2004. ISBN 1-904449-24-7.

## Enllaços externs

* Pàgina a la pàgina web de Museus de Florence ((italià))
# Le Marin

Le Marin és una comuna francesa, situada en el departament d'ultramar de Martinica. El 2009 tenia 8.694 habitants. Està situada a la part meridional de l'illa i és sotsprefectura des de 1974

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Rodolphe Désiré | PPM |
# Jordi Lluís I d’Erbach-Erbach

Jordi Lluís I d'Erbach-Erbach (en alemany Georg Ludwig I von Erbach-Erbach) va néixer a Furstenau (Alemanya) el 3 de maig de 1643 i va morir a Arolsen el 30 d'abril de 1693. Era fill del comte Jordi Albert I d'Erbach (1597-1649) i de la comtessa Elisabet Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst (1617-1655).

## Matrimoni i fills

El 26 de desembre de 1664 es va casar a Arolsen amb la princesa Amàlia Caterina de Waldeck-Eisenberg (1640-1697), filla de Felip de Waldeck-Eisenberg (1614-1645) i de Maria Magdalena de Nassau-Siegen (1622-1647). El matrimoni va tenir catorze fills, encara que la majoria no arribaren a l'edat adulta:
* Enriqueta (1665-1665)
* Enriqueta Juliana (1666-1684)
* Felip Lluís (1669-1720)
* Carles Lluís (1670-1704)
* Jordi Albert (1671-1671)
* Amàlia (1672- ?)
* Frederic Carles (1673-?)
* Magdalena Carlota (1676-1676)
* Guillem Lluís (1677-1678)
* Amàlia Caterina (1678-1678)
* Frederica Carlota (1679-1679)
* Frederic Carles (1680-1731), casat amb Sofia Elionor de Limpurg (1695-1737)
* Ernest (1681-1684)
* Sofia Albertina (1683-1742), casada amb el duc Ernest Frederic I de Saxònia-Hildburghausen (1681-1724)

## Enllaços externs

* Jordi Lluís I
* Jordi Lluís I
# Cognocoli-Monticchi

Cognocoli-Monticchi (en cors Cugnocolu è Muntichji) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 38 habitants. Limita al nord-oest amb Pietrosella, al nord i nord-est amb Albitreccia, a l'oest amb Coti-Chiavari, a l'est amb Guargualé, al sud-oest amb Serra-di-Ferro, al sud amb Sollacaro i al sud-est amb Pila-Canale.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 203 | 200 | 227 | 209 | 189 | 209 | 215 | 260 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 384 | 334 | 306 | 318 | 435 | 534 | 683 | 529 | 609 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 616 | 605 | 640 | 568 | 573 | 532 | 517 | 516 | 436 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 148 | 131 | 143 | 143 | 173 | 164 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Ange Allioti | | |
| 1983-2001 | Laurent Costa | | |
# Universalis Foederatio Praesepistica

Universalis Foederatio Praesepistica o UN-FOE-PRAE és una associació internacional catòlica de pessebristes. Fou fundada a Barcelona el 1952 per representants de set associacions nacionals de pessebristes, durant el Primer Congrés Pessebrista Internacional. El 2013 en formaven part 19 associacions de pessebristes europees i americanes. Organitzen un congrés internacional cada quatre anys amb diverses activitats, normalment a Europa. El 2016 es va fer al nord d'Itàlia. Sovint se cita com a fundador Angelo Stefanucci.

## Referències

* ↑ Joan Soler i Amigó. Cultura popular tradicional. Pòrtic, 2001. ISBN 978-84-7306-705-8.
* ↑ Susan Topp Weber. Nativities of the World. Gibbs Smith, 26 novembre 2013, p. 154–. ISBN 978-1-4236-3247-4.
* ↑ Universidad de Barcelona. Centro de Estudios Históricos Internacionales. Indice Historico Espanol. Edicions Universitat Barcelona, p. 32–. GGKEY:X7GX3SBFEU6.
# Lasa i Zabala (pel·lícula)

Lasa i Zabala (títol original en basc Lasa eta Zabala) és una pel·lícula basca dirigida per Pablo Malo, estrenada l'any 2014. Està basada en el cas Lasa i Zabala, el primer acte terrorista realitzat pels Grups Antiterroristes d'Alliberament (GAL), que segrestaren, torturaren i assassinaren els membres d'ETA José Antonio Lasa i José Ignacio Zabala el 1983. La pel·lícula fou subtitulada i posteriorment doblada al català.
A l'edició de 2014 del Festival de Sant Sebastià se'n va dur el premi de la secció oficial de llargmetratge, tot i que fora de concurs.

## Repartiment

El repartiment va anar a càrrec de:
| Intèrpret | Personatge |
| Unax Ugalde | Iñigo Iruin |
| Francesc Orella | coronel Galindo |
| Jon Anza | Joxean Lasa |
| Cristian Merchan | Joxi Zabala |
| Oriol Vila | Felipe Bayo |
| Ricard Sales | Enrique Dorado |
| Itziar Ituño | Amaia |
| Iñigo Gastesi | Fede |
| Sergi Calleja | Jesús García |
| Javier Mora | Ángel Vaquero |
| Pep Tosar | Jutge instructor |
| Aitor Mazo | Jutge vista oral |
| David Pinilla | Fiscal |
| Aitor Koteron | Elgorriaga |
| Iñaki Rikarte | Miguel María Lasa |
| Xabier Ortuzar | Juan María Zabala |

## Referències

* 1 2 «Estrena de "Lasa i Zabala" als cinemes, amb subtitulació en català en algunes sales». CCMA.cat, 13-10-2014. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Lasa i Zabala». Ésadir.cat. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ «Zinemaldiko Sail Ofizialean emango dituzte 'Loreak' eta 'Lasa eta Zabala'» (en basc). Berria.eus, 25-07-2014. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 26 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de la pel·lícula Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. (castellà) (basc) (anglès)
# Jordi Lluch i Arenas

Jordi Lluch i Arenas (Mataró, 1967) és un músic català. És llicenciat en Filologia Catalana. Ha estudiat piano, composició i instrumentació als conservatoris de Badalona i Barcelona. És fundador i director de l'Escola Municipal de Música l'Oriola, de Sant Vicenç de Montalt, on viu actualment. Ha exercit també de professor de Pedagogia de la Música a l'ESMUC. Actualment dirigeix la Coral Regina de Manlleu, la Coral Belles Arts de Sabadell i el Cor Ciutat de Mataró, del qual és fundador. És un dels directors de les Santes de Mataró. Ha enregistrat la música i els cants d'Els Pastorets de Mataró, el CD Les set paraules de Crist a la Creu, de Cristòfor Taltabull, i el disc del projecte solidari Cantem Àfrica, del qual és responsable musical.

## Referències

* 1 2 «El director». Arxivat de l'original el 2019-01-13. [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «Director | Coral Belles Arts de Sabadell». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «Jordi Lluch, del diccionari a les tecles». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «Jordi Lluch i Arenas va parlar del cant Coral | Amics Arenas». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «Nous aires per la vella Missa de Les Santes». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «“Cal obrir les portes de la Missa i fer-la extensiva a la ciutat”». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ teló, Publicat per SETANTA CINC aixecant el. «La música dels Pastorets de Mataró». [Consulta: 12 gener 2019].

## Enllaços externs

* Els clàssics preferits de Jordi Lluch i Arenas, director i professor de música a Catalunya Música
* Jordi Lluch a Mataró Audiovisual
# Marmosa mexicana

La marmosa mexicana (Marmosa mexicana) és una espècie d'opòssum de la família dels didèlfids. Viu a Belize, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Hondures, Mèxic, Nicaragua i Panamà.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 9. ISBN 0-801-88221-4.
* ↑ Cuarón, A. D.; Emmons, L.; Helgen, K.; Reid, F. Marmosa mexicana. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Cogollos

Cogollos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1842 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 261 | 208 | 226 | 264 | 348 |
# Universidad Católica de la Santísima Concepción

La Universidad Católica de la Santísima Concepción és una universitat tradicional i privada amb seu a la ciutat de Concepción. Va ser fundada el 1991 per l'Arxidiòcesi de Concepción. Té facultats de dret, Comunicació, Història i Ciències Socials, Educació, Ciències Econòmiques i Administratives, Enginyeria, Medicina, Institut Tecnològic, Institut de Teologia.

## Enllaços externs

* Universidad Católica de la Santísima Concepción - Lloc web oficial
# Pelador

Un pelador, també anomenat pelapatates és un estri de cuina que serveix per a pelar patates o altres fruites o verdures de pell dura capaces de ser laminades, com pastanagues o pomes. Es pot dir que és una forma especial de ganivet amb el full de tallar mòbil perquè es va adaptant als contorns de les fruites i verdures la pell de les quals es vol pelar. El disseny més habitual incorpora una fulla de metall amb un forat allargat, del qual una o ambdues vores estan esmolades. Mentre una vora talla, l'altre evita que s'enfonsi massa en la fruita o verdura a pelar. D'aquesta manera, permet de tallar una capa prima i força uniforme de manera ràpida sense el perill de tallar-se o malbaratar més que necessari. Sovint incorpora una punxa per a acabar de pelar irregularitats que la fulla no abasta.
Mentre alguns peladors porten la fulla alineada amb el mànec (semblant a un ganivet), uns altres tenen el mànec en forma d'U o Y i la fulla a 90° (semblant a una maquineta de barbejar). Una variació addicional és la que incorpora una fulla fixa.
L'operació de pelar les fruites i verdures s'ha fet tradicionalment amb ganivets de fulla curta i una mica corbada, aquesta operació essent feixuga i amb risc de tallar-se, el pelador ha reeixit a triplicar la velocitat de pelada sense risc de tall dels dits.

## Història

L'inventor d'aquest aparell tan útil per a la cuina és Alfred Neweczeral, que el 1947 va patentar aquest instrument amb el nom de "REX". La família 'Alfred procedia de Neweczeral, a Suïssa. Tots van ser immigrants als EUA, el fill va ser qui va portar el negoci de Suïssa a l'empresa Zena AG, amb el model "Rex". La producció de peladors d'aquesta marca ha estat un succés puix que de l'any 1947 fins al 2000 han venut prop de 60 Milions de peces.

## Vegeu també

* Pelador de pomes

## Referències

* ↑ «The Best Vegetable Peeler» (en anglès). Christine Cyr Clisset, 06-06-2013. [Consulta: 17 agost 2015].
# Quim

El quim (del grec χυμός khymos, "suc") és una massa pastosa, semi-sòlida i de consistència àcida, formada per menjar parcialment digerit que és expulsada per l'estómac, a través de la vàlvula pilòrica, al duodè (o intestí prim).

## Procés de formació

Quan es masteguen els aliments es forma el bol alimentari aquest ingressa a l'estómac on serà esmicolat. Durant el procés de digestió l'estómac segrega enzims i suc gàstric, concretament segrega; àcid clorhídric, la rennina (àcid que degrada la llet), la mucina i la pepsina (tant l'àcid clorhídric com el factor intrínsec són produïts per les cèl·lules parietals de les glàndules gàstriques, situades en la mucosa de l'estómac. El pepsinogen és sintetitzat per les cèl·lules principals, un altre tipus de cèl·lules de les glàndules gastrointestinals.). Perquè aquests actuïn correctament les parets de l'estómac es contreuen rítmicament en els anomenats moviments peristàltics. Després d'haver obtingut una barreja homogènia el procés serà continuat a l'intestí prim i esdevindrà quil.

## Referències

* ↑ Chyme, Online Etymology Dictionary
* ↑ χυμός, Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, on Perseus Digital Library
* ↑ Proyecto Bioesfera del Minsiterio d'Educación, definició de Quim.
* ↑ chyme, Merriam-Webster Online Dictionary

## Vegeu també

* Bol alimentari
* Quil

## Enllaços externs

* Definició de Quim a wordreference.com (castellà)
* Definició de Quim a diccionario-medico.com.ar (castellà)
* Definició de Quim a acanomas.com (castellà)
* Definició de Quim a la Reial Acadèmia Espanyola (castellà)