OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Secretaria d'Estat per a les Administracions Territorials

La Secretaria d'Estat per a les Administracions Territorials va ser una secretaria d'estat dependent del Ministeri d'Administracions Públiques d'Espanya que s'encarregava de dirigir, impulsar i gestionar les atribucions del ministeri relatives al desenvolupament de la política autonòmica.

## Funcions

Les funcions són les següents:
* Cooperació de l'Administració General de l'Estat amb les administracions territorials.
* Integrar la informació relativa a les comunitats autònomes i corporacions locals.
* Fer seguiment de les actuacions de les distintes administracions públiques.
* Direcció dels centres que depenen d'aquesta secretaria.

## Organització

Està format per centres directius més un gabinet amb rang de subdirecció general.

### Direcció General de Cooperació Autonòmica

S'encarrega dels assumptes relatius a les comunitats autònomes, ocupant-se de la col·laboració amb aquestes.
Depenen d'aquesta direcció general les següents unitats: Subdirecció General de Cooperació Sectorial amb Comunitats Autònomes, Subdirecció General de Cooperació Bilateral amb Comunitats Autònomes i la Subdirecció General de Cooperació amb l'Administració Local.

### Direcció General per a l'Administració Local

S'encarrega de fer seguiment de les disposicions i actes de les comunitats autònomes en relació amb les competències distribuïdes per la Constitució, elaborar estudis i informes sobre aquest seguiment, fer seguiment de la documentació jurídica territorial i resolució dels assumptes de les entitats locals, la gestió del Registre d'Entitats Locals i estudiar i avaluar els programes de cooperació econòmica local de l'Estat.
Depenen d'aquesta direcció general les següents unitats: la Subdirecció General de Coordinació i Seguiment Normatiu, Subdirecció General de Règim Jurídic Local, Subdirecció General d'Informació i Seguiment Econòmic i Territorial i Subdirecció General d'Anàlisi Econòmic d'Entitats Locals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 146. ISBN 84-930048-0-4.
# Secretaria per a l'Economia de la Santa Seu

La Secretaria per a l'Economia és un dicasteri de la Cúria Romana amb autoritat sobre totes les activitats econòmiques de la Santa Seu i de l'Estat del Vaticà. El Papa Francesc va ordenar l'obertura d'aquest secretariat amb el motu proprio Fidelis et dispensator prudens, publicat el 14 de febrer del 2014. Després de la Secretaria d'Estat de la Santa Seu és el segon dicasteri que porta el nom de secretariat, un terme que indica la seva importància en relació amb altres parts de la Cúria. La seu del secretariat és la Torre de sant Joan dels Jardins del Vaticà.

## Estructura

Està encapçalat per un cardenal-prefecte que manté una estreta relació amb el papa. L'arquebisbe de Sidney George Pell fou l'escollit per a ser el primer prefecte i "se li va demanar que comencés a treballar tan aviat com pogués". Pell va dir que ell volia començar a treballar al Vaticà "a finals del mes de març". La seva feina és anàloga a la que fa el ministre d'economia.
El 3 de març del 2014 el papa Francesc va nomenar Alfred Xuereb com el primer secretari general. Xuereb havia estat secretari particular de Benet XVI i també del Papa Francesc des del seu nomenament.
El Papa també va anunciar la formació d'un Consell d'Economia per a guiar al secretariat i analitzar la seva feina. El consell està format per vuit cardenals o bisbes i set laics "amb una gran experiència professional en les finances", tots escollits per a representar el cos de tota l'Església. El consell està liderat per un cardenal coordinador. El papa també va nomenar un auditor general.

## Referències

* ↑ «New Coordination Structure for the Economic and Administrative Affairs of the Holy See and Vatican City State». Holy See Press Office, 24-02-2014. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ Allen Jr., John L. «Financial reform shows crafty political side of pope». Boston Globe, 25-02-2014 [Consulta: 25 febrer 2014].
* ↑ Andrea Gagliarducci. «Pope Francis observes, judges, and acts. And begins establishing a parallel Curia». MondayVatican, 03-03-2014. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ Reese, Thomas «Cardinal Pell is new Vatican financial watchdog». National Catholic Reporter, 24-02-2014 [Consulta: 25 febrer 2014].
* 1 2 «Australian Cardinal to head new Vatican Secretariat for Economy». News.va, 24-02-2014. Arxivat de l'original el 1 de març 2014. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ Rocca, Francis X. «Pope establishes panel, with lay members, to oversee Vatican finances». Catholic News Service, 24-02-2014 [Consulta: 25 febrer 2014].
* ↑ Tornielli, Andrea «El Papa nombra a Xuereb secretario de Economía». Vatican Insider, 03-03-2014 [Consulta: 8 març 2014].
* ↑ Tornielli, Andrea «Francis appoints Fr. Xuereb as secretary general of the Vatican's new economy secretariat». Vatican Insider, 03-03-2014 [Consulta: 3 març 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-03. [Consulta: 8 març 2014].
* 1 2 «Motu proprio “Fidelis et dispensator prundens" per la gestió dels assumptes econòmics de la Santa Seu». Vatican Information Service. Arxivat de l'original el 2 de març 2014. [Consulta: 26 febrer 2014].
# Sent Sever

«Sent Sever» té aquests significats:
* Sent Sever (Alts Pirineus), municipi francès al departament dels Alts Pirineus (regió de Migdia-Pirineus)
* Sent Sever (Avairon), municipi francès al departament de l'Avairon (regió de Migdia-Pirineus)
* Sent Sever (Gironda), municipi francès al departament de la Gironda (regió de l'Aquitània)
* Sent Sever (Landes), municipi francès al departament de les Lanas (regió d'Aquitània)
* Cantó de Sent Sever, cantó francès al districte de Mont de Marsan (departament de les Landes)
# Llac Assal

El Llac Assal (àrab: بحيرة عسل, Buḥayrat ʿAsal, literalment ‘Llac de Mel’) és un llac de cràter al centre est de Djibouti. És al Golf de Tadjoura dins la Regió de Tadjoura, a dalt de la Vall del Rift d'Etiòpia, a uns 120 km de la ciutat de Djibouti a la Depressió d'Afar. La seva conca fa 900 km² i ocupa una superfície de 54 km² essent la màxima fondària de 40 m. Aquest llac és un llac salí situat a 155 m per sota del nivell del mar al Triangle d'Afar essent el punt més baix d'Àfrica i el tercer del món després de la mar Morta i el mar de Galilea. L'entrada d'aigua és des de l'oceà i aquest llac no té sortida d'aigua i la seva salinitat és 10 vegades superior a la del mar, essent el segon llac més salat del món (després de l'estany Don Juan, a l'Antàrtida). El llac Assal és la reserva de sal comuna més gran del món i s'explota sota quatre concessions des de l'any 2002. El govern de Djibouti l'ha proposat a la UNESCO per a ser declarat Patrimoni de la Humanitat.

## Referències

* ↑ Warren, John K. Evaporites: sediments, resources and hydrocarbons. Birkhäuser, 23 febrer 2006, p. 280. ISBN 978-3-540-26011-0 [Consulta: 27 maig 2011].
* ↑ «Lake Assal». Encylopeadeia Brittanica.
* ↑ «Lake Assal – Djibouti». British Broadcasting Corporation (BBC). Arxivat de l'original el 2004-04-06.
* ↑ «A life of constant thirst beside Djibouti's Lake Assal». =British Broadcasting Corporation (BBC), 04-12-2010 [Consulta: 25 maig 2011].
* 1 2 3 «Lake Salt Project, Djibouti:Environmental Impact Assessment» ( PDF) p. 1-xii, 29. Government of Djibouti:Salt Investment S.A.Z.F, novembre 2008. Arxivat de l'original el 2012-03-24.
* ↑ «Geothermal Development in the Assal Area in Djibouti» ( PDF) p. i–xi,26, 29–30. Djibouti Environmental Management Plan. Arxivat de l'original el 2010-02-15.

## Enllaços externs

* Microbiological Study of a Hypersaline Lake in French Somaliland Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Sant Miquel de Forques

Sant Miquel de Forques fou un poble del Rosselló (Catalunya del Nord), en el territori de l'actual comuna de Canet de Rosselló.
Estava situat a prop al nord-oest de la vila de Canet, a la riba dreta del Tet.

## Història

L'església i el lloc són documentats des del 982 (ecclesia S. Michaelis de villa Forcas), quan depenia de Sant Pere de Rodes. El lloc apareix en documentació medieval, sobretot en les relacions de possessions del vescomtat de Canet.

### L'església de Sant Miquel

L'església del lloc era dedicada a sant Miquel, com queda dit a l'apartat anterior. El segle xvii encara consta com a ermita, però va ser enderrocada al segle xix. Excavacions recents n'han descobert les restes. Era una església romànica de nau única, amb absis semicircular a llevant.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Alenyà i Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Alenyà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era Sant Miquel de Forques, en els ortofotomapes de l'ING
# Sant Miquel de Fontanes

Sant Miquel de Fontanes va ser l'església, ara desapareguda, parroquial del poble de Sant Genís de Fontanes, en el terme comunal del mateix nom, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Estava situada en el lloc on ara hi ha la Casa del comú del poble de Sant Genís de Fontanes. Se'n té notícia des del 990 fins al segle xix, que és quan va ser enderrocada.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «149-Sant Genís de Fontanes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Genís de Fontanes». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Sant Miquel de Fontanes». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Lloc on es trobava Sant Miquel de Fontanes en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 15 juny 2016].
# Lluís Gonzaga Pla i Cargol

Lluís Gonzaga Pla i Cargol (Girona, 25 de juny de 1892 - Girona, 10 d'octubre de 1961) fou un sacerdot i poeta gironí, actiu a Llatinoamèrica.
Germà del llibreter, publicista i erudit, Joaquim Pla i Cargol (Girona, 1882 - 1978), Lluís Gonzaga estudià al Seminari de Girona i fou ordenat sacerdot el 17 de juny de 1916. El 1918 guanyà la Flor Natural als Jocs Florals de Girona amb la poesia El vent dalt el pujol que meresqué aquest comentari del president dels Jocs, Joaquim de Camps i Arboix: "Excel·leix per una bona tècnica en la versificació, per una finesa innegable, per un caient de distinció i bon gust en tractar amb precisió un assumpte delicat d'una nova i subtil forma poètica". Abans ja havia estat nomenat professor del Seminari-Col·legi del Collell, on romangué fins al curs 1919-1920.
Poc després d'ordenat fou nomenat vicari de les parròquies de Calonge, de Sant Llorenç de la Muga i de Santa Coloma de Farners, d'on fou també beneficiat de 1926 a 1928. Aquest mateix any fou nomenat ecònom de la parròquia de Mont-ras en la qual residí fins al 1932. Aleshores obtingué permís per marxar a Amèrica. Fixà la seva residència a Guatemala, després al Brasil i, finalment, a l'Argentina.
Vers el 1950 residí una temporada a Màlaga. El desembre de 1953 fou nomenat capellà de la companyia Transmediterrània, càrrec que exercí fins al 1960. Llavors repartí la seva residència entre Barcelona i Girona.
Mossèn Camil Geis, també poeta, escriví: "La paraula de mossèn Pla és viva, sucosa i espontània, el seu estil és d'un barroc flexible, el seu lèxic molt personal. Era alt, esvelt, eixut de carns, dotat d'un enginy polifacètic, paradoxal, inquiet, molt donat a l'aventura... una indiscutible personalitat". Arran del seu traspàs escriví Mn. Pere Ribot: "Quedà a mig fer".

## Obra
### Prosa

* De tot vent
* Estampes de l'Empordà
* Les històries de l'oncle Sororooge
* El bruc sagrat
* Horas serenas

### Poesia

* Athenea
* Garba (antologia escolar)
* La cançó de l'estiu
* Harmonia del desert (premiada amb accèssit)
* Les naus a port
* A la Mare de Déu del Collell
* Les oques
* La desferra
* La Nit de Nadal a la llar
* Noces de sang
* Goigs a la Mare de Déu del Collell (musicats pel caputxí Nicolau de Tolosa)
Col·laborà a La Il·lustració catalana, a La Mainada i a Canigó.

## Referències

* ↑ Geis,, Camil. Revista de Girona, 25.

## Bibliografia

* JM CERVERA BERTA, El calze i la lira. Antologia de poetes sacerdots gironins (1847-1986). Seminari Diocesà de Girona amb la col·laboració de Diputació de Girona i Caixa d'Estalvis Provincial de Girona,1987, pp. 99-108.
# Llengües biumandares

Les llengües biumandares formen una subfamília de les llengües afroasiàtiques, dins de la branca de les llengües txadianes. Aquests idiomes se centren a l'àrea de Nigèria, el Txad i Camerun i es divideixen en dos grans grups dialectals, anomenats A i B pels estudiosos, que formen un conjunt de 79 llengües. En total les parlen gairebé 3 milions de parlants. Alguns dels idiomes més rellevants d'aquesta família són el bura, el higi, el margi, el mandara, el daba, el bata o el gudu. Comparteixen certs trets gramaticals, com l'ús de morfemes posposats per indicar flexió, l'ordre de la frase que marca precedència d'allò posseït enfront del posseïdor, un plural inclusiu i un altre exclusiu i la posició del verb a l'inici de l'oració en construccions no marcades.

## Referències

* ↑ Raymond G. Gordon, Jr, ed. 2005. Ethnologue: Languages of the World. 15th edition. Dallas: Summer Institute of Linguistics.
# Llengües bàltiques

Les llengües bàltiques són una branca de les llengües indoeuropees parlades actualment al sud-est del Mar Bàltic, d'on reben el nom.
Hom les classifica habitualment en dues branques, l'oriental i l'occidental, aquesta darrera ja extinta:
Comparteixen certes característiques morfosintàctiques i fins i tot lèxiques amb les llengües eslaves, raó per la qual a vegades hom engloba les dues branques lingüístiques en una família comuna: les llengües balto-eslaves.
En general presenten un marcat arcaisme que les fa particularment interessants als lingüistes interessats en l'estudi del protoindoeuropeu.
# Llista d'ocells de les Illes Kerguelen

Aquesta llista d'ocells de les Illes Kerguelen inclou totes les espècies d'ocells trobats a les Illes Kerguelen: 44, de les quals una és un endemisme i 6 estan globalment amenaçades d'extinció.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Sphenisciformes
### Spheniscidae

* Aptenodytes patagonicus
* Aptenodytes forsteri
* Pygoscelis papua
* Pygoscelis papua
* Pygoscelis adeliae
* Pygoscelis antarcticus
* Eudyptes chrysocome
* Eudyptes chrysolophus

## Procellariiformes
### Diomedeidae

* Diomedea exulans
* Thalassarche chrysostoma
* Thalassarche melanophris
* Thalassarche chlororhynchos
* Phoebetria fusca
* Phoebetria palpebrata

### Procellariidae

* Macronectes giganteus
* Macronectes halli
* Thalassoica antarctica
* Daption capense
* Pagodroma nivea
* Pterodroma macroptera
* Pterodroma lessonii
* Pterodroma mollis
* Halobaena caerulea
* Pachyptila desolata
* Pachyptila belcheri
* Pachyptila crassirostris
* Pachyptila turtur
* Procellaria cinerea
* Procellaria aequinoctialis
* Aphrodroma brevirostris

### Hydrobatidae

* Garrodia nereis
* Oceanites oceanicus
* Pelagodroma marina
* Fregetta tropica

### Pelecanoididae

* Pelecanoides georgicus
* Pelecanoides urinatrix

## Pelecaniformes
### Phalacrocoracidae

* Phalacrocorax atriceps
* Phalacrocorax melanogenis
* Phalacrocorax verrucosus

## Anseriformes
### Anatidae

* Anas eatoni

## Charadriiformes
### Chionididae

* Chionis minor

### Laridae

* Larus dominicanus

### Sternidae

* Sterna vittata
* Sterna virgata

## Coraciiformes
### Coraciidae

* Eurystomus glaucurus

## Referències

* ↑ Avibase - Llistats d'Ocells del Món.
* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Serra de la Garriga (Odèn)

* Aquest article tracta sobre la Serra de la Garriga a Odèn. Vegeu-ne altres significats a «Serra de la Garriga (Camarasa)».
La Serra de la Garriga és una serra situada al municipi d'Odèn (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.058,9 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llengües semítiques meridionals

Les llengües semítiques meridionals constitueixen una branca de la família semítica àmpliament acceptada com a grup filogenètic vàlid.
El semític meridional es divideix en tres branques, les llengües sud-aràbiques epigràfiques, les llengües sud-aràbiques modernes i les llengües etiòpiques (parlades a la banya d'Àfrica, concretament a Etiòpia i Eritrea). Les llengües etiòpiques són demogràficament més importants i sumen la major part dels parlants de semític meridional.
# Sea Launch

Sea Launch és una empresa de llançament de naus espacials multinacional que va utilitzar una plataforma de llançament marítima mòbil pels llançaments de càrregues útils comercials des de l'equador en coets especialitzats Zenit-3SL en 2013.
L'any 2013, s'havia muntat i posat en marxa trenta-un coets, amb tres errors i una fallada parcial. Totes les càrregues comercials han estat satèl·lits de comunicacions destinats a l'òrbita de transferència geoestacionària amb clients com ara EchoStar, DirecTV, XM Satellite Radio, PanAmSat, i Thuraya.
El llançador i la seva càrrega es munten en un vaixell especialment dissenyat anomenat Sea Launch Commander a Long Beach, Califòrnia, EUA. A continuació, es col·loca a la part superior de la plataforma mòbil Ocean Odyssey i es trasllada a la zona equatorial de l'oceà Pacífic per al llançament, amb el Sea Launch Commander que serveix com a centre de comandament. El sistema de llançament basat en el mar significa que els coets poden ser llançats des de la posició òptima en la superfície de la Terra, el que augmenta considerablement la capacitat de càrrega útil i reduint els costos de llançament en comparació amb els sistemes terrestres.
Sea Launch va aparcar seus vaixells i posar en pausa les operacions a llarg termini en 2014, arran de la intervenció militar russa a Ucraïna. El 2015, els debats sobre la disposició dels actius de la companyia estan en marxa, i els socis de Sea Launch es troben en un cas que va administrat per les despeses pendents de pagament que Boeing afirma que s'ha incorregut.
Al setembre de 2016, l'empresa va ser adquirida per l'aerolínia russa S7.

## Referències

* ↑ «Sea Launch rocket company returns to service». BBC News, 25-09-2011.
* ↑ «Russia’s S7 Group to take over Sea Launch». SpaceFlightNow, 03-10-2016.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2006-04-27 a Wayback Machine.
* Sea Launch and Land Launch website Arxivat 2017-09-15 a Wayback Machine. at Energia.ru
* Sea Launch launch manifest at LyngSat.com
# Sea Ranch Lakes

Sea Ranch Lakes és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.392 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sea Ranch Lakes tenia 1.392 habitants, 696 habitatges, i 421 famílies. La densitat de població era de 2.985,9 habitants/km².
Dels 696 habitatges en un 14,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,5% tenia menys de 18 anys, un 2,1% entre 18 i 24, un 14,7% entre 25 i 44, un 32,5% de 45 a 60 i un 36,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 57 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.813 $ i la renda mediana per família de 85.729 $. Els homes tenien una renda mediana de 62.765 $ mentre que les dones 42.500 $. La renda per capita de la població era de 60.088 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sea Ranch Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sea Ranch Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Ot (desambiguació)

«Sant Ot» té aquests significats:
* Sant Ot, parròquia de Sarrià
* Ot d'Urgell
* Odó de Cluny
* Sant Ot (pintura), pintura del Mestre de la Seu d'Urgell
* Penó de Sant Ot
# Serrat de la Rectora

El Serrat de la Rectora, en alguns mapes Serra de la Rectora, és un serrat del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Està situat al damunt i al nord del poble de Monistrol de Calders, al qual arrecera pel costat septentrional.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Serranus africanus

Serranus africanus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mauritània fins al Senegal, Benín, Nigèria i el nord d'Angola.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lo Vilar (Cuneo)

Lo Vilar (italià Villar San Costanzo, piemontès ël Vilar San Costans) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2008 tenia 1.479 habitants. Està situat a la Val Maira, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Buscha, Draonier, la Ròca i Valmala.

## Referències

* ↑ «Villar San Costanzo» (en italià). Enciclopedia on line. Treccani. [Consulta: 2 octubre 2023].
# Llista de comtats de l'Illa del Príncep Eduard

Llista de comtats de l'Illa del Príncep Eduard.
La província canadenca de l'Illa del Príncep Eduard s'organitza administrativament en tres comtats (en anglès, counties) que són els següents, d'oest a est:
| Comtat | Superfície (km²) | Població | Capital |
| Comtat de Prince | 1.980 | 44.348 | Summerside |
| Comtat de Queens | 2.020 | 77.866 | Charlottetown |
| Comtat de Kings | 1.684 | 19.328 | Georgetown |

## Referències

* ↑ Dades del cens de 2011 al web del govern provincial. (anglès)