OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# École des Beaux-Arts

École des Beaux-Arts ("Escola de Belles Arts") és el nom d'una sèrie d'influents escoles d'art de França. La més famosa és l'École nationale supérieure des beaux-arts, actualment ubicada a la riba esquerra de París, a l'altre costat del Sena des del Louvre, al 6è arrondissement. L'escola té una història que s'estén durant més de 350 anys, i ha format molts dels grans artistes d'Europa. L'estil Beaux Arts es va modelar a partir de les "antiguitats" clàssiques, conservant aquestes formes idealitzades i transmetent l'estil a les generacions futures.
Els orígens de l'escola es remunten a l'any 1648, quan l'"Acadèmia de Belles Arts" va ser fundada pel Cardenal Mazzarino per educar els estudiants amb més talent en dibuix, pintura, escultura, gravat, arquitectura i altres mitjans. Lluís XIV seleccionava graduats d'aquesta escola per decorar els apartaments reials a Versalles i el 1863, Napoleó III va garantir la independència de l'escola respecte del govern, canviant-li el nom pel de "L'Ecole des Beaux-Arts". Les dones van ser-hi admeses a partir de 1897.
El currículum es dividia en "Acadèmia de pintura i escultura" i "Acadèmia d'Arquitectura", però tots dos programes se centraven en les arts clàssiques i l'arquitectura de l'Antiga Grècia i Roma. Es requeria que tots els estudiants provessin la seva habilitat amb tasques de dibuix bàsiques, abans d'avançar en el dibuix de figures i pintura. Això culminava en una competició pel Premi de Roma, que permetia una beca per estudiar a Roma. Les tres rondes per obtenir el premi duraven gairebé tres mesos. Entre els artistes famosos que s'hi varen educar hi ha Géricault, Degas, Delacroix, Fragonard, Ingres, Monet, Moreau, Renoir, Seurat i Sisley, entre molts d'altres.
Els edificis de l'escola són en gran manera creació de l'arquitecte francès Félix Duban, qui va emprendre l'edifici principal el 1830, realineant el campus, i fins a 1861 completant un programa arquitectònic cap al Quai Malaquias.

## Referències

* ↑ «The Trials». Arxivat de l'original el 2007-12-15. [Consulta: 1r febrer 2013].

## Enllaços externs

* La Ecole des Beaux-Arts - Assaig històric
* École Nationale Supérieure des Beaux-Arts Arxivat 2011-04-09 a Wayback Machine. - Pàgina web oficial
* École nationale supérieure des Beaux-arts Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine. - Història
# Premi Atos - Joseph Fourier

El Premi Atos-Joseph Fourier és una competició anual dirigida als científics de tot el món, que es presenten, individualment o en equips, a les competicions locals (actualment a França, Txèquia, Regne Unit i Irlanda).
És un guardó internacional que premia l'excel·lència científica amb l'objectiu de promoure el treball d'investigadors, acadèmics i científics industrials en les àrees de la informàtica avançada, la intel·ligència artificial i la descarbonització. El Premi Atos-Joseph Fourier es va convocar per primer cop a França l'any 2009 promocionat per l'empresa Bull, que ara forma part d'Atos, i per GENCI (Grand Equipement National de Calcul Intensif). El premi homenatja el llegat de Fourier que va contribuir a la modelització matemàtica dels fenòmens físics.

## Referències

* ↑ «À propos du concours» (en francès, anglès). Atos, 2021. Arxivat de l'original el 2022-06-12. [Consulta: 24 novembre 2021].
# Faust Gual Dons i Torrella

Faust Gual Dons i Torrella, també conegut com a Faust Gual de Torrella (Palma, 1823-1895) fou un aristòcrata i polític mallorquí.
Pertanyia a una família aristocràtica molt arrelada a Mallorca. Bernat de Torrella havia estat el primer virrei de Mallorca i el seu germà, Ramon de Torrella, el primer bisbe.
Durant la darrera etapa del regnat d'Isabel II, Gual de Torrella fou elegit diputat a Corts l'any 1864 pel districte de Manacor i el 1867 pel de Palma.
Després de la revolució de 1868, va militar en el partit carlista i va aconseguir popularitzar les idees tradicionalistes a l'illa. Esclatada la tercera guerra carlina, fou apresat al castell de Bellver i més tard desterrat a Càceres.
Fou el cap de Comunió Tradicionalista a Mallorca des del 1891 fins a la seva mort, substituint el marquès de Reguer. Fou convidat a les noces de Carles VII amb Berta de Rohan.
A les eleccions generals espanyoles de 1893 tornar a ser elegit diputat pel districte de Palma. A la seva mort el substituí com a cap regional carlí Felip Villalonga Mir i Despuig.

## Referències

* 1 2 «D. Fausto Gual de Torrella». El Correo Español, 04-12-1895, pàg. 1.
* ↑ Naixement i evolució del carlisme a Mallorca en el s. XIX per Miquel Ferrer i Flórez
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ «D. Felipe Villalonga». La Tarde, 01-12-1910, pàg. 2.
# Spormaggiore

Spormaggiore és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.254 habitants. Limita amb els municipis de Campodenno, Cavedago, Fai della Paganella, Mezzolombardo, Molveno, Sporminore, Ton i Tuenno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Arduino Zeni | Llista cívica |
# Flavoperla lucida

Flavoperla lucida és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àsia oriental: Taiwan.

## Referències

* ↑ Chu, 1929. China J. 10:90.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1913. Suppl. Entomol. 2:119.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Taiwan Museum of Natural Science (anglès)

## Bibliografia

* Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:45-84.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:154.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:335.
* Uchida, 1990. Thesis 143.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(5):59.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Hylodes meridionalis

Hylodes meridionalis és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P. & Segalla, M.V. 2004. Hylodes meridionalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# 439

El 439 (CDXXXIX) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* 1 de gener: entra en vigor el Codex Theodosianus a l'Imperi Romà d'Occident.

## Referències

* ↑ «Codex Theodosianus» (en anglès). Universitat de Grenoble-Alps. [Consulta: 7 maig 2021].
# Riu Coe

El Riu Coe (en gaèlic escocès Comhan) neix a la base nord-oriental de Buachaille Etive Beag i flueix cap a l'oest al llarg de Glen Coe, Escòcia. Després de cascades espectaculars al Pas de Glen Coe corre a través del petit Loch Achtriochtan abans de girar cap al nord-oest. Llavors passa pel lloc de la Massacre de Glencoe i passa a través del poble de Glencoe, poc abans de desembocar al loch marí de Loch Leven (una braç marí del Loch Linnhe) a Invercoe. El riu té una llargada total de 5 kilòmetres.
# Eugenio Courret

Eugenio Courret (Angulema, Charente, 1841 - França, 1920) va ser un fotògraf francès radicat a la ciutat de Lima, Perú. Va arribar a aquesta ciutat en 1860 per treballar com camarógraf en l'estudi fotogràfic d'Eugène Maunoury. En 1863 va fundar amb el seu germà Aquil·les l'estudi “Fotografia Central”. En 1887 va deixar l'estudi a Adolphe Dubreuil para després, en la dècada de 1890, retornar a França on va prosseguir la seva labor fotogràfica. L'estudi Courret va fer fallida definitivament el 1935, l'arxiu comptava llavors amb més de 150.000 negatius. A causa d'això, es va lliurar a molts dels seus treballadors com a part de pagament els negatius de vidre. Entre aquells que van rebre tal pagament va estar la família Rengifo, els qui conserven un arxiu d'aproximadament 54.000 plaques. El 1987 aquesta família va oferir aquest arxiu a la Biblioteca Nacional de Perú perquè sigui protegit.

## Referències

* ↑ Billeter, E. Canto a la realidad. Fotografía Latinoamericana 1860-1993. 3ª. Barcelona: Lunwerg editores, 2003, p. 387. ISBN 84-7782-268-9.
* ↑ Sougez, M.L.; Pérez Gallardo, H.. Diccionario de historia de la fotografía. Madrid: Ediciones Cátedra, 2003, p. 124. ISBN 84-376-2038-4.
# Spongilla lacustris

Spongilla lacustris és una espècie d'esponja d'aigua dolça. L'any 2017 es va trobar a l'embassament d'Escales junt amb una altra espècie Ephidatia fluviatilis. Sovint viu sobre troncs submergits o sobre roques. La seva distribució és des d'Amèrica del Nord fins Euràsia. Tenen la capacitat de reproduir-se tant sexualment com asexualment. Passa a estar en dormició durant l'hivern.

## Enllaços externs

* Spongilla lacustris info Arxivat 2017-11-17 a Wayback Machine.
# Fernandocrambus

Fernandocrambus és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Fernandocrambus abbreviata (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus annulata (Aurivillius, 1922)
* Fernandocrambus apocalipsus Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus arcus J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus augur Bleszynski, 1965
* Fernandocrambus backstromi Aurivillius, 1922
* Fernandocrambus brunneus Aurivillius, 1922
* Fernandocrambus byssifera (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus chilianellus (Hampson, 1919)
* Fernandocrambus chillanicus (Butler, 1883)
* Fernandocrambus chiloma (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus chopinellus Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus corvus J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus cuprescens (Hampson, 1919)
* Fernandocrambus derelicta (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus diabolicus Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus divus (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus dolicaon Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus euryptellus (Berg, 1877)
* Fernandocrambus falklandicellus (Hampson, 1896)
* Fernandocrambus fernandesellus (Hampson, 1896)
* Fernandocrambus fundus J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus fuscus Aurivillius, 1922
* Fernandocrambus glareola (J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus grisea (J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus harpipterus (Dyar, 1916)
* Fernandocrambus horoscopus Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus imitator (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus imperfecta (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus kuscheli J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus loxia (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus magnifica (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus minima (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus nergaellus (Druce, 1896)
* Fernandocrambus nitidissima (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus noskiewiczi Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus oxyechus J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus paraloxia (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus parva (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus pepita (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus radicellus (Hampson, 1896)
* Fernandocrambus ruptifascia (Hampson, 1919)
* Fernandocrambus spiculellus (Zeller, 1877)
* Fernandocrambus stilatus (Zeller, 1877)
* Fernandocrambus straminellus (Hampson, 1896)
* Fernandocrambus subaequalis (Zeller, 1877)
* Fernandocrambus truncus J. F. G. Clarke, 1965
* Fernandocrambus variatellus Bleszynski, 1967
* Fernandocrambus xerophylla (J. F. G. Clarke, 1965)
* Fernandocrambus xiphiellus (Zeller, 1872)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Hylodes magalhaesi

Hylodes magalhaesi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* da Rocha, C.F., Van Sluys, M. & Gonçalves da Cruz, C.A. 2004. Hylodes magalhaesi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Absol

Absol és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus sinistre. El seu nom deriva del mot anglès absolution («absolució»). Absol va aparèixer per primera vegada a Pokémon Ruby i Pokémon Sapphire.
Ha aparegut en diversos episodis de l'anime Pokémon, per primera vegada a l'episodi Absol-ute Disaster. També ha aparegut a May, We Harley Drew'd Ya! i, amb un paper molt menys impportant, a What I Did For Love! i Mutiny in the Bounty. A més a més d'aquests episodis de l'anime, surt a la pel·lícula Pokémon: Jirachi Wish Maker.
És considerat un Pokémon útil en les batalles competitives de Pokémon, sobretot a la categoria de Pokémon «rarament utilitzats». L'estratègia més habitual és aprofitar els moviments potenciadors d'atac d'Absol per intentar derrotar tants rivals com sigui possible.
El disseny d'Absol es basa en la llegenda del hakutaku, una criatura blanca amb banyes que es diu que va predir l'arribada de la pesta a la prefectura de Toyama.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Absol» (en anglès). Pokémon Database. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ Hollinger, E. Pokémon Ruby & Sapphire: Prima's Official Strategy Guide (en anglès). Prima Games, 2003, pàg. 117. ISBN 978-0761542568.
* ↑ «Absol-ute Disaster» (en anglès). Serebii.net. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «May, We Harley Drew'd Ya!» (en anglès). Serebii.net. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «Absol» (en anglès). Smogon. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «On the Origin of Species: Absol» (en anglès). Bulbanews. [Consulta: 6 abril 2014].

## Enllaços externs

* Absol a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
Viccionari
# Cúmul

«Cúmul» té aquests significats:
* Cúmul o cúmulus, núvol que s'assembla a una massa feta de cotó fluix, amb túmuls i/o torres, de base aplanada i amb una part superior semblant a la d'una col-i-flor
* Cúmul estel·lar, grup d'estrelles atretes entre elles per la gravetat
* Cúmul (geologia)
* Cúmul globular, grup esfèric d'estrelles velles (cúmul d'estrelles) que orbita entorn d'una galàxia com si fos un satèl·lit
* Cúmul obert o cúmul estel·lar obert
* Cúmul de galàxies, conjunt d'estels units per la gravetat d'algunes galàxies
Viccionari
# Cooper Car Company

Cooper Car Company va ser un constructor anglès de cotxes amb la seu inicial a Surbiton. Va fabricar també monoplaces per competicions automobilístiques que van arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Va ser fundada el 1946 per Charles Cooper i el seu fill John Cooper.
Els monoplaces equipats per Cooper van guanyar 64 de les 78 curses disputades a la Fórmula 3 entre 1951 i 1954. Aquest domini aclaparador va fer famós l'equip i va fer que l'equip desenvolupes monoplaces per les categories superiors.
Va competir al campionat del món de la Fórmula 1 de forma privada, sense representació oficial de la fàbrica, amb pilots com Stirling Moss, Peter Collins, Jim Russell, Ivor Bueb, Ken Tyrrell i Bernie Ecclestone).
Van disputar 129 curses de Fórmula 1, aconseguint la victòria en 16 de les curses.
Després de la mort del seu pare, John Cooper va decidir vendre l'empresa a Chipstead Motor Group a l'abril de 1965.
L'any 2000 Michael Cooper, net de Charles i fill de John, va continuar la saga creant John Cooper Works, empresa que va acabar essent adquirida per BMW l'any 2008.
Encara avui dia se segueixen fabricant cotxes amb el llegat de Cooper, com el famós Mini Cooper.

## Palmarès a la F1

* Curses: 129
* Victòries: 16
* Primera victòria: Gran Premi de l'Argentina del 1958
* Ultima victòria: Gran Premi de Sud-àfrica del 1967

## Referències

* ↑ «Review: Mini John Cooper Works Clubman». Belfast Telegraph, 10-12-2009. [Consulta: 30 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Cooper a la F1 Arxivat 2011-11-06 a Wayback Machine. (anglès)
* Bio (anglès)
* Cooper a les curses (anglès)
* Web de la TDV (anglès)
# Słupsk

Słupsk (?·pàg.) (en alemany Stolp) és una ciutat situada al nord de Polònia, al voivodat de Pomerània, a la distància de 17 quilòmetres del Mar Bàltic. En 2009 tenia 97.087 d'habitants i ocupava 43,15 de quilòmetres quadrats de superfície. És un nucli local d'indústria, de cultura i de ciència. És la capital del comtat del mateix nom i per si mateixa té l'estatut de comtat. Entre 1975 i 1998 va ser també la capital d'un voivodat abolit des de l'1 de gener 1999.
La història de Słupsk va començar al segle ix, quan la tribu eslava dels pomeranians va construir una fortalesa a la riba del riu Słupia. En 1265 el poble va guanyar el títol de la ciutat, confirmat en 1310. Durant l'edat mitjana, la ciutat va ser la capital del ducat independent que es va unificar en 1478 amb els ducats de Stettin i de Wolgast, formant el Ducat de Pomerània. Anys després, Słupsk va canviar la seva pertinença estatal, sent part de Prússia, d'Alemanya i de Polònia, de la qual forma part fins avui.
# Subjecte

«Subjecte» té aquests significats:
* Subjecte (filosofia): allò oposat a l'objecte.
* Subjecte (sintaxi): allò oposat al predicat.
Viccionari
# Fernando del Rincón

Fernando del Rincón de Figueroa o Hernando del Rincón de Figueroa, pintor nascut a Guadalajara cap a 1460, la seva personalitat ha estat durant molt de temps confosa amb la d'Antonio del Rincón, que com ell era originari de Guadalajara.

## Biografia i obra

Se sap d'ell que cap a 1491 vivia a Guadalajara casat amb Catalina Vázquez, filla de l'arquitecte Lorenzo Vázquez de Segòvia. Pels mateixos anys va treballar a Saragossa al costat del pintor aragonès Martín Bernat. El 1499 es va encarregar junt amb Juan de Borgoña i d'altres pintors del daurat i policromat del retaule major de la catedral de Toledo i des del 1503 se'l troba documentat en la realització de diversos retaules a esglésies de les diòcesis de Toledo i Sigüenza, on es va relacionar amb Juan Soreda. El 1514 va substituir Francisco Chacón com a pintor de cambra de Ferran el Catòlic.
A les incompletes Vidas de pintores que va deixar escrites a mà Lázaro Díaz del Valle, és el primer dels espanyols dels que s'ocupa, dient d'ell que va ser «Pintor famós, natural de la ciutat de Guadalajara, va ser cavaller de l'hàbit de sant Jaume per mercè del Senyor Rey Ferran V de Castella i Lleó».
L'únic quadre signat que ha arribat fins als nostres dies és un retrat, el de Francisco Fernández de Córdoba y Mendoza, de cap a 1520, amb una inscripció llatina com la que es troba al retrat del bisbe d'Ávila Francisco Ruiz de l'Institut Valencia de Don Juan, a ell atribuït, inscripcions demostratives dels ambients humanistes en què es va desenvolupar el gènere del retrat a les primeres dècades del segle xvi, considerant-se a Rincón entre els pocs pintors autòctons que ho van practicar.
El retaule que va pintar per a Fuentes de la Alcarria, documentat entre 1516 i 1520, encara va poder veure-ho Ponz, abans de la seva destrucció a la guerra civil, i va servir per atribuir-li algunes altres pintures, entre elles la taula del Milagro de San Cosme y San Damián del Museu del Prado, procedent del monestir de San Francisco de Guadalajara. Últimament se li atribueix també una participació en el retaule major de l'Església de l'Assumpció de Nostra Senyora de Robledo de Chavela, on hi ha constància documental de l'any 1514.

## Referències

* ↑ López García, David, Lázaro Díaz del Valle y las Vidas de pintores de España, Madrid, Fundación Universitaria Española, 2008, ISBN 9788473927147, p. 193 (castellà)
* ↑ Miguel Falomir, «Los orígenes del retrato en España. De la falta de especialistas al gran taller», en El retrato español del Greco a Picasso, catálogo de la exposición, Madrid, Museo del Prado, 2005, ISBN 84-8480-067-9 p. 75.

## Enllaços externs

* Fernando del Rincón a la enciclopèdia online del Museu del Prado.
# Absidiola

Una absidiola és un absis secundari o de categoria inferior. Així, es pot dir que la capçalera d'una església amb tres absis, el central dels quals és més gran i conté l'altar principal, és un conjunt d'un absis i dues absidioles laterals. Representen l'aurèola lluminosa que envolta el cap de Jesucrist en iconografia Cristiana. Solen ser de nombre imparell, i sovint la que està situada a la capçalera de l'església és de majors dimensions i acostuma a estar dedicada a la Verge.

## Galeria

* Ubicació esquemàtica de les absidioles.
* Església de San Martín de Frómista, a Palencia, amb un absis i dues absidioles circulars.
* Vista de la capçalera de la basílica de Saint-Julien de Brioude, amb les absidioles en primer terme.
* Vista interior de les absidioles de l'església de Notre-Dame de Châtel-Montagne.

## Referències

* ↑ Biblioteca de Consulta Larousse. Diccionario de Arte. Volúmen I. ISBN 84-8332-390-7
* ↑ Diccionario visual de términos arquitectónicos. Madrid: Cátedra, 2008, p. 419. ISBN 978-84-376-2506-5.
Viccionari
# STS-100

STS-100 va ser una missió reeixida del Transbordador espacial Endeavour, que va dur el subministrament a l'Estació Espacial Internacional (ISS) per a continuar la construcció.

## Tripulació

* Kent Rominger (5), Comandant
* Jeffrey Ashby (2), Pilot
* Chris Hadfield (2), especialista de missió - Canadà
* Scott Parazynski (4), especialista de missió
* John Phillips (1), especialista de missió
* Umberto Guidoni (2), especialista de missió - Itàlia
* Iuri Lontxakov (1), especialista de missió - Rússia
 és el nombre de vols realitzats.

## Paràmetres de la missió

* Massa:
** En enlairament: 103,506 kg
** En aterratge: 99,742 kg
** Càrrega: 4,899 kg
* Perigeu: 377 km
* Apogeu: 394 km
* Inclinació: 51.6 °
* Període: 92.3 min

### Acoblament amb la ISS

* Acoblat: 21 d'abril de 2001, 13:59:00 UTC
* Desacoblat: 29 d'abril de 2001, 17:34:00 UTC
* Temps acoblat: 8 dies, 3 hores, 35 minuts i 0 segons.

### Passejades Espacials

* Hadfield i Parazynski - EVA 1
** Començament: 22 d'abril de 2001, 11:45 UTC
** Final: 22 d'abril de 2001, 18:55 UTC
** Durada: 7 hores i 10 minuts.
* Hadfield i Parazynski - EVA 2
** Començament: 24 d'abril de 2001, 12:34 UTC
** Final: 24 d'abril de 2001, 20: 14 UTC
** Durada: 7 hores i 40 minuts.

## Resum de la missió

La màxima prioritat de la missió va ser la instal·lació, activació i inspecció del braç robòtic Canadarm. L'operació del braç era urgent per seguir els passos en la construcció de l'Estació Espacial Internacional, i també va ser necessària per instal·lar-hi una nova resclosa d'aire a l'estació en el proper vol, la missió STS-104. Un component final del Canadarm és el Sistema de Base Mòbil (MBS, per les sigles en anglès), instal·lat a l'estació durant la missió STS-111.
Altres objectius d'aquesta missió de l'Endeavour és atracar el mòdul Raffaelo a l'estació, activar, transferir càrrega entre l'estació i Raffaelo, i reatracar el mòdul al transbordador. El Raffaelo és el segon de tres mòduls logístics multi-propòsit desenvolupats per l'Agència Espacial Italiana. El mòdul Leonardo va ser llançat i tornat a la missió prèvia del transbordador, la STS-102, al març. Els objectius restants inclouen la transferència d'altres equips a l'estació, com l'antena de comunicacions d'Ultra alta freqüència i un component electrònic que atracarà a l'estació en els passejos espacials. Finalment, la transferències de subministraments i aigua per al seu ús a bord de l'estació, la transferència d'experiment al complex, i la transferències d'articles per al seu retorn a la Terra des de l'estació al transbordador estan entre els objectius.
L'Endeavour també va haver d'alçar l'altitud de l'estació i realitzar un flyaround del complex, incloent enregistraments amb la càmera a la badia de càrrega IMAX.
Durant la missió, l'astronauta Chris Hadfield es va convertir en el primer astronauta canadenc en realitzar un EVA.

## Vegeu també

* Transbordador Espacial
* Transbordador espacial Endeavour
* Estació Espacial Internacional

## Enllaços externs

* Sumari de la missió - NASA Arxivat 2007-09-11 a Wayback Machine.