OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arthur Vichot

Arthur Vichot (Colombier-Fontaine, Doubs, 26 de novembre de 1988) és un ciclista francès que fou professional del 2010 al 2020. Durant la seva carrera esportiva va córrer als equips Groupama-FDJ i B&B Hotels-Vital Concept.

## Biografia

Com a ciclista amateur el 2008 guanyà el Tour de Charolais, el Circuit des 2 Provinces, i una etapa al Gran Premi Guillem Tell amb l'equip amateur francès. Els bons resultats obtinguts el 2009 li van permetre fitxar pel FDJ de cara a la temporada 2010. Com a professional destaquen els Campionats de França en ruta de 2013 i 2016 i el Tour de l'Ain de 2018.
És cosí de l'exciclista professional Frédéric Vichot.

## Palmarès

* 2008
** 1r al Tour de Charolais
** 1r al Circuit des 2 Provinces - Le Pertre
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 2009
** 1r al Tour de Haut-Berry
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Saône-et-Loire
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la París-Corrèze
* 2011
** 1r als Boucles del Sud Ardecha
** 1r al Tour del Doubs
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné
* 2013
** Campió de França en ruta
** 1r al Tour de l'Alt Var
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 2016
** Campió de França en ruta
** 1r al Tour de l'Alt Var i vencedor d'una etapa i de la classificació per punts
* 2017
** 1r al Gran Premi d'Obertura La Marseillaise
** 1r al Tour de l'Alt Var
* 2018
** 1r al Tour de l'Ain i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2011. 104è de la classificació general
* 2012. 94è de la classificació general
* 2013. 66è de la classificació general
* 2014. Abandona (13a etapa)
* 2016. 78è de la classificació general
* 2017. Abandona (13a etapa)
* 2018. 41è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. Abandona (15a etapa)

## Referències

* ↑ «Cyclisme. Arthur Vichot, double champion de France sur route, met un terme à sa carrière» (en francès). Ouest-France. Groupe Ouest-France, 26-11-2020 [Consulta: 26 novembre 2020].
* ↑ Michaël Gilson. «Arthur Vichot à la Française des Jeux», 24-08-2009. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «cyclisme - championnats de france sur routeCourse en ligne élite professionnels. Vichot, homme de grand chemin» (en francès). [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Jean-Baptiste Duluc. «Pour Arthur Vichot (Fdj), la belle histoire se répète», 26 et 27 juny 2016.
* ↑ «Tour de l’Ain : Arthur Vichot conclut en beauté le travail de Groupama-FDJ». leprogres.fr: Le Progrès, 20 maig018.
* ↑ «Arthur Vichot : « Je ne lâche jamais rien »». directvelo.com: Nicolas Gachet, 20 maig018.
* ↑ Thierry Sandoz. «Dans la lignée». estrepublicain.fr: L'Est républicain, 24-06-2013.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Scinax auratus

Scinax auratus és una espècie de granota endèmica del Brasil. Habita les terres baixes humides forestals subtropicals o tropicals, matollars humits subtropicals o tropicals, pantans d'aigua dolça, maresmes intermitents d'aigua dolça, àrees rocoses i antics boscs molt degradats. Està amenaçada per la pèrdua del seu hàbitat.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax auratus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Scinax blairi

Scinax blairi és una espècie de granota de la família dels hílids endèmica de Colòmbia. Aquesta espècie és coneguda des dels Plans de Colòmbia (departaments d'Arauca, Meta i Guaviare), des del nivell del mar 200-500m. La zona és un "encreuament prop del Riu Guaviare i Riu Ariari, Guaviare, Colòmbia". Es tracta d'una espècie terrestre i d'aigua dolça. Els seus hàbitats naturals inclouen sabanes seques, maresmes d'aigua dolça, pastures, plantacions, jardins rurals, estanys, terres d'irrigació, zones agrícoles inundades, canals i dics. No hi ha amenaces conegudes per a la supervivència d'aquesta espècie, ja que és una espècie molt comuna i adaptable. L'espècie no es troba dins de les àrees protegides, però no es creu que sigui necessari tenint en compte la seva capacitat d'adaptació a la pertorbació de l'hàbitat. Una determinació de la seva distribució exacta seria útil.

## Referències

* ↑ Fernando Castro; Jose Vicente Rueda; Wilmar Bolívar; Ruth Amanda Estupinan. Scinax blairi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 31-08-2014.
# Scinax atratus

Scinax atratus és una espècie de granota de la família dels hílids. Es distribueix pel sud-est del Brasil, on s'ha trobat a la Serra da Bocaina i a la Serra Itatiaia (dues àrees protegides), a l'Estat de São Paulo, encara que és possible que s'estengui més àmpliament. Habita per sobre dels 1.200 metres d'altitud.
Viu en boscos de muntanya humits on es reprodueix a les bromèlies. L'espècie es coneix a partir de menys de 10 individus, per tant l'estat de les poblacions es desconeix.

## Referències

* 1 2 «Scinax atratus» (en anglès). IUCN Red List. Oswaldo Luiz Peixoto, Ana Maria Telles. 2004. [Consulta: 13 setembre 2014].
# Santiago Casas i Duarte

Santi Casas (Terrassa, 1967) és enginyer en informàtica.
Va entrar a la xarxa a primers dels 90 a través de Compuserve. A mitjans dels 90 va participar en la posada en marxa d'alguns dels primers IPSs catalans com IBERNET Telematica i va acabar sent-ne director. S'ha especialitzat en temes d'identitat digital i seguretat jurídica de la xarxa, s'ha dedicat a temes de certificació digital i avui és emprenedor en dos projectes diferents: Validated ID —serveis d'identitat digital segura— i NJOI —xarxa social del món de l'esport. El 2008 va començar a escriure el seu blog i va entrar a Twitter. Sempre ha estat vinculat a moviments de democràcia radical, open i internacionalistes. És soci de Greenpeace, Som Energia i Guifi.net, entre d'altres.
Objector de consciència plantat, el 1991 va participar en la fundació d'Els Verds a Terrassa, participant a nivell català, espanyol i europeu. El 1999 va ser cap de llista d'Els Verds a les eleccions municipals de Terrassa. “Vaig estar als Verds fins que Iniciativa per Catalunya ens va usurpar definitivament el branding”, explica. Els darrers anys participa amb Pirates de Catalunya. “Avui el moviment pirata és el que millor reflecteix la meva forma d'entendre la democràcia. Sobre el dret a decidir, els pirates diem allò de dret a decidir-ho tot”, afegeix.

## Referències

* ↑ «Santi Casas». Saül Gordillo, 17-02-2015.
* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Primera edició. Arenys de Mar: Crea't Edicions, Juny de 2014, p. 178. ISBN 978-84-942772-0-7 [Consulta: 31 març 2015]. Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Twitter: @santicasas
* Blog personal: Vivir con menos
# Aron Baynes

Aron John Baynes (nascut el 9 de desembre de 1986) a Gisborne, Nova Zelanda) és un jugador de bàsquet australià que juga als Toronto Raptors de l'NBA. Amb 2,08 metres d'alçada, juga en la posició de pivot.

## Universitat

Va jugar durant quatre temporades amb els Cougars de la Universitat Estatal de Washington DC, en les que va anotar una mitjana de 8,7 punts i 5,4 rebots per partit. Va acabar en la vuitena posició en el rànquing històric de la seva universitat en llançaments de camp, amb un 54,6% d'efectivitat, setè en taps (93) i onzè en rebots (653).

## Professional

Després de no ser escollit en el Draft de l'NBA del 2009, va començar la seva trajectòria professional al BC Lietuvos Rytas lituà, on va anotar una mitjana de 9,3 punts i 3,5 rebots, guanyant aquest any la lliga i la copa de Lituània.
A l'any següent va fitxar per l'EWE Baskets Oldenburg de la Lliga alemanya de bàsquet, on va jugar una temporada en la qual va fer 6,8 punts i 3,7 rebots per partit. El 2011 va marxar a l'A1 Ethniki, a l'Ikaros Kallitheas, on va ser un dels jugadors més destacats de l'equip, anotant 13,5 punts i agafant 8,6 rebots per partit.
Més tard, va fitxar pel KK Union Olimpija de la lliga eslovena, amb els que va disputar deu partits de la eurolliga, anotant 13,8 punts i 9,8 rebots per partit, fins que al mes de gener va fitxar pels San Antonio Spurs de l'NBA, amb els quals va disputar 16 partits de temporada regular, en els quals va fer 2,7 punts i 2,0 rebotes. A més a més va jugar 11 partits amb els Austin Toros, equip filial dels Spurs a la NBA d-League, anotant 13,9 punts i 8,7 rebotes. El 15 de juny de 2014, Baynes va guanyar el seu primer campionat de la NBA després de derrotar els Miami Heat 4 partits a 1 en les finals de l'NBA de 2014.
El 26 de setembre de 2014, Baynes va renovar el seu contracte amb els Spurs, per un any més.

## Estadístiques de la seva carrera a l'NBA

| Any | Equip | PJ | PT | MPP | %TC | %3P | %TL | RPP | APP | ROB | TPP | PPP |
| 2012-13 | San Antonio | 16 | 0 | 8.8 | .500 | .000 | .583 | 2.0 | .3 | .1 | .4 | 2.7 |
| 2013-14† | San Antonio | 53 | 4 | 9.3 | .436 | - | .905 | 2.7 | .6 | .0 | .1 | 3.0 |
| 2014-15 | San Antonio | 70 | 17 | 16.0 | .566 | .250 | .865 | 4.5 | .5 | .2 | .3 | 6.6 |
| 2015-16 | Detroit | 81 | 1 | 15.2 | .505 | .000 | .764 | 4.7 | .6 | .3 | .6 | 6.3 |
| 2016-17 | Detroit | 75 | 2 | 15.5 | .513 | - | .840 | 4.4 | .4 | .2 | .5 | 4.9 |
| 2017-18 | Boston | 81 | 67 | 18.3 | .471 | .143 | .756 | 5.3 | 1.1 | .3 | .6 | 6.0 |
| Total | Total | 376 | 91 | 15.0 | .502 | .143 | .802 | 4.4 | .7 | .2 | .5 | 5.4 |

## Enllaços externs

* Fitxa a realgm.com (anglès)
* Aron Baynes a euroleague.net (anglès)
* Aron Baynes a olympics.com.au (anglès)

## Referències

* ↑ Los Spurs repiten su equipo campeón con la renovación de Aron Baynes (castellà)
# Aron ha-Qodeix

L'Aron ha-Qodeix (en hebreu: ארון הקודש) Arca sagrada és un receptacle ornamental on es desa el llibre de la Torà a l'interior d'una sinagoga. També és conegut com a Arca de la Llei. Sol estar situat en el mur de la sinagoga que és més proper a Jerusalem.

## El nom
### Aron ha-Qodeix

Aron ha-Qodeix (de vegades transcrit Aron ha-Kodesh) fa referència a l'Arca de l'Aliança, que es guardava al sancta sanctorum del tabernacle dins el Temple de Jerusalem.

### Hekhal

Hekhal (de vegades transcrit hechal, echal o heichal) o Hekhal ha-Qodeix (especialment entre els sefardites balcànics) és un terme usat també en temps del Temple de Jerusalem per referir-se al santuari interior que contenia els objectes més venerats: la menorà, l'altar de l'encens i el Lekhem ha-Panim o pa de la proposició.

## Situació i estructura

L'Aron ha-Qodeix o Hekhal està situat al mur de la sinagoga encarat a Jerusalem; a la pràctica això vol dir el mur oriental, encara que en molts casos el mur esmentat no es trobi en la direcció de la ciutat santa, i en alguns casos en qualsevol mur, aquell que, al moment de la construcció de la sinagoga, va semblar que arquitectònicament seria el més fàcil de fer-l'hi encabir. Per a aquests casos en què no segueix la direcció de Jerusalem, el judaisme tradicional instrueix el fidel sobre la manera en què s'ha encarar correctament cap a Jerusalem mitjançant pregàries com ara l'Amidà.
En algunes antigues sinagogues –com la de Súsia, del segle v–, el rotlle de la Torà no es trobava dins mateix de la sinagoga sinó en una cambra adjacent, per mostrar que la condició sagrada de la sinagoga no venia de l'arca sinó del fet que era una casa de pregària. Al moment de llegir la Llei, doncs, la Torà es duia dins la sinagoga.
La majoria d'aquests receptacles sagrats tenen una cortina o parokhet. La cortina pot estar situada fora de les portes de l'arca (costum típic dels asquenazites i dels mizrahim) o bé dins les portes, com és costum entre els sefardites d'origen espanyol, portuguès o marroquí.

## Enllaços externs

* L'Arca de la Llei dins l'Enciclopèdia Jueva (anglès)
# Secessió

Una secessió és l'acte de retirar-se d'una organització, unió o entitat política. Típicament, hi ha un fort factor diferencial que motiva la retirada. La paraula deriva del llatí secessio. que significa «apart, col·loqui reservat» i més tard «secessió i retirada».
La secessió pot ser un fet o un dret. Com a dret el fenomen polític de la secessió requereix la prèvia existència d'un Estat Federal o Confederal, del qual forma part l'Estat que manifesta la seva voluntat de separar-se'n. La secessió en els fet es semblant a la independència o el cisma: separar-se d'una entitat política amb la qual hom ha estat unit per formar una entitat o estat nou.
Quan afecta a un territori o divisió administrativa, la secessió es pot produir de diverses maneres. D'una banda cal observar si l'antiga unitat es dissol en fragments o bé una porció se'n separa però la resta roman idèntica. D'altra banda cal analitzar si la nova entitat esdevé un nou agent com un tot independent o bé s'agrega a altres entitats veïnes (relació amb l'irredemptisme) o fins i tot es divideix en territoris més petits diferents. Per acabar, cal distingir entre el poder dels territori afectats i si aquesta secessió inclou minories contràries a la separació.

## Referències

* ↑ «Secessió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «cedir, 19 secessió». A: Diccionari etimològic. 2004, 4a edició, 1996, p. 197. ISBN 9788441225169.
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «secessio -onis». A: Diccionari Llatí-Català. 2007, 1993, p. 1324. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Leopold Kohr, The Breakdown of Nations, Routledge & K. Paul, 1957

## Bibliografia

* Bossacoma i Busquets, Pau. Justícia i legalitat de la secessió : una teoria de l'autodeterminació nacional des de Catalunya (pdf). Barcelona: Generalitat de Catalunya. Institut d'Estudis Autonòmics, 2015. ISBN 978-84-393-9345-0.
* Llamas, Manuel. «El derecho de secesión renace en EUA» (en castellà). Institut Juan de Mariana, 18-02-2009.
# Monooxigenasa

Les monooxigenases són enzims que incorporen un grup hidroxil en substrats en moltes rutes metabòliques. En aquesta reacció, dos àtoms de dioxigen són reduïts a un grup hidroxil i a una molècula H₂O per l'oxidació del NAD(P)H.

## Referències

* ↑ PDB 2Y6Q; Volkers G, Palm GJ, Weiss MS, Wright GD, Hinrichs W «Structural basis for a new tetracycline resistance mechanism relying on the TetX monooxygenase». FEBS Lett., 585, 7, 01-04-2011, pàg. 1061–6. DOI: 10.1016/j.febslet.2011.03.012. PMID: 21402075.
* ↑ Harayama S, Kok M, Neidle EL «Functional and evolutionary relationships among diverse oxygenases». Annu. Rev. Microbiol., 46, 1992, pàg. 565–601. DOI: 10.1146/annurev.mi.46.100192.003025. PMID: 1444267.
* ↑ Schreuder HA, van Berkel WJ, Eppink MH, Bunthol C «Phe161 and Arg166 variants of p-hydroxybenzoate hydroxylase. Implications for NADPH recognition and structural stability». FEBS Lett., 443, 3, 1999, pàg. 251–255. DOI: 10.1016/S0014-5793(98)01726-8. PMID: 10025942.
# Asturi Serrà

Asturi Anulí Serrà (Villaseca de la Sagra, Toledo, s. IV - Alcalá de Henares, ca. 412) fou un bisbe de la diòcesi de Toletum. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.
No s'ha de confondre amb el bisbe del segle ix Serrà d'Oviedo.

## Biografia

Les primeres notícies sobre el bisbe les dona Ildefons de Toledo a De viris illustribus (ca. 660), font bastant fiable en les dades. Segons ella, va néixer a l'actual Villaseca (Toledo), en una bona família; es desconeix, però, d'on ve el sobrenom de Serranus que se li atribuí (molt posteriorment, quan el seu cos ja havia estat portat a Astúries, es va voler relacionar amb el llinatge dels Sierra d'aquell lloc, sense cap fonament). Asturi o Astúric Anulí fou un bisbe de Toletum, actual Toledo, succeint Audenci. Ildefons diu que, segons, la tradició, en fou el novè. Era bisbe el 397, quan signa documents com a bisbe.
Es deia que cap al tombant de segle, potser al 412, va tenir una visió segons la qual va poder trobar les restes perdudes dels sants nens Just i Pastor, que eren sebollides a una cripta al Campus Laudabilis de Complutum, actual Alcalá de Henares. Llavors va fer-hi aixecar un temple en honor seu, actual catedral dels Santos Niños Justo y Pastor. Es va instal·lar a Complutum i no tornà a Toledo; per això, erròniament, algunes fonts diuen que va renunciar a la seu toledana i fou el primer bisbe de la diòcesi de Complutum. De fet, ja n'hi havia hagut d'altres, com a mínim al 380 (Ampeli, que signa al Concili de Saragossa).
El culte als Sants Nens s'expangué ràpidament i la ciutat esdevingué un centre de pelegrinatge. Asturi va morir a Complutum cap al 424; algunes fonts citen que el dia 1 de novembre. Fou sebollit al temple que havia fet aixecar.

## Veneració

Al 717, arran de la invasió musulmana, el seu cos fou traslladat a la catedral d'Oviedo, juntament amb el de Sant Julià de Toledo. Arran d'això, el seu culte es popularitzà a la regió, on fou conegut com a Sant Serrà i Sant Asturi. La coincidència del nom amb el topònim Astúries, i la seva tomba a Oviedo, va fer que es creés una tradició que el va confondre amb sant Serrà d'Oviedo, bisbe del segle ix.
L'església asturiana el celebra el 8 de març, juntament amb Sant Julià de Toledo, per haver arribat junts a la catedral, i el 12 de març, en la festivitat conjunta de les relíquies de la catedral.

## Bibliografia

* A. Marchamalo Sánchez; M. Marchamalo Maín. La Iglesia Magistral de Alcalá de Henares. Alcalá de Henares: Institución de Estudios Complutenses (C.S.I.C.), 1990, p. 49-53.
* Antonio de Quintana Dueñas. Santos de la imperial ciudad de Toledo y su Arzobispado; excelencias q goza su santa iglesia; fiestas que celebra un elenco. P. del. Val., 1651.
# Monoparèsia

La monoparèsia és la parèsia d'un sol membre. Quan el grau d'afectació és complet (paràlisi) llavors s'anomena monoplegia.

## Vegeu també

* Hemiparèsia
* Paraparèsia
* Tetraparèsia
# Astuga

Astuga (occità) o Astugue (francès) és un municipi francès al departament dels Alts Pirineus (regió d'Occitània). Limita al sud amb Trebons i Labassèra, a l'oest amb Nulh, Aussun eths Angles, i Arrajon era Hita, al nord amb Aurinclas i Locrup i a l'est amb Montgalhard.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 194 | 225 | 185 | 171 | 204 | 219 | 312 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Monarquianisme

El monarquianisme és una teologia cristiana que promulga la creença que Déu és una sola persona, al contrari que el trinitarianisme, que defineix Déu com un conjunt de tres persones que coexisteixen de manera consubstancial en un sol ser.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia Britannica: Monarchianism a l'Enciclopèdia Britànica (en anglès)
* ↑ Monarchians a la Catholic Encyclopedia (en anglès)
* ↑ Catholic Encyclopedia (en anglès). New Advent. «The dogma of the Trinity»

## Vegeu també

* Monoteisme
# Monarquies europees

En l'actualitat hi ha a Europa dotze estats que es regeixen per una monarquia. D'aquests 12 països, n'hi ha 7 que formen part de la Unió Europea: Espanya, Bèlgica, Luxemburg, Dinamarca, Noruega, Països Baixos i Suècia. L'últim monarca en prendre possessió ha estat Felip VI d'Espanya que va substituir el seu pare Joan Carles I d'Espanya el juny de 2014. Dos casos singulars són la Ciutat del Vaticà on hi ha l'única monarquia electiva actualment i Andorra on els seus coprínceps un és escollit pel Vaticà i l'altre pels ciutadans francesos.

## Monarquies europees actuals

| Rei | Consort | Hereu |
| Felip VI d'Espanya | Letícia Ortiz Rocasolano | Elionor de Borbó i Ortiz |
| Felip de Bèlgica | Matilde d'Udekem d'Acoz | Elisabet de Bèlgica |
| Margarida II de Dinamarca | Enric de Monpezat | Frederic de Dinamarca |
| Hans Adams II | Maria de Liechtenstein | Alois de Liechtenstein |
| Enric I de Luxemburg | Maria Teresa Mestre | Guillem de Luxemburg |
| Albert II de Mònaco | Charlene Wittstock | |
| Harald V de Noruega | Sònia Haraldsen | Haakon de Noruega |
| Guillem Alexandre dels Països Baixos | Màxima Zorreguieta | Caterina-Amàlia dels Països Baixos |
| Carles III del Regne Unit | Caterina, Princesa de Gal·les | Guillem, Príncep de Gal·les |
| Carles XVI Gustau de Suècia | Sílvia Sommerlath | Victòria de Suècia |
| Papa Francesc | | |
| Joan-Enric Vives i Sicília i Emmanuel Macron | | |

## Monarquies europees a l'exili o sense poder

| Aspirant al tron | Consort | Hereu |
| Víctor Manuel d'Itàlia | Marina Doria | Emmanuel Filiberto |
| Simeó II de Bulgària | | Príncep Kardam de Bulgària |
| Comte de París | | |
| Constantí II de Grècia | Anna Maria de Dinamarca | Pau de Grècia |
| Alexandre de Iugoslàvia | | |
| Miquel de Romania | | |
| María Vladimirovna | | |
| Leka I d'Albània | Susan Zog | Leka Anwar Zog Reza Baldovino |
| Ernest August de Hannover | Carolina de Mònaco | Ernst August de Hanover (1983-) |
| Duarte Pío João Miguel Gabriel Rafael | Isabel de Heredia | Afonso de Santa María |
En el cas d'Alemanya la fragmentació de la corona, dona el fet que si algun dia es reinstaurés el Príncep Georg Friedrich de Prússia nascut el 10 de juny de 1996 i membre de la casa imperial dels Hohenzollern, podria també reclamar els drets dinàstics.

## Vegeu també

* Monarquies americanes

## Referències

* Monarquías de Europa (castellà)
# Epígenes de Cefísia

Epígenes de Cefísia (en llatí Epigenes, en grec antic Ἐπιγέτης) fou un filòsof grec fill d'Antífon, nascut al demos àtic de Cefísia.
Plató el menciona com un dels deixebles de Sòcrates que van estar amb ell als seus darrers moments. Xenofont explica que Sòcrates el va recriminar per no seguir els exercicis corporals necessaris per mantenir la salut i la força.

## Referències

* ↑ Epigenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 36
# Cova del Grand Roc

Le Grand Roc és una cova situada al municipi de Les Eyzies-de-Tayac-Sireuil al departament de la Dordonya, al sud-oest de França.
Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1979, formant part del lloc «Llocs prehistòrics i grutes decorades de la vall del Vézère» amb el codi 85-008.
Va ser descoberta el 29 d'abril de 1924 per l'arqueòleg Jean Maury, que llavors estava treballant en l'abric de Laugerie-Basse.
Sobresurt sobretot pels seus valors geològics, en contenir totes les formes existents de cristal·litzacions de calcita: estalactites, estalagmites, columnes estalagmítiques, concrecions fistuloses, excèntriques, tolls de roca i triangles.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2008-06-20 a Wayback Machine. (en francès i anglès)
* La Cova del Grand Roc
# El rànger renegat

El rànger renegat (original: The Renegade Ranger) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Howard, estrenada el 1938 i doblada al català.

## Argument

El capità Jack Steele és un ranger de Texas destinat a investigar el cas de la bella Judith Alvarez, acusada d'assassinat. L'assumpte sembla senzill, però no tarda gaire a descobrir que no tot és el que sembla. La corrupció i els interessos del govern per aconseguir terres i bestiar porten al ranger a creure en la innocència de Judith, col·locant-lo a ell també en el punt de mira dels veritables assassins.

## Repartiment

* George O'Brien: Capità Jack Steele
* Rita Hayworth: Judith Alvarez
* Tim Holt: Larry Corwin
* Ray Whitley: Happy
* Lucio Villegas: Don Juan Campielo
* William Royle: Ben Sanderson
* Cecilia Callejo: Toñia Campielo
* Neal Hart: Xèrif Joe Rawlings
* Monte Montague: Henchman Monte
* Bob Kortman: Henchman Idaho
* Charles Stevens: Manuel
* Jim Mason: Hank
* Tom London: Henchman Red

## Referències

* ↑ El rànger renegat
* ↑ «The Renegade Ranger». The New York Times.