OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Limbo

Can Limbo és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici unifamiliar de tres plantes. Té una escala clàssica il·luminada per la torre. La planta noble ocupa el primer pis. Hi ha un cancell d'entrada de fusta i vidre gravat amb tema floral. La façana parcialment deteriorat presenta decoracions amb motius florals. És arrebossada i actualment les decoracions quasi no es veuen. Les parets interiors són estucades i molt conservades. A l'interior hi ha decoracions pictòriques interessants i mobles d'estil isabelí; alguns datats l'any 1870. També hi han retratats de la família Bau.

## Història

La família Baus va construir la casa i provenia del món rural, concretament d'una masia propera. La construcció d'aquest edifici es faria durant l'esplendor de la indústria del suro, a la vegada que es traslladarien a viure la casa fou venuda als actuals propietaris.

## Referències

* 1 2 «Can Limbo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Rosa Maria Morató i Rodríguez

Rosa Maria Morató i Rodríguez (Navarcles, 19 de juny de 1979) és una ex-atleta catalana, especialista en fons i en cros, i una de les pioneres en els 3.000 m obstacles. Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 en la disciplina de 3.000 metres obstacles. Ha format part de la Joventut Atlètica Sabadell (1995-2002), el Futbol Club Barcelona (2002-06), i València Terra i Mar.
Ha estat campiona de Catalunya de 1.500 m (1999-02, 2006, 2007, 2008, 2010) i de cros (2005, 2006, 2007, 2009, 2010). En els Campionats d’Espanya aconseguí sis títols en 3.000 m obstacles (2003, 2005-10) i cinc en cros (2005, 2007-10).

## Referències

* ↑ «Rosa Maria Morató i Rodríguez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya de cros». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2023-05-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Skaergaardita

La skaergaardita és un mineral de la classe dels elements natius. Nom donat per la intrusió de Skaergaard en l'àrea de Kangerlussuaq, Groenlàndia oriental.

## Classificació

La skaergaardita es troba classificada en el grup 1.AG.45 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges metàl·lics PGE; el nombre 45 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.2.3.2 (1 per a Elements natius i aliatges i 2 per a Metalls del grup del platí i aliatges; 3 i 2 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La skaergaardita és un mineral de fórmula química PdCu. Cristal·litza en el sistema isomètric.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a l'Àsia, Europa i Amèrica del Nord.
En tholeitic gabre associat amb plagioclasa, clinopiroxè, ortopiroxè, ilmenita i magnetita riques en titani i faialita, que són els constituents de la roca ígnia, a més d'aquests s'han trobat petites quantitats de minerals del grup del clorit: ferrosaponita, hornblenda, actinolita; minerals del grup de l'epidota: calcita, ankerita, apatita i baddeleyita… La skaergaardita estava formada per un aliatge ric en pal·ladi i coure, per exolució d'un sulfur de coure i ferro colat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Skaergaardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Mineralogical Magazine (anglès)

## Bibliografia

* Rudashevsky, N.S., McDonald, A.M., Cabri, L.J., Nielsen, T.F.D., Stanley, C.J., Kretzer, Yu.L., and Rudashevsky, V.N. (2004) Skaergaardite, PdCu, a new platinum-group intermetallic mineral from the Skaergaard intrusion, Greenland. Mineralogical Magazine: 68(4): 615–632.
# Koptsevo

Koptsevo - Копцево (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 246 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Andreas Jäger

Andreas Jäger (1660 - 1730) fou un filòleg i religiós suec, precursor de la indoeuropeística.

## Biografia

Tenim poques informacions sobre la vida de Jäger, fins al punt que solament podem aproximar les dates en què va néixer i morir. Probablement va estudiar a la Universitat d'Uppsala, més enllà de la qual les seves idees no varen transcendir, de manera que va tenir poc succés a la comunitat científica del seu temps, fet pel qual va tornar a Uppsala i es va fer pastor.

## Obra

A Jäger és atribuït el diàleg De lingua vetustissima Europae Scytho-Celtica et Gothica (generalment abreujat en De lingua vetustissima Europae), publicat a Wittenberg el 1686 i que conté la primera formulació de l'existència d'una comunitat predecessora de gran part de les llengües històriques de l'Europa i de l'Àsia centro-occidental. Per Jäger, el grec, el llatí, les llengües germàniques, les llengües cèltiques, les llengües eslaves i persa eren el resultat de l'evolució d'una antiga llengua extingida, parlada entorn del Caucas i batejada com a "escito-cèltic". Segons Jäger, d'entre les diverses llengües que considerava genèticament emparentades, els trets més arcaïtzants i, en conseqüència, més pròxims a l'antiga llengua comuna, pertanyien al persa, el qual anomenava "llengua escita".
La majoritat dels lingüistes accepta l'atribució a Jäger del De llengua vetustissima Europae, gràcies a les aportacions de George J. Metcalf; amb tot, també s'ha hipotetitzat que el vertader autor del diàleg no fos no aquell qui responia les qüestions (és a dir, Jäger, aleshores un jove estudiant), ans aquell qui les exposava: un professor, el qual s'ha proposat d'identificar amb Georg Caspar Kirchmaier.

## Notes

* 1 2 Considine, John «Did Andreas Jäger or Georg Caspar Kirchmaier write the dissertation De lingua vetustissima Europae (1686)?». Historiographia Linguistica. John Benjamins [Amsterdam], vol. 35, nº 1-2, 2008, pàg. 13-22.
* 1 2 3 McKendry, Eugene. «J.G. Sparwenfeld and the Celtic Linguistic in Seventeenth-Century Sweden». A: David Cram, Andrew Linn, Elke Nowak. History of Linguistics 1996. Volume I: Traditions in Linguistics Worldwide. Amsterdam: John Benjamins, 1999.
* ↑ Villar, Francisco. Los indoeuropeos y los orígenes de Europa: lenguaje e historia. Madrid: Gredos, 1991. ISBN 84-249-1471-6.
* ↑ En efecte, els escites parlaven una llengua de la mateixa branca indoirànica que el persa.

## Vegeu també

* Filologia
* Indoeuropeística
* Lingüística històrica
# Partit Liberal Oriental

El Partit Liberal Oriental (東洋自由党, Tōyō Jiyū-tō) fou un partit polític japonés de tendència liberal i panasiàtica. Fou creat per Kentarō Ōi l'any 1891 arran d'una escissió del Partit Liberal després de disputes entre Ōi i Hoshi Tōru. Inicialment, el partit comptava amb quatre escons a la Cambra de Representants. El partit propugnava una línia diplomàtica dura amb l'estranger i l'increment de la despesa militar, així com la rebaixa de les condicions de vot, que aleshores només permetien votar amb el pagament d'una alta qüantitat d'impostos i la protecció dels drets dels treballadors. El partit fou dissolt al novembre de 1893.

## Referències

* 1 2 3 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, pp494–495
# Lunae Promontorium

«Lunae Promontorium» té aquests significats:
* Lunae Promontorium (Ligúria), avui Ponta Bianca, punta del golf de La Spezia, prop de la ciutat romana de Luna (Etrúria)
* Lunae Promontorium (Lusitània), cap de Lusitània que Claudi Ptolemeu situa prop de la desembocadura del Tajo
# Capercaillie

Capercaillie és una banda de música tradicional d'Escòcia, fundada en els anys vuitanta per Donald Shaw i liderada per Karen Matheson.
La banda va gravar el seu primer àlbum d'estudi, Cascade, el 1984. El seu senzill de 1992 A Prince Among Islands va ser la primera cançó en gaèlic escocès que va entrar en la llista dels 40 millors senzills del Regne Unit, ocupant el lloc 39. Altre de seus senzills, Ailein Duinn, va assolir el lloc 65. L'àlbum Secret People va quedar al lloc 40 i To the Moon al lloc 41. Aquest grup ha popularitzat cançons i melodies tradicionals gaèliques amb modernes tècniques de producció, barrejant sovint lletres tradicionals amb instrumentació elèctrica moderna.
Des dels seus inicis Karen i Donald (casats en l'actualitat) han estat al capdavant de la banda acompanyats per diversos intèrprets d'instruments tradicionals i moderns del folklore celta, havent-hi petits canvis al llarg del temps.

## Membres actuals

* Karen Matheson: veu
* Donald Shaw: teclats, acordió
* Charlie Mckerron: violí
* Michael Mcgoldrick: flauta, tin whistle, Uilleann pipes
* Manus Lunny: bouzouki, guitarra
* Ewen Vernal: baix
* Che Beresford: bateria
* David Chimp Robertson: percussió
* Karen Matheson
* Donald Shaw
* Charlie McKerron
* Manus Lunny
* Ewen Vernal
* Michael McGoldrick
* David Robertson
* Che Beresford

## Exmembres del grup

* Marc Duff: bodhrán, flauta, sintetitzador de vent i rauschpfeife
* John Saich: guitarra i baix
* James Mackintosh: bateria
* Shaun Craig: guitarra, bouzouki
* Martin Macleod: baix, violí
* Joan Maclachlan: violí, veu

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Cascade (1984)
* Crosswinds (1987)
* The Blood is Strong (1988)
* Sidewaulk (1989)
* Delirium (1991)
* Get Out (1992)
* Secret People (1993)
* Capercaillie (1994)
* Rob Roy [Original Soundtrack] (1995)
* To The Moon (1996)
* Beautiful Wasteland (1997)
* Glenfinnan (Songs of the '45) (1998)
* Nàdurra (2000)
* Choice Language (2003)
* Roses and Tears (2008)
* At The Heart Of It All (2013)

### Àlbums recopilatoris i en directe

* Dusk Till Dawn: The Best Of Capercaillie (1998)
* Capercaillie Live in Concert (2002)
* Grace and Pride: The Antology 2004-1984 (2004)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del grup
* Discografia del grup
# Castell de Gimenells

El Castell de Gimenells és un monument del municipi de Gimenells i el Pla de la Font, al Segrià declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Les ruïnes d'aquest castell són en un tossal allargassat que es troba a uns 3 km al nord de l'actual poble de Gimenells. Les restes del castell estan constituïdes per tres estructures clarament diferenciades, si bé les diferents modificacions efectuades fan força difícil, en l'estat actual, identificar les més antigues i conèixer l'evolució clara de tota la construcció.
Al nord hi ha l'edifici principal, una torre quadrangular que té una base atalussada formada per grans carreus lligats amb morter. Després el mur puja recte, però mentre que la cantonada sud-oest està formada per carreus, la resta és de maçoneria. A l'interior s'aprecien tres pisos i planta baixa.
Quant a l'estructura constructiva meridional de la planta rectangular, tant per la seva aparença rústica com pel fet d'entrar dins la torre, i que el talús de la torre s'hi adapta, hom pot suposar que és una construcció anterior a la torre o, si més no, vinculada al primer moment de la fortificació. És coherent pensar en un possible origen islàmic. Es devia tractar d'una cisterna de la primitiva fortalesa que més endavant serví de base per a una habitació de la casa de pagès.
La tercera estructura que hi ha al planell del tossal, a migdia, sembla que hagués estat una mena de celler o magatzem, construït al segle xiv i adaptat posteriorment a les necessitats de la casa de pagès, al segle passat.

## Història

El primer esment del castell de Gimenells és del 1212, any en el qual el rei Pere el Catòlic concedí o ratificà a l'orde del Temple unes terres que tenia al terme del castell i la vila de Gimenells. El terme formava part de la ciutat de Lleida i era de jurisdicció reial. Al segle xiv passà a mans dels Desvalls, més endavant marquesos d'Alfarràs. L'indret es despoblà arran de la guerra dels Segadors.
El 1908 Ramon Albà comprà les terres de Gimenells per a l'Obra Tutelar Agrària, la qual fou base del nou poble de Gimenells, nascut al sud de les restes de la fortalesa després de la Guerra Civil Espanyola per l'obra de l'Instituto Nacional de Colonización.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Castell de Gimenells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Riu Itonomas

El riu Itonomas (o Itonamas) és un riu de la conca de l'Amazones a Bolívia, és un afluent del riu Iténez, que forma part del curs alto del riu Mamoré. El riu discorre pel departament de Beni i el departament de Santa Cruz. Forma part del sistema Itonomas—San Pablo—San Miguel/San Julián de 1493 km de llargada.

## Referències

* ↑ Ziesler, R; Ardizzone, G. D. «Amazon River System». A: The Inland waters of Latin America (en anglès). FAO, 1979. ISBN 92-5-000780-9.
# Skadovsk

Skadovsk (en ucraïnès Скадовськ, en rus Скадовск) és una ciutat de la província de Kherson, Ucraïna. El 2021 tenia 17.344 habitants.

## Referències

* ↑ «Скадовская городская громада» (en rus). Портал об'єднаних громад України.
* ↑ Molotov's Magic Lantern: Travels in Russian History By Rachel Polonsky
# L'Esperança (Donatello)

L'Esperança és una escultura de Donatello de bronze daurat (altura 52 cm), que forma part de la decoració escultòrica de la pica baptismal del Baptisteri de San Giovanni a Siena. Data de 1427-1429.

## Història

Les escultures de La Fe i L'Esperança es van encarregar a Donatello el 1427, després que el cometents quedessin molt satisfets del treball, finalitzat durant aquest any, del relleu del Banquet d'Herodes. Van ser completades el 1429. Les altres obres d'imatges de la pica baptismal van ser fetes, entre d'altres, pels sieneses Giovanni di Turino i Goro di Ser Neroccio.

## Descripció

L'Esperança forma part de les sis representacions de les virtuts que són dins unes fornícules als caires de la pica baptismal. És com un àngel femení, sense atributs, amb les mans i els ulls elevats cap a Déu.
La figura surt del tabernacle amb un gir pronunciat i té una cara bé caracteritza individual i psicològicament.

## Bibliografia

* Wirtz, Rolf C.. Donatello 1386-1466. Colonia, Könemann, 1998. ISBN 3-8290-0244-0.

## Enllaços externs

* Fotografia de L'Esperança de Donatello
# Ambite

Ambite és un municipi de la Comunitat autònoma de Madrid. Limita al nord amb els territoris alcarrenys d'Olmeda de las Fuentes i Pezuela de las Torres; al sud amb Orusco de Tajuña; a l'oest amb Villar del Olmo; i a l'est amb Mondéjar.

## Enllaços externs

* Instituto de Estadística de la Comunidad de Madrid > Fitxa municipal Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Instituto de Estadística de la Comunidad de Madrid > Sèries estadístiques del municipi Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Pericoma satchell

Pericoma satchell és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud i el Territori de la Capital Australiana.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Capet (peix)

El capet, cabet, escatós, clavilló, pelut d'escata o cabot (Lepidotrigla cavillone) és un peix de la família dels tríglids i de l'ordre dels escorpeniformes.
La talla màxima és de 20 cm i viu al Mar Mediterrani i a l'oceà Atlàntic.

## Referències

* 1 2 Mas Ferrà, Xavier; Canyelles Ferrà, Xavier. Peixos de les Illes Balears. Palma: Moll, maig 2000 (Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13). ISBN 84-273-6013-4.
* ↑ «Capet (peix)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Termcat
Viccionari
# Portorož

Portorož (Portorose en italià, literalment "Port de Roses") és una ciutat costanera d'Eslovènia i una de les àrees turístiques més importants del país. Pertany al municipi de Piran i amb 3000 habitants, Portorož té una marina, casino, i diverses instal·lacions esportives. També hi ha un petit aeroport internacional prop de Sečovlje.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2013-06-13 a Wayback Machine.
* Aeroport de Portorož - Pàgina oficial
* Pàgina Oficial
# Mary d'Ous

Mary d'Ous és un espectacle teatral de la companyia de teatre Els Joglars. Fou ideada a Pruit i estrenada el 2 de desembre de 1972 al Teatre de l'Associació Cultural de Granollers, on va estar en cartell fins al 3 de juliol de 1974. Albert Boadella s'encarregà de la direcció escènica, Fabià Puigserver del vestuari i Yago Pericot de l'escenografia. El 9 de febrer de 1973 es va representar al Teatre Capsa de Barcelona.

## Sinopsi

L'obra batega sobre l'escena inicial, on Mary bat ous i taral·leja la melodia del programa radiofònic d'Elena Francis, i en la que els dos personatges principals, John i Mary, amb batuda d'ous, es troben en diferents situacions interpretades per tres actors i tres actrius que s'intercanvien els papers, presentant els modals socials i la hipocresia de les formes d'una parella perfecta de casats en una llar feliç. Finalment, després de diferents jocs escènics, quatre dels actors queden embolicats en una tela elàstica imiten els moviments del batec del cor mentre els altres dos l'aguanten, en una al·legoria de la vida que es rebel·la a ser empresonada.
L'obra es desenvolupa sense paraules en un espai tancat en forma d'estructura metàl·lica i amb un ambient tens i agressiu on el grup intenta aconseguir un llenguatge més pròxim als espectadors perquè en treguin llurs pròpies conclusions.

## Intèrprets

* Glòria Rognoni
* Ferran Rañé
* Andreu Solsona
* Jaume Sorribas
* Lluïsa Hurtado
* Marta Català

## Premis

El 1972 van rebre el Fotogramas de Plata a la millor labor teatral.

## Referències

* ↑ Mary d'Ous al web dels Joglars
* ↑ Cartelera de espectáculos, La Vanguardia, 9 de febrer de 1973
* ↑ Mary d'Ous y el lenguaje escénico per José Monleón, revista Triunfo. Any XXVII, n. 551 (21 abr. 1973),p. 36-37
* ↑ Analía Gadé en el insólito mundo de Ionesco, La Vanguardia, 31 de gener de 1973

## Enllaços externs

* PDF Aproximación formalista a la renovación teatral española de los años sesenta: "Mary d'Ous" de Els Joglars per Óscar Cornago Bernal
* Fotografies i programa de Mary d'Ous a cervantesvirtual.com
# Kuan Han-Ch'ing (cràter)

Kuan Han-Ch'ing és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 143 km de diàmetre. Porta el nom del dramaturg xinès Guan Hanqing (c. 1241-1320), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Kuan Han-Ch'ing». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 10 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Alícia Homs Ginel

Alícia Homs Ginel (Palma, 15 d'octubre de 1993) és una política mallorquina del Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE).
Nascuda el 15 d'octubre de 1993 a Palma, es va llicenciar en Ciència Política i Gestió Pública per la Universitat Autònoma de Barcelona. Va treballar com a assessora tècnica de la Conselleria de Treball del Govern de les Illes Balears. Homs, que va concórrer com a número 17 de la llista del Partit Socialista Obrer Espanyol de cara a les eleccions al Parlament Europeu de 2019 a Espanya, va resultar elegida eurodiputada.

## Referències

* ↑ Eza, Virginia «Alicia Homs: "Europa necesita que votemos y paremos a esa extrema derecha que puede hacer mucho daño"». Diario de Mallorca, 17-05-2019.
* 1 2 3 «Bauzá, Estaràs y Homs, al Parlamento Europeo». Ultima Hora, 26-05-2019.
# Pericoma sicula

Pericoma sicula és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: la Colúmbia Britànica (el Canadà).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Zaireichthys mandevillei

Zaireichthys mandevillei és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica de la conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 2003. Systematics and osteology of Leptoglaninae a new subfamily of the African catfish family Amphiliidae, with descriptions of three new genera and six new species. Proc. Calif. Acad. Sci. 54(5):81-132.
* ↑ Risch, L.M., 1986. Bagridae. p. 2-35. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Portosín

Portosín és una localitat costanera del municipi gallec de Porto do Son, a la província de la Corunya. Pertany a la parròquia de Goiáns.
L'any 2015 tenia una població de 594 habitants segons l'Institut Gallec d'Estadística.
Té port pesquer i un club nàutic, el Club Náutico de Portosín, que és un important focus de turisme dins del municipi.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística

## Enllaços externs

* Lloc web de Portosín Arxivat 2009-02-26 a Wayback Machine.