OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doumea reidi

Doumea reidi és una espècie de peix pertanyent a la família dels amfílids i a l'ordre dels siluriformes.

## Etimologia

L'epítet reidi fa referència al Dr. Gordon McGregor Reid, director general del North of England Zoological Society.

## Descripció

Fa 9,3 cm de llargària màxima. Es diferencia de totes les altres espècies del seu gènere (tret de Doumea chappuisi i de Doumea stilicauda) per posseir crestes òssies longitudinals des de la base de l'aleta adiposa fins a la base de l'aleta caudal i des de d'una mica abans de l'origen de l'aleta anal fins a la base de l'aleta caudal. Es distingeix de Doumea chappuisi per tindre, a la superfície dorsal dels radis no ramificats de les aletes pectorals i pelvianes, tot un reguitzell de taques fosques irregulars sobre un fons més clar (vs. uniformement pigmentada); i de Doumea stilicauda per diferències en la longitud predorsal, en la longitud del cap i en la longitud i altura del peduncle caudal.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àfrica: és un endemisme del curs superior del riu Mbam (conca del riu Sanaga) a l'est de Nigèria, no gaire lluny de la frontera amb el Camerun.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (35 de 100).

## Referències

* ↑ Sauvage H. E., 1879. Notice sur la faune ichthyologique de l'Ogôoué. Bull. Soc. Philomath. París (Ser. 7), vol. 3. 90-103.
* 1 2 3 Ferraris, C. J. Jr., Skelton, P. & Vari, R. P., 2010. Species of the Doumea chappuisi Complex (Siluriformes, Amphiliidae) with the Descriptions of New Species from the Upper Sanaga River and Nyong River Basins. Copeia, 2010 (4): 705-715. Pàg. 709.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Morphology Data of Doumea reidi - FishBase (anglès)
* ↑ Species in Sanaga River - FishBase (anglès)
* ↑ List of Freshwater Fishes reported from Nigeria - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Ferraris, C. J. i R. P. Vari, 2014. New species of Doumea (Siluriformes: Amphiliidae) from coastal river basins of the Republic of the Congo. Copeia 2013(4):577-581. Pàg. 581.

## Enllaços externs

* PlanetCatfish (anglès)
# Patrick Ebert

Patrick Ebert (Potsdam, 17 de març de 1987) és un exfutbolista alemany que jugava com a migcampista.

## Carrera

Nascut a Potsdam, Ebert va començar a jugar futbol per teus Gaarden a Kiel a l'edat de 4 anys el 1991. Després de dos anys va passar a TSV Russee el 1993. Retorna a Berlín, per unir-se al Hertha BSC el 1998. Des de la temporada 2006-07, Ebert va formar part del primer equip del Hertha. Va fer el seu debut el 16 de juliol de 2006 a la Copa Intertoto davant el FK Moscou, va entrar en el partit des de la banqueta en el minut 80. Ebert va fer el seu debut a la Bundesliga un mes més tard, el 13 d'agost del 2006 contra el VfL Wolfsburg, marcant el seu primer gol en el partit següent davant el Hannover 96. Des de llavors, ha participat en més de 90 partits de Bundesliga amb el Hertha BSC.
El 6 juny 2012 abandona el Hertha BSC Berlín juntament amb Christian Lell, Andreas Ottl i Andre Mijatovic, i signa amb el Reial Valladolid el 27 de juliol de 2012 per dues temporades.
Després de la primera volta de la Lliga BBVA es consolida com una de les revelacions del campionat per les seves grans actuacions i els seus cinc gols. Una de les seves grans actuacions va ser contra el Reial Madrid, en la qual va donar dues assistències a l'angolès Manucho, encara que acabo lesionat i va acabar amb derrota de l'equip val·lisoletà per 2-3. Ebert també va fer un gran partit contra el Mallorca al qual va fer un doblet en la victòria del seu equip per 3-1. També marc un gol i va donar una assistència contra la Reial Societat (2-2). Marca altre gol al Sánchez Pizjuan contra el Sevilla (1-2). La segona volta per en estar tallada per dues lesions (contra el Reial Madrid i contra el Reial Saragossa). Diversos equips que veuen la Champions propera es van interessar per fitxar-lo com València i Atlètic de Madrid.

## Referències

* ↑ «Patrick Ebert». Eurosport. [Consulta: 4 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Perfil a HerthaBSC.de Arxivat 2008-12-25 a Wayback Machine. (alemany)
* Estadístiques de carrera a Fussballdaten.de (alemany)
* Perfil a Transfermarkt.de (alemany)
* Perfil a ESPNsoccernet Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil a Sky Sports (anglès)
# Protobothrops flavoviridis

El Protobothrops flavoviridis és una espècie d'escurçó verinós endèmic de les illes Ryukyu del Japó. Actualment no es reconeix cap subespècie. Els noms comuns locals inclouen habu, Okinawa habu, i Kume Shima habu.

## Descripció

Creix fins a una longitud total mitjana de 120-150 cm, amb un màxim de 240 cm, aquest és el membre més gran del seu gènere. És de construcció esvelta i amb un gran cap. La corona del cap està coberta de petites escates. Protobothrops flavorviridis té un color de fons oliva o marró clar, cobert de taques allargades de color verd fosc o marronós. Les taques tenen vores grogues, a vegades contenen taques grogues i sovint es fusionen per produir ratlles ondulades. El ventre és blanquinós amb coloració fosca a les vores.

## Hàbitat

El seu hàbitat està restringit a les illes Ryukyu japoneses, entre les quals la d'Okinawa i les illes Amami.[1] És comú a les illes volcàniques més grans, però no està present a les illes de corall, més petites.
L'espècie s'ha descrit sovint des de la zona de transició entre el bosc de palmeres i els camps de conreu. També es pot trobar a les parets de les roques i en antigues tombes i coves.

## Explotació

A l'illa d'Okinawa, Protobothrops flavorviridis és caçat furtivament, principalment per utilitzar-lo en habushu (ハブ酒), un lícor a base d'awamori (泡盛), al qual s'afegeix la serp (habu és el nom popular que rep aquesta serp). L'awamori és un licor fet amb arròs, com el sake, que suposadament té propietats medicinals. Com és típic amb el vi de serp, en el cas de l'habushu la serp es potn introduir a l'ampolla quan encara és vivas, perquè hi mori ofegadas, o pot ser atordida primer i eviscerada mentre encara està viva. La producció inclou el cos en el procés de fermentació i es ven en ampolles que poden conservar o no el cos d'una serp (o d'altres animals com llangardaixos o escorpins).

## Referències

* ↑ «Protobothrops flavoviridis».
* ↑ Trimeresurus flavoviridis (TSN 634913) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ Gumprecht A, Tillack F, Orlov NL, Captain A, Ryabov S. 2004. Asian Pitvipers. GeitjeBooks. Berlin. 1st Edition. 368 pp. ISBN 3-937975-00-4
* 1 2 3 4 U.S. Navy. 1991. Poisonous Snakes of the World. US Govt. New York: Dover Publications Inc. 203 pp. ISBN 0-486-26629-X
* ↑ Mehrtens JM. 1987. Living Snakes of the World in Color. New York: Sterling Publishers. 480 pp. ISBN 0-8069-6460-X
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2014-12-17. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ Richards, Kazuko «The Amami Archipelago: Benefits from disadvantages» (pdf) (en anglès). Journal of Global Tourism Research, 4, 2, 2019, pàg. 85-90 [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ «Okinawa's potent habu sake packs healthy punch, poisonous snake». Arxivat de l'original el 2008-12-27. [Consulta: 7 desembre 2008].

## Bibliografia

* Hallowell, E. 1861. Report upon the Reptilia of the North Pacific Exploring Expedition, under command of Capt. John Rogers, U. S. N. Proc. Acad. Nat. Sci. Philadelphia 12: 480-510. (Bothrops flavoviridis, pp. 492–493.)
# Coche

Coche és una illa del Carib al sud de l'Illa Margarita. Les dues illes, conjuntament amb la de Cubagua, conformen l'Estat de Nueva Esparta a Veneçuela.
Té una superfície de 55 quilòmetres quadrats i un clima càlid, amb una temperatura mitjana de 28 °C. Fora de les zones urbanes, el relleu de l'illa és desèrtic i argilós.
La seva població era de 8200 habitants (any 1999) distribuïda principalment entre els pobles de:
* San Pedro de Coche - la capital -
* El Bichar,
* Güinima,
* Empara i
* El Guamache
Les comunitats que hi viuen es dediquen principalment a la pesca artesanal, i té un ric folklore, que es manifesta durant les celebracions tradicionals en honor dels seus sants patrons.

## Història

L'illa va ser descoberta el 1498 per Cristòfor Colom, poblada pels indígenes Waika Rio. A principis del segle XVI va estar habitada per colonitzadors que explotaven les perles de les salines, descoberts en 1574, que s'exploten des de Pampatar. Cotxe va patir el mateix Tsunami de 1541 que va destruir a Cubagua, però no va quedar tan severament danyat.
El 25 d'abril de 1815, el navili San Pedro de Alcántara, comandat pel Mariscal de camp espanyol Pablo Morillo intentant aplacar la insurrecció a Veneçuela, es va enfonsar sobtadament en aquestes aigües, i encara està al fons del mar. L'any 1907 l'illa va ser separada de l'estat de Nueva Esparta per incloure-la dins del Territori federal Colón, fins a 1909. En 1914 torna a separar-se de l'estat fins a 1928. Va ser declarada districte municipal en 1974, fins a la desaparició d'aquesta categoria administrativa en 1985, convertint-se després en el municipi Villalba.

## Referències

* ↑ Maddicks, Russell. Venezuela: The Bradt Travel Guide (en anglès). USA: Bradt Travel Guides, 2011, p. 187. ISBN 978-1-84162-299-6.
* ↑ «Nueva Esparta | state, Venezuela» (en anglès).
* ↑ Buitrago, Joaquín; Rada, Martín; Hernández, Hernando; Buitrago, Esperanza «A Single-Use Site Selection Technique, Using GIS, for Aquaculture Planning: Choosing Locations for Mangrove Oyster Raft Culture in Margarita Island, Venezuela». Environmental Management, 35, 544–556(2005), 04-04-2020, pàg. 544–556. DOI: 10.1007/s00267-004-0087-9. PMID: 15886953.
* ↑ Hofman, Corinne; Keehnen, Floris. Material Encounters and Indigenous Transformations in the Early Colonial Americas: Archaeological Case Studies (en anglès). BRILL, 2019-04-09, p. 147. ISBN 978-90-04-27368-9.

## Enllaços externs

* Disfrute de Venezuela Arxivat 2013-05-31 a Wayback Machine. (castellà)
* Isla de Coche, situació Arxivat 2009-12-23 a Wayback Machine. (castellà)
* Isla de Coche, història Arxivat 2013-05-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Iconos de Venezuela Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (castellà)
Viccionari
# Viteïta

La viteïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom del riu Vite, que flueix a prop de la localitat tipus.

## Característiques

La viteïta és un arsenur de fórmula química Pd₅InAs. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament de Ciències de la Terra del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: bm 2019,4.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al borehole 1818 del dipòsit de Monchetundra, a l'óblast de Múrmansk (Rússia), on es troba en forma de grans euèdrics d'entre 0,5-10 μm de diàmetre, fent intercreixements amb altres minerals del grup del platí. En aquest indret, l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral, es troba associada a hollingworthita, zvyagintsevita, irarsita, tulameenita, calcocita, goethita i covel·lita.

## Referències

* ↑ «Viteite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 agost 2021].
# Jaan Kaplinski

Jaan Kaplinski (Tartu, 22 de gener de 1941 - 8 d'agost de 2021) va ser un poeta, filòsof i crític cultural estonià. Era conegut per la seva independència intel·lectual, centrada en temes globals i a favor d'un pensament d'esquerres de tall liberal. Va ser fortament influenciat tant per la filosofia oriental (com el taoisme i especialment pel budisme), com per la llengua i la mitologia cèltica. Un dels temes recurrents en les seves obres és la relació dels éssers humans amb ells mateixos i amb la natura que els envolta.

## Trajectòria

Kaplinski va estudiar llengües i lingüística a la Universitat de Tartu, obtenint un títol de filologia francesa el 1966. Va treballar com a traductor, editor i sociòleg, activitat que va poder desenvolupar fins que el laboratori de la universitat va ser tancat per les autoritats soviètiques.
Era membre de l'Acadèmia Universal de les Cultures, fundada a París el 1992 per Elie Wiesel. El 1997 va rebre el premi de literatura de l'Assemblea Bàltica, i va ser candidat al Premi Nobel de Literatura en diverses ocasions.
Kaplinski va ser membre del Riigikogu (Parlament estonià) de 1992 a 1995. Tot i que al principi va pertànyer al Partit del Centre Estonià, més tard es va presentar com a independent. Des de 2004 era membre del Partit Socialdemòcrata, i el 2005 va ser el cap de llista a les eleccions locals organitzades a Tartu. En aquesta ocasió, Kaplinski va aconseguir la segona major votació del seu partit amb 1.045 vots. També va ser un dels intel·lectuals que va donar suport a la candidatura de Toomas Hendrik Ilves.
El gener de 2021, fou una de les 50 personalitats que va signar el manifest «Dialogue for Catalonia», promogut per Òmnium Cultural i publicat a The Washington Post i The Guardian, a favor de l'amnistia dels presos polítics catalans i del dret d'autodeterminació en el context del procés independentista català. Els signants lamentaren la judicialització del conflicte polític català i conclogueren que aquesta via, lluny de resoldre'l, l'agreuja: «ha comportat una repressió creixent i cap solució». Alhora, feren una crida al «diàleg sense condicions» de les parts «que permeti a la ciutadania de Catalunya decidir el seu futur polític» i exigiren la fi de la repressió i l'amnistia per als represaliats.

## Referències

* ↑ «The Transcendence of Kaplinski's Poetry», 05-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-05. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Jaan Kaplinski - Biography | Estonian Literature». [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «From harem to brothel», 20-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-20. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Yoko Ono, Dilma Rousseff i 5 Nobels, en un manifest d'Òmnium per l'amnistia dels presos». 324cat, 04-01-2021. [Consulta: 4 gener 2021].
# Ateles chamek

Ateles chamek és una espècie de primat de Sud-amèrica. Aquesta mona aranya viu a Bolívia, el Brasil i el Perú. Ateles chamek habita les terres baixes del centre i nord de Bolívia, l'oest del Brasil i el nord-est del Perú. Es troba al sud de l'Amazones, a l'oest del riu Tapajós (Brasil) fins al riu Ucayali (Perú). S'estén cap al sud al marge de la serralada dels Andes fins al centre de Bolivia i des d'allà cap al nord-est al marge del Parc Nacional Noel Kempff Mercado a l'estat brasiler de Mato Grosso, fins al marge esquerre dels rius Teles, Pires i Tapajós.

## Referències

* ↑ Wallace, R.B.; Mittermeier, R.A.; Cornejo, F.; Boubli, J.-P. Ateles chamek. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 novembre 2008.
# Picapolls de la Gavarresa

Els Picapolls de la Gavarresa, oficialment Colla Castellera de la Gavarresa, van ser una colla castellera de la Gavarresa, una vall amb caràcter de comarca natural entre el Bages i el Moianès, van néixer l'any 2014.
La colla, amb seu a Artés (Bages), vestia amb camisa de color morat i els seus millors castells van ser el 4 de 7, la torre de 6, el 5 de 6, el 4 de 6 amb l'agulla i el 3 de 6 amb l'agulla.
El 7 de juny del 2016 van ser acceptats com a colla de ple dret per la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya.
La pandèmia de COVID-19 va tenir un important impacte en la seva activitat social i castellera. Davant la manca d'efectius, el març de 2023 van decidir en assemblea d'aturar l'activitat castellera. Els intents per a reactivar l'activitat no van tenir èxit i van desembocar a la dissolució de la colla. El desembre de 2023 la colla va comunicar oficialment la seva aturada definitiva a la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, que va acceptar la seva baixa.

## Referències

* 1 2 «Picapolls de la Gavarresa». Webcasteller. [Consulta: 30 abril 2016].
* 1 2 3 «Els Picapolls de la Gavarresa aturen la seva activitat». Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, 18-12-2023. [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «La Colla Castellera de la Gavarresa, nous membres de ple dret de la CCCC». Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, 09-06-2016. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ Bricollé, David «Els Picapolls de la Gavarresa cessen la seva activitat i es dissolen». Regió7 [Artés], 18-12-2023 [Consulta: 20 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Bloc oficial dels Picapolls de la Gavarresa
Colles castelleres desaparegudes (llista) :
Colles que van fer castells de nou :
Colles que van fer castells de vuit :
Colles que van fer castells de set :
Colles que van fer castells de sis :
Nota: Colles que van descarregar com a mínim un castell de la gamma corresponent. Les colles en cursiva indica que només el van carregar. :
# Potit Valeri Messal·la

Potit Valeri Messal·la (en llatí Potitus Valerius Messalla) va ser un magistrat romà que va viure a finals de la república romana i a l'època d'August.
Va ser cònsol sufecte l'any 29 aC i se suposa que era el pare del cònsol Luci Valeri Messal·la Volès.
Potit era el nom d'una de les famílies més antigues i més famoses de la gens Valèria. La família Potita va desaparèixer a l'època de les guerres samnites, però es va recuperar el nom per la gens Valèria, com a praenomen.
Potit Valeri Messal·la va ser probablement qüestor a Àsia en una data imprecisa.També va ser pretor urbà l'any 32 aC, i elegit membre dels 'Quindecimviri sacris faciundis l'any 31 aC i cònsol l'any 29 aC. Va ser el primer cònsol que, personalment, amb motiu de la tornada d'August d'Egipte, va sacrificar bous en favor del poble i del senat romà.

## Referències

* ↑ T. Robert S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic, vol. III p. 214
* ↑ Syme, Ronald. The Augustan Aristocracy, Oxford: Clarendon Press, 2005 p. 317
* ↑ Dió Cassi, Historia Romana, II, 21.2
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1052.
# Junta Assessora per als Estudis de Català

La Junta Assessora per als Estudis de Català fou un consorci format per l'Institut d'Estudis Catalans i la Comissió Delegada de Català d'Òmnium Cultural. Va ser creada el 2 de juliol de 1961 en una reunió que es va portar a terme a casa de Josep M. de Sagarra per part de l'Institut d'Estudis Catalans i Josep M. Casacuberta, Ramon Aramon, Pere Bohigas, J. V. Foix, Josep Miracle, Eduard Artells i Joan Triadú i Font per part d'Òmnium Cultural. L'objectiu era organitzar cursos de llengua catalana i certificats a diversos nivells amb la intenció d'habilitar un cos de professors de llengua catalana donant els primers certificats el 1962. Amb el restabliment de la Generalitat el 1978 es va crear el Servei d'Ensenyament en Català (SEDEC) que va passar a encarregar-se de la normalització lingüística mentre el JAEC col·labora amb la institució centrant la seva tasca a impartir docència i expedir títols de professorat per a l'ensenyament d'adults.

## Referències

* ↑ Triadú, Joan. Memòries d'un segle d'or. Barcelona. Barcelona: Proa, 2008, p. 446. ISBN 9788484374213.
* ↑ «Òmnium Cultural: 50 anys al servei de la llengua, la cultura i el país». Estudis Romànics [Institut d'Estudis Catalans] Vol. 35 (2013) p. 631-689 p. 637, 2013 [Consulta: 15 juliol 2014]].
* ↑ «1957-1961». IEC, l'Institut d'Estudis Catalans: 1907-2007 : un segle de cultura i ciència als Països Catalans p. 135, 2011 [Consulta: 15 juliol 2014]].
* ↑ «La Biblioteca central durant el franquisme. 1945-1973». Biblioteca de Catalunya 1907-2007, p. 253, 2011 [Consulta: 11 juliol 2014]].
* ↑ «Necrologies Joan Triadú i Font (1921-2010)». Estudis Romànics [Institut d'Estudis Catalans] VOl. 34 (2012) p. 747, 2012 [Consulta: 15 juliol 2014]]. Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
# Villadiego

Villadiego és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Humada, Basconcillos del Tozo, Úrbel del Castillo al nord; Huérmeces a l'est; Las Hormazas, Tobar, Manciles, Pedrosa del Páramo, Villegas, Sordillos i Villamayor de Treviño al sud; Sotresgudo a l'oest.

## Demografia

| Any | 1987 | 1991 | 1995 | 1999 | 2003 | 2005 | 2007 |
| Habitants | 2.724 | 2.541 | 2.316 | 2.050 | 1.959 | 1.868 | 1.834 |

## Divisió administrativa

Comprèn els nuclis de:
* Acedillo
* Arenillas
* Barrios
* Barruelo
* Boada
* Brullés
* Bustillo del Páramo
* Castromorca
* Coculina
* Fuencivil
* Hormazuela
* Hormicedo
* Icedo
* Los Valcárceres
* Melgosa
* Olmos
* Palazuelos
* Quintanilla
* Rioparaiso
* San Miguel
* Sandoval
* Santa Cruz
* Santiago
* Tablada
* Tapia
* Villadiego
* Villahernando
* Villahizán
* Villabilla
* Villalibado
* Villanoño
* Villanueva de Odra
* Villanueva de Puerta
* Villaute
* Villavedón
* Villusto
# Penyagolosa

«Penyagolosa» té aquests significats:
És un topònim utilitzat indistintament per referir-se indistintament al cim o muntanya com al massís muntanyós del que forma part, així com a diversos elements geogràfics localitzats en el paratge, situats al País Valencià. Així trobem:
* Cim de Penyagolosa, muntanya i cim de 1.813 metres del nivell de la mar.
* Massís de Penyagolosa és una alineació muntanyosa del Sistema Ibèric.
* Parc Natural del Penyagolosa és la figura legal que protegeix el territori on es localitza el massís i el cim de Penyagolosa.
* Santuari de Sant Joan de Penyagolosa, santuari situat al Parc Natural del Penyagolosa.
# Bannes

«Bannes» té aquests significats:
* Bannes (Alt Marne)
* Bannes (Marne)
* Bannes (Mayenne)
* Bannes (Òlt), municipi francès al departament de l'Òlt (regió de Migdia-Pirineus)
# Picar l'ullet

Picar l'ullet o fer l'ullet és una expressió facial feta amb un breu tancar d'un ull. Una picada d'ullet és una manera de comunicació informal, en general un senyal que, depenent del context, pot indicar, entre d'altres, una atracció sexual o el coneixement compartit i ocult d'un propòsit.

## Diferències culturals
### Occident

En la cultura occidental, pot ser utilitzat per a comunicar les intencions sexuals, que van des del coqueteig a una invitació explícita.

### Amèrica llatina

En les cultures d'Amèrica llatina, fer l'ullet també pot ser una invitació sexual o romàntica.

### Àsia

En molts països d'Àsia, picar l'ullet pot ser vist com un gest ofensiu.
No obstant això, cal tenir en compte que picar l'ullet de complicitat en el subcontinent indi sol tenir connotacions similars a les d'Occident, com insinuació o invitació seductora. En altres casos, picar l'ullet es fa servir per a indicar un contingut de broma, un picar l'ullet astut compartit entre dues persones en privat, a esquena dels que els envolten, com en una reunió social.
Quan Frederick Spencer Chapman es trobava entrenant guerrillers xinesos a la Malàisia britànica per disparar fusells, va comprovar que una gran proporció d'ells eren incapaços de tancar un sol ull a la vegada.

### Àfrica

Els adults de Nigèria poden picar l'ullet com a senyal als nens perquè surten de l'habitació.

## Capacitat fisiològica

No tots els éssers humans són capaços de fer l'ullet de manera voluntària, i alguns només poden fer l'ullet amb un (generalment el no dominant) dels ulls. D'altres són molt millors fent l'ullet amb un dels dos ulls i els resulta difícil fer l'ullet amb l'altre.

## Anomalies

Algunes persones, especialment nens i adolescents, mostren un hàbit de picar l'ullet involuntàriament quan són sotmesos a estrès, sovint sense el seu coneixement. Es considera com un símptoma de la síndrome de Tourette.

## Referències

* ↑ «Picar l'ullet». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 anglès Non-verbal communication
* ↑ latimes.com/alltherage/2008/10/sarah-palins-wi.html Sarah Palin's wink, LA Times
* ↑ Frederick Spencer Chapman. The Jungle is Neutral
* ↑ -Palins-wi.html http://latimesblogs.latimes.com/alltherage/2008/10/sarah-palins-wi.html

## Vegeu també

* Llenguatge corporal.
* Parpelleig.
* Cara.