OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puig de l'Osca

El Puig de l'Osca és una muntanya de 614 metres que es troba al municipi de Vallirana, a la comarca catalana del Baix Llobregat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lamutskoie

Lamutskoie (en rus: Ламутское) és un poble del districte autònom de Txukotka, a Rússia, que el 2018 tenia 138 habitants. Es troba al nord-oest de Màrkovo i 10 km al nord-est de Txuvànskoie, al curs mitjà del riu Anàdir.
# Cantó de Sent Gironç

El cantó de Sent Gironç és un cantó del departament francès de l'Arieja, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Sent Gironç i té 14 municipis. El cap cantonal és Sent Gironç.

## Municipis

* Alòs
* Castèthnau de Durban
* Clarmont
* Encortièth
* Èrp
* Esplàs de Seron
* Eishèlh
* La Cort
* Era Escura
* Montagut de Coserans
* Molins
* Rimont
* Ribèra Nert
* Sent Gironç
# San Asensio

San Asensio és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. entorn de la vall de l'Ebre i el riu Najerilla sobre un turó. La seva activitat econòmica se centra principalment en la viticultura i l'elaboració de vins de qualitat dintre de la Denominació d'Origen Qualificada Rioja. És considerada "bressol del claret", entorn del qual es fa una incruenta batalla festiva el mes de juliol.

## Entorn geogràfic

El municipi limita al nord amb San Vicente de la Sonsierra; a l'est amb Torremontalbo i Cenicero; al sud amb Uruñuela, Hormilleja, Nájera i Hormilla; i a l'oest amb Briones. Té unes llacunes denominades "Lagunas Salinas".

## Història

La primera constància documental de la vila apareix en una donació de García Sánchez "el de Nájera" al Monestir de Santa María la Real de Nájera realitzada en 1052.
| « | Sanctum Salvarorem de Ascensio cum omnibus suis pertinentiis | » |
La història de San Asensio està molt lligada a la de Davalillo. Així Prudencio de Sandoval inclou en la seva obra Historia de San Millán un privilegi donat en 1096 per Sanç el Brau, en el qual apareix el trasllat dels habitants de Davalillo a San Asensio, la qual cosa sembla no ser certa, ja que o bé molts veïns van seguir vivint a Davalillo o bé per aquest nom es coneixia també San Asensio, ja que en les Corts de Castella celebrades a Burgos en 1315, figura Martín Pérez com a procurador de "Davalillo" i el 6 d'agost de 1358 es van reunir a Haro la junta dels principals pobles pròxims, entre els quals constava Davalillo i no San Asensio, per a unir-se i auxiliar-se contra els malfactors o poderosos, formant les Ordenances. La vila va pertànyer a la junta de Valpierre i era de reialenc.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Església de Sant Feliu de Boada

Sant Feliu és l'església parroquial al nucli de Sant Feliu de Boada, al municipi de Palau-sator (Baix Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
L'església de Sant Feliu de Boada apareix documentada des del segle xi com a possessió del monestir de Sant Esteve de Banyoles. L'edifici actual data del segle xvi, i va ser bastit en estil gòtic tardà. Conservava alguns elements de l'antiga església romànica dels segles x i xi a la part baixa de l'absis. La sagristia va ser construïda en els segles XVII-XVIII.
Es troba elevada respecte del nivell del carrer. És un edifici d'una nau amb capelles laterals al mur nord o absis poligonal de tres costats. La porta d'accés és allindada, amb un timpà superior d'arc ogival amb motllures; hi són remarcables les dues impostes, amb relleus que representen animals alats, tot i que l'esquerra és l'única ben conservada. A la part superior hi ha un òcul atrompetat i el conjunt es corona amb un campanar de paret amb quatre obertures d'arc de mig punt; a la part inferior d'una de les obertures es conserva un matacà. A la banda dreta de la façana hi ha una torre de base quadrada i obertures rectangulars. El temple conserva restes de la fortificació.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Feliu de Boada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Resolució 2265 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2265 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de febrer de 2016. El Consell va ampliar el mandat del panel d'experts que supervisava les sancions contra el Darfur per un any fins al 12 de març de 2017.

## Contingut

El mandat del grup d'experts que feia el treball de camp per al Comitè de Sancions 1591 es va ampliar fins al 12 de març de 2017. Les sancions inclouen un embargament d'armes, restriccions de viatge i la congelació de dipòsits bancaris.
Tanmateix, sovint es violava l'embargament d'armes i se li va demanar al Sudan que fes alguna cosa sobre el comerç il·legal d'armes curtes. També es va demanar al país que aixequés les restriccions burocràtiques que havia imposat als experts, fins i tot mitjançant l'emissió de visats oportuns i prengués mesures per protegir millor la població del Darfur contra la violència. També va assenyalar hi havia països que ignoraven les restriccions de viatge i les sancions financeres.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC renews mandate of experts monitoring sanctions in Darfur situation», 10-02-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Aviatik

Automobil und Aviatik AG va ser una empresa fabricant d'aeronaus alemanya durant la Primera Guerra Mundial. L'empresa es va establir a Mülhausen (avui França) l'any 1909 i aviat va esdevenir un dels principals productors d'aeronaus del país. Es va reubicar a Freiburg el 1914 i a Leipzig el 1916 i va establir una filial a Viena amb el nom de Österreichisch-Ungarische Flugzeugfabrik Aviatik. Durant la guerra, l'empresa va ser coneguda per els seus avions de reconeixement, el B.I i el B.II, tot i que la filial Austro-hongaresa també produïa alguns dissenys propis, com el D.I.

## Història

L'empresa va ser fundada el mes de desembre de 1909 per Georges Chatel. i va començar construint sota llicència els models de les empreses franceses Hanriot i Farman. A partir de 1912 va començar a construir els seus propis models reeixits de biplans, dissenyats per Robert Wild.
A l'inicis de la Primera Guerra Mundial, l'1 d'agost de 1914 l'empresa va ser reubicada a Freiburg a causa de l'amenaça francesa, i després a noves instal·lacions a Leipzig-Heiterblick l'any 1916. L'empresa no va continuar després del Tractat de Versailles de 1919.

## Aeronaus

* Aviatik B.I
* Aviatik B.II
* Aviatik B.III
* Aviatik C.I
* Aviatik C.II
* Aviatik C.III
* Aviatik C.V
* Aviatik (Ö) C.I
* Aviatik (Berg) D.I
* Aviatik (Berg) D.II
* Aviatik D.III
* Aviatik D.VII

## Referències

* 1 2 3 Grosz, Peter. Windsock Datafile 102: Aviatik B types (en anglès). Albatros Productions Limited, 2003, p. 101,102. ISBN 9780948414954.
* ↑ Grosz, Peter. Austro-Hungarian Army Aircraft of World War One (en anglès). Flying Machine Press, 2002, p. 129-189. ISBN 9781891268052.
* Gunston, Bill (1993). Enciclopèdia mundial de Fabricants d'Aeronaus. Annapolis: Premsa d'Institut naval. p. 34.
# Puig de l'Àliga (Canyelles)

El Puig de l'Àliga és una muntanya de 464 metres que es troba entre els municipis d'Olèrdola a l'Alt Penedès i de Canyelles al Garraf. Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 278131001). Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Puig de l'Àliga (Canyelles)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Cap del Bosc

El Cap del Bosc és una muntanya de 1.508,8 metres d'altitud a cavall dels termes municipals de Baix Pallars (antic terme de Montcortès de Pallars), i de Soriguera (antic terme d'Estac), a la comarca del Pallars Sobirà. És a l'extrem sud-oest del seu terme municipal, a la punta sud de la Serra de Culroi. Es troba al nord-oest de la Collada des Maquis.
# San Antonio la Isla

San Antonio la Isla és un municipi de l'estat de Mèxic. San Antonio la Isla és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Calimaya, al sud amb Rayón, a l'oest amb Calimaya i a l'est amb Mexicaltzingo.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de San Antonio la Isla Arxivat 2016-08-12 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Marcial Fernàndez i Barragan

Marcial Fernàndez i Barragan (Flix, 1949) és constructor i va ser alcalde de Vilalba Sasserra entre el 1991 i el 1999.
L'any 1969 s'establí a Vilalba Sasserra, on fundà una empresa constructora. Es presentà a les eleccions municipals del 1991 per l'agrupació "Independents per Vilalba", i en va sortir escollit alcalde de la vila, càrrec que exercí dos mandats, del 28 de juny del 1991 al 19 de juliol del 1999. Entre altres obres de govern, impulsà la renovació de la carretera vella i organitzà la recollida d'escombraries. En el seu mandat també es produí la cessió del cementiri parroquial a l'Ajuntament, el 1992.

## Referències

* ↑ «Vilalba Sasserra». [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Fitxa biogràfica». [Consulta: 14 maig 2023].
# Rattus lutreolus

Rattus lutreolus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu als voltants de la ciutat australiana de Melbourne.

## Referències

* ↑ Burnett, S.; Menkhorst, P.; Ellis, M.; Denny, M. Rattus lutreolus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 març 2015.
# Aviation Expo China

Aviation Expo China és un esdeveniment aeroespacial biennal que se celebra a Pequín (Xina) des del 1984. A l'edició del 2017, la més recent a març del 2019, s'hi presentaren els últims avenços tècnics d'aproximadament 300 expositors provinents de 14 països i regions. El 25 de setembre del 2013, Airbus hi presentà una nova variant de l'Airbus A330-300 de menor pes i optimitzada per a rutes nacionals i regionals en mercats de fort creixement, alta densitat de població i fluxos de trànsit concentrats, particularment la Xina i l'Índia.

## Referències

* ↑ «Aviation Expo China opens in Beijing». China Daily, 20-09-2009.
* ↑ «Airbus announces lower weight A330 for regional & domestic operations» (en anglès). Airbus. Arxivat de l'original el 20 de març 2017. [Consulta: 25 setembre 2013].
# José Busutil Barberá

José Busutil Barberá (València, 1826 - 1889) fou un polític valencià, diputat a les Corts espanyoles durant la restauració borbònica i alcalde de València.

## Biografia

Treballà com a comerciant, el 1864 fou nomenat primer cònsol del Tribunal de Comerç de València i membre de la Junta de Govern de la Séquia Reial del Xúquer. Anys més tard fou accionista i promotor de la Caixa d'Estalvis de València
Durant el regnat d'Isabel II d'Espanya va formar part del Partit Progressista, amb el que el 1863 fou escollit regidor pel districte de la Llotja. Després de la revolució de 1868 va formar part del Partit Constitucional i després de la repressió del moviment cantonal el 1873 fou nomenat tinent d'alcalde de València i el 1874 diputat provincial. Un cop va fer-se efectiva la restauració borbònica formà part del Partit Liberal Fusionista, amb el que fou escollit novament regidor de València el 1879 i alcalde el març de 1881. L'octubre de 1881 deixà l'alcaldia quan fou elegit diputat per Xiva a les eleccions generals espanyoles de 1881.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.105. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Lamzoudia

Lamzoudia (en àrab لمزوضية, Lamzūḍiyya; en amazic ⵍⵎⵥⵓⴹⵢⵢⴰ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 25.674 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Canal pudend

El canal pudend, canal púdic o canal d'Alcock és una estructura anatòmica de la pelvis per on passen l'artèria pudend interna, les venes pudends internes i el nervi pudend.

## Història

El terme pudend prové del llatí pudenda, que significa genitals externs, derivats de pudendum, que significa "parts de les quals avergonyir-se". El canal pudend també es coneix amb el terme homònim "canal d'Alcock", en relació de Benjamin Alcock, un anatomista irlandès que va documentar el canal el 1836. Alcock va documentar l'existència del canal i del nervi pudend en una contribució sobre les artèries ilíaques a The Cyclopaedia of Anatomy and Physiology de Robert Bentley Todd.

## Estructura

El canal pudend està format per la fàscia del múscul obturador intern, o fàscia obturadora. Inclou el següent:
* Artèria pudend interna.
* Venes pudends internes.
* Nervi pudend
Aquests vasos i nervis travessen la superfície pèlvica de l'obturador intern.

## Importància clínica

L'atrapament del nervi pudend es pot produir quan aquest es comprimeix mentre passa pel canal pudend.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques».
* ↑ Harper, Douglas. «Pudendum». Online Etymology Dictionary. [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ Oelhafen, Kim; Shayota, Brian J.; Muhleman, Mitchel; Klaassen, Zachary; Tubbs, R. Shane Clinical Anatomy, 26, 6, 01-09-2013, pàg. 662–666. DOI: 10.1002/ca.22080. PMID: 22488487 [Consulta: free].
* ↑ Chiarioni, Giuseppe; Popa, Stefan-Lucian. Chapter 36 - Anorectal pain. Academic Press, 2020, p. 505–515. DOI 10.1016/b978-0-12-813037-7.00036-4. ISBN 978-0-12-813037-7.
* ↑ Chiarioni, Giuseppe; Popa, Stefan-Lucian. Chapter 36 - Anorectal pain. Academic Press, 2020, p. 505–515. DOI 10.1016/b978-0-12-813037-7.00036-4. ISBN 978-0-12-813037-7.

## Enllaços externs

* Anatomy image: apmalefrontal4-16 at the College of Medicine at SUNY Upstate Medical University
* Cross section image: pelvis/pelvis-e12-15—Plastination Laboratory at the Medical University of Vienna
* Anatomy photo:41:08-0100 Arxivat 2019-07-28 a Wayback Machine. at the SUNY Downstate Medical Center — "The Female Perineum: Contents of the Pudendal Canal"
* Anatomy image:9087 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. at the SUNY Downstate Medical Center
* Anatomy image:9448 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. at the SUNY Downstate Medical Center
# Sant Urcise

Sant Urcise (en francès Saint-Urcize) és un municipi francès, situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, al departament de Cantal. Està situat a l'Aubrac i compta amb una petita estació d'esquí.

## Referències

* ↑ proposat per la secció local de l'IEO
# Disòsmia

La disòsmia és un trastorn descrit com qualsevol alteració qualitativa o distorsió de la percepció de l'olfacte. Les alteracions qualitatives difereixen de les alteracions quantitatives, que inclouen l'anòsmia i la hipoòsmia. La disòsmia es pot classificar com a paròsmia (també anomenada tropòsmia) o com a fantòsmia. La paròsmia és una distorsió en la percepció d'un olor, diferent del que es recorda. La fantòsmia és la percepció d'una olor quan no hi ha olor. La causa de la disòsmia segueix sent una teoria. Normalment es considera un trastorn neurològic i s'han fet associacions clíniques amb aquest trastorn. La majoria dels casos es descriuen com idiopàtics i els principals antecedents relacionats amb la paròsmia són les infeccions del tracte respiratori superior, el traumatisme cranioencefàlic i la malaltia nasal i paranasal. La disòsmia tendeix a desaparèixer per si sola, però hi ha opcions de tractament per als pacients que volen alleujar-lo ràpidament.

## Referències

* 1 2 Leopold, D «Distortion of olfactory perception: Diagnosis and treatment». Chemical Senses, 27, 7, 2002, pàg. 611–5. DOI: 10.1093/chemse/27.7.611. PMID: 12200340.
* ↑ Frasnelli, J «Clinical presentation of qualitative olfactory dysfunction». Eur Arch Otorhinolaryngol, 261, 7, 2004, pàg. 411–415. DOI: 10.1007/s00405-003-0703-y. PMID: 14610680.
* ↑ Doty, R «The olfactory system and its disorders». Seminars in Neurology, 29, 1, 2009, pàg. 74–81. DOI: 10.1055/s-0028-1124025. PMID: 19214935.
* ↑ Bonfils, P; Avan, P; Patrick Faulcon; David Malinvaud «Distorted odorant perception analysis of a series of 56 patients with parosmia». Arch Otolaryngol Head Neck Surg, 131, 2, 2005, pàg. 107–112. DOI: 10.1001/archotol.131.2.107. PMID: 15723940.
# Resolució 828 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 828 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 26 de maig de 1993 després d'examinar l'aplicació d'Eritrea per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Eritrea fos admesa.

## Referències

* ↑ United Nations; Boutros-Ghali, Boutros. The United Nations and the independence of Eritrea. United Nations, Dept. of Public Information, 1996, p. 217. ISBN 978-92-1-100605-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Asnières-sur-Saône

Asnières-sur-Saône és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Asnières-sur-Saône era de 86 persones. Hi havia 38 famílies de les quals 10 eren unipersonals (5 homes vivint sols i 5 dones vivint soles), 14 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 46 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 15 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Asnières-sur-Saône el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 45 eren actives i 6 eren inactives. De les 45 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 6 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Asnières-sur-Saône hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Asnières-sur-Saône a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Asnières-sur-Saône a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Johannes Weiss

Johannes Weiß (1863 - 1914) fou un teòleg protestant alemany.
Pertany al període de l'antiga recerca del Jesús històric (Old Quest)
A Johannes Weiß se li deu (1890) la denominació de Font Q que es dona als textos coincidents entre els evangelis sinòptics, que es consideren una tradició oral o escrita que va servir per a la redacció dels tres sinòptics, i possiblement d'alguns apòcrifs. En realitat, la Q correspon a l'abreviatura de font en alemany (Quelle). Aquesta teoria originada en el 1838 per Christian Gottlob Wilke i Christian Hermann Weisse està àmpliament acceptada avui dia.
En el 1892 assenyalava que el tema central de Jesús de Natzaret era l'arribada imminent del Regne de Déu.
El 1913 publicà Das Problem der Entstehung des Christentums. On insisteix que s'ha de trobar el cristianisme en les seves fonts jueves, i diferenciar aquesta arrelament principal respecta de les influències que podrien tenir de les religions mistèriques, a diferència de la tendència a interpretar el cristianisme com una religió sorgida principalment dels cultes mistèrics, com es venia plantejant en l'Escola de la història de les religions.

## Obra

* Die Predigt Jesu vom Reiche Gottes ("Jesús, proclamació del regne de Déu"), 1892.
* Paulus und Jesus ("Pau i Jesús"), 1909.
* Jesus von Nazareth, Mythus oder Geschichte? ("Jesús de Natzaret, Mite o Historia?"), 1910.
* Das Urchristentum (completat per R. Knopf "La Història dels cristians primitius"), 1917.

## Referències

* ↑ Travis Brouwer, New Testament, Divinity Library.
# La llegenda d'un valent

La llegenda d'un valent (títol original en anglès: The Long Duel) és un film britànic de Ken Annakin, estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1920, al Fort de Najibadad, a la frontera del nord de les Índies orientals, els Banthas, una tribu de nòmades, són empresonats per l'oficial Stafford sota un pretext fútil. Sultan, cap de la tribu, aconsegueix evadir-se i decideix organitzar una revolta. Refugiat a la muntanya amb el seu exèrcit, Sultan desbarata les trampes parades pels soldats anglesos, tot evitant abocar sang...

## Repartiment

* Yul Brynner: Sultan
* Trevor Howard: el capità Young
* Charlotte Rampling: Jane
* Harry Andrews: el surperintendent Stafford
* Maurice Denham: el governador
* Laurence Naismith: McDougal
* Patrick Newell: el coronel
* Paul Hardwick: Jamadar
* Virginia North: Champa
* Andrew Keir: Gungaram
* George Pastel: Ram Chand
* Rafiq Anwar: Pahelwan
* Shivendra Shina: Abdul
* Aldo Sanbrel: Prom
* Zhora Segal: Devi

## Referències

* ↑ esadir.cat. La llegenda d'un valent. esadir.cat.
* ↑ «The long duel». The New York Times.
# Cantó de Sent Claud

El cantó de Sent Claud és un cantó francès del departament del Charente, situat al districte de Confolent. Té 14 municipis i el cap és Sent Claud.

## Municipis

* Beuluec
* Chassanuelh
* Janolhac
* Lo Grand Mas Diu
* Luçac
* Maseiras
* Nuelh
* Parzac
* Los Pins
* Romasieras Loberc
* Sent Claud
* Sent Laurenç
* Sent Mari
* Suaus
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1979 | Guy Pascaud | radical-RGR |
| 1979-1992 | Michel Barral | PCF |
| 1992-1998 | Bernard Gras | RPR |
| 1998- | Claude Burlier | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Santa Maria di Sala

Santa Maria di Sala és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 16.267 habitants. Limita amb els municipis de Borgoricco (PD), Massanzago (PD), Mirano, Noale, Pianiga i Villanova di Camposampiero (PD).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Paolo Bertoldo | Centredreta |