OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Gross

David Jonathan Gross (Washington, EUA, 1941) és un físic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 2004.

## Biografia

Va néixer el 19 de febrer de 1941 al districte federal de Washington DC. Va estudiar física a la Universitat Hebrea de Jerusalem l'any 1962, aconseguint el doctorat a la Universitat de Berkeley l'any 1966. Posteriorment, fou becari de la Universitat Harvard i professor a la Universitat de Princeton fins a l'any 1997.
Actualment, és el director de l'Institut Kavli de Física Teòrica de la Universitat de Califòrnia a Santa Bàrbara.

## Recerca científica

L'any 1973, treballant al costat de Frank Wilczek a la Universitat de Princeton, va descobrir la llibertat asimptòtica que afirma que, mentre més pròxims estiguin els quarks, menor és la interacció forta entre aquests; així doncs, quan els quarks estan extremadament pròxims, la interacció nuclear entre aquests és tan feble que es comporten gairebé com partícules lliures. La llibertat asimptòtica, descoberta independentment gairebé al mateix temps per David Politzer, va ser essencial per al descobriment de la cromodinàmica quàntica.
Posteriorment, juntament amb Jeff Harvey, Emil Martinec i Ryan Rohm, va descobrir també la corda heteròtica, peça cabdal en la teoria de cordes.
Juntament amb Frank Wilczek i David Politzer, va rebre el Premi Nobel de Física l'any 2004 pel descobriment de la llibertat asimptòtica en la teoria de la interacció forta.

## Enllaços externs

* «David Gross» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Ramón Blanco Rodríguez

Ramón Blanco Rodríguez (Vimianzo, 20 de febrer de 1952 - Cadis, 9 de maig de 2013) va ser un futbolista i entrenador gallec.
Inicia la seua etapa de jugador a l'equip argentí de l'Sportivo Italiano. El 1972 retorna a l'Estat espanyol, fitxat pel RCD Mallorca, en aquell temps a Segona Divisió. Després d'un any, debuta a la màxima categoria espanyola de la mà del Reial Betis. Passa dues temporades amb els sevillans, en les quals només hi disputa 14 partits. El 1976 fitxa pel Cadis CF. Hi milita quatre campanyes a l'equip cadista, amb qui aconsegueix un efímer ascens a Primera, el 1977.
Com a tècnic va dirigir al Cadis CF a primera divisió entre 1990 i 1993. Posteriorment va entrenar a l'Atlético Marbella a Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa de Ramón Blanco a BDFutbol.com
# Vinovo

Vinovo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 14 quilòmetres al sud-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 15.144 habitants.
Vinovo limita amb els següents municipis: Candiolo, La Loggia, Moncalieri, Nichelino, None, Piobesi Torinese i Carignano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 març 2020].
# Sylviorthorhynchus

Sylviorthorhynchus és un gènere d'ocells de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Sylviorthorhynchus desmurii - cuaespinós de Des Murs.
* Sylviorthorhynchus yanacensis - cuaespinós lleonat.
# Nam Myoho Rengue Kyo

Nam Myōhō Renge Kyō (南無妙法蓮華經, o també Namu Myōhō Renge Kyō) és la invocació que constitueix la base de la pràctica de totes les formes de budisme Nichiren, i representa La Llei última o veritat de l'Univers. Aquesta invocació reb el nom de daimoku (題目, "títol") o odaimoku (gran títol), i va ser revelada per primer cop pel monjo japonès Nichiren l'any 1253 a Seichō-ji, a l'actual Chiba, Japó. El propòsit d'entonar daimoku és el manifestar la natura de Buda (il·luminat) que, segons els ensenyaments de Nichiren, és una qualitat inherent a totes les persones.

## Significat

Nam Myōhō Renge Kyō significa "devoció al sutra del Lotus". Myōhō Renge Kyō (sutra del Lotus de la Llei Meravellosa) és el nom complet del sutra del Lotus. Nichiren consideraba que aquest nom contenia l'essència del sutra.
Al tractat de Nikkō Shōnin apareix una definició de Nam myoho renge kyo que explica que Nam o Namu deriva de la palabra sànscrita namas que és traduïda com devoció. Nichiren defineix el significat de myoho renge kyo de la següent manera en les seves cartes o goshos:
* Myōhō. Significa l'essència de la vida que existeix dins de nosaltres. Myō és sencillament la natura mística de la nostra vida, a cada moment, que el cor és incapaç de captar i que les paraules no poden expressar.Hō es qui rep aquestes funcions o la forma en què aquestes funcions es manifesten.
* Renge. Nichiren explica que "Per a referir-se a la part mística d'aquest ensenyament, s'utilitza un exemple concret, el de la flor del lotus, que es denomina renge"; la flor del Lotus representa la simultaneïtat de la llei causal, ja que aquesta floreix al mateix temps en què les seves llavors ja estan llestes.
* Kyō. Nichiren escriu "Quan hom perceb que la seva pròpia vida és la llei mística, podrà comprendre que ocorre el mateix amb les vides dels altres. Aquesta comprensió és kyō o sutra místic."

## Referències

* ↑ Diccionario de Budismo de la Soka Gakkai, pàgina, 424
* ↑ Tratado sobre las enseñanzas trasmitidas oralmente, por Nikko Shonin
* ↑ Los principales escritos de Nichiren Daishonin Volum U, pàgina 5

## Vegeu també

* Nichiren Shōshū
* Nichiren
* Daisaku Ikeda

## Enllaços externs

* Nam-myoho-renge-kyo según la Soka Gakkai
* Sitio oficial de Soka Gakkai Internacional
# Melstone

Melstone és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 136 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Melstone tenia 136 habitants, 56 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 77,2 habitants per km².
Dels 56 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 33.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 12.083 $. La renda per capita de la població era de 15.027 $. Cap de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Melstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Melstone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# David Guest

David Guest (Londres, Anglaterra, 6 de gener de 1911 - Gandesa, Catalunya, 28 de juliol de 1938) va ser un matemàtic i filòsof britànic que va participar com a voluntari a lluitar per la causa republicana durant la Guerra Civil espanyola i va morir a Catalunya el 1938.

## Biografia

Va ser fill de Leslie Haden-Guest, 1r Baró de Haden-Guest. Va ingressar al Trinity College de Cambridge el 1929 i va estudiar entre 1930 i 1931 a Göttingen, Alemanya, on va ser sentenciat a dues setmanes de presó per activitat política antinazi. Al seu retorn a Anglaterra es va incorporar al Partit Comunista a Cambridge el 1931. Allà es va convertir en el cap d'una cel·lula del partit que incloïa John Cornford, Guy Burgess, Donald Maclean, Victor Kiernan i James Klugmann. Es va afirmar que David Guest "anava a pas a la sala de Trinity amb un martell i una falç a la solapa".
Després d'abandonar Cambridge, va fer classes de matemàtiques i va treballar per al partit comunista a la Llibreria dels Pobles de Lavender Hill, també va ensenyar durant un temps a una escola secundària per a nens de parla anglesa a Moscou.
El 1938 va deixar el seu càrrec de professor a la University College de Southampton, per incorporar-se com a voluntari a les Brigades Internacionals. Va escriure sobre la seva decisió:
   Avui, certament, hem entrat en un període de crisi, quan els arguments dels "temps normals" ja no s'apliquen quan hi ha consideracions d'utilitat més immediata. Per això he decidit aprofitar l'ocasió per anar a Espanya.
Va arribar a Espanya el 31 de març de 1938 i es va incorporar al Batalló Britànic de les Brigades Internacionals. El batalló va entrar en acció a la batalla de l'Ebre, que va començar el 25 de juliol de 1938. Tres dies més tard, el 28 de juliol de 1938, David Guest va ser assassinat en el turó 481,a Gandesa per un franctirador, mentre llegia un diari.
Després de la seva mort, es van publicar les seves notes com a "A Text Book of Dialectical Materialism", el 1939.

## Obres

* Guest, David, (1939) A Text Book of Dialectical Materialism, Lawrence And Wishart (republished as Lectures on Marxist Philosophy (1963))

## Enllaços externs

* Haden-Guest, David a SIDBRINT (Sistema d'Informació Digital sobre las Brigades Internacionals)
* David Guest a Spartacus Educational

## Referències

* ↑ Michael Walker. David Guest. Communist Biogs [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ Phillip Knightley, Philby: KGB Masterspy (1988) page 32
* ↑ ; Baxell, Richard«List of those who died in Spain». International Brigade Memorial Trust, 2012. Arxivat de l'original el 7 febrer 2012. [Consulta: 6 abril 2012].
* ↑ «TEACHER KILLED IN SPAIN – David Guest, British Communist, Fought With Loyalists». The New York Times, 07-08-1938. [Consulta: 6 abril 2012].
# Ramón Berenguer Prieto

Ramón Berenguer Prieto (Asp, 21 d'abril de 1936 - 9 de juliol de 1999) fou un polític valencià, alcalde d'Asp i diputat a les Corts Valencianes.

## Trajectòria

Va fer estudis primaris a Asp i treballà durant molts anys en el seu propi taller mecànic, encara que després es va llicenciar en dret. Durant els anys seixanta, fou regidor d'Asp pel terç sindical, i el 1971 ho seria pel terç familiar.
Durant la transició democràtica es va integrar en el PSPV-PSOE, del que en formaria part de l'executiva provincial d'Alacant i amb el qual fou escollit alcalde d'Asp a les eleccions municipals espanyoles de 1983, renovant el seu mandat a les eleccions municipals espanyoles de 1987, 1991 i 1995. Simultàniament, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983, 1987, 1991 i 1995. El febrer de 1999 va dimitir com a alcalde a causa d'una malaltia i va morir uns mesos després.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.72. ISBN 9788495484802.
# Orce

Orce és un municipi situat en l'apèndix nord de la província de Granada, en el límit amb Almeria. Té una població de 1.333 habitants (INE 2009), repartits entre el nucli urbà i les pedanies de Fuentenueva, Venta Micena, i Pozo de la Rueda.
La seva economia tradicional s'ha basat en l'agricultura i en la ramaderia. En els últims anys comença a desenvolupar-se una nova economia entorn de l'explotació dels importants recursos patrimonials, científics i culturals de la localitat. A més, gràcies a la multitud de coves que hi ha a Orce, estan apareixent empreses destinades al turisme rural. En aquesta localitat es va trobar l'Home d'Orce.
# Lleonard Cubell

Lleonard Cubell (1362-1427), marquès d'Oristany i comte del Goceà el 29 de març de 1410, i pretendent al tron d'Arborea.
Fill de Salvador d'Arborea, net de Nicolau d'Arborea i besnet d'Hug II d'Arborea. Va adoptar el cognom matern. Va morir el 1427 i del seu enllaç amb Quirica Diana filla i hereva de Joan senyor de la Barbagie del Mandrolisai i d'Ollolai, va deixar dos fills: Antoni Cubell i Salvador Cubell, i dues filles, Beneta Cubell (morta prop de 1483, casada amb Artal d'Alagó senyor de Sasato i Pina, mort el 1446) i una de nom desconegut que fou la dona de Berenguer Carròs, cavaller català.
# Telèfon públic

Un telèfon públic és un telèfon que funciona introduint monedes, targetes telefòniques o targetes de crèdit. Normalment el preu de la trucada és més car que des del fix de casa però més barat des del telèfon mòbil, depenent tanmateix de les tarifes contractades, que a nivell de 2018, hi ha un munt d'ofertes de tarifa plana.

## Descripció

Normalment és un telèfon públic operat per monedes, sovint ubicat en una cabina telefònica o un cobert de privacitat, amb prepagament mitjançant la inserció de diners (normalment monedes) o mitjançant la facturació d'una targeta de crèdit o dèbit, o una targeta telefònica. Els telèfons públics en el passat han utilitzat "fitxes telefòniques", disponibles per a la venda en un minorista local, per activar telèfons públics en comptes de monedes de curs legal. En alguns casos, s'han actualitzat per utilitzar targetes magnètiques o lectors de targetes de crèdit.
Un problema important és que no sempre es pot tornar la trucada a la cabina, ja que no totes les cabines permeten rebre trucades. En els pobles petits força incomunicats, és més habitual que els telèfons públics puguin rebre trucades que a les ciutats més grans.
La telefonia públic amb targeta moneder ha tingut un decaïment, ja que la telefonia mòbil està sent competència en les tarifes i molt més còmode per a l'usuari. Les empreses de Telecomunicacions han tractat d'aconseguir aliances estratègiques amb les empreses de Telefonia Mòbil, per poder baixar les tarifes a mòbils des de les cabines telefòniques; però ha estat infructuós, el nombre d'usuaris d'aquest servei ha seguit baixant a mínims.
Aquests equips a diferència de la telefonia convencional (de casa), funcionen amb un sistema anomenat reversió de polaritat.

## Galeria

* Telèfon públic al Japó
* Telèfon públic al Japó
* Telèfon públic rosat al Japó
* Telèfons públics a Mèxic
* Telèfons públics a Alemanya
* Telèfon públic al Brasil
* Telèfon públic als Estats Units

## Referències

* 1 2 «La storia, in breve, della cabina telefonica» (en italian), 21-06-2018.
* ↑ Hasbi, Maude. Universal Service Obligations and Public Payphone Use: Is Regulation Still Necessary in the Era of Mobile Telephony?, 2014-09-01. DOI 10.2139/ssrn.2499391.
* ↑ Se retiran cabinas telefónicas por falta de rentabilidad (Consultat el 12/03/2011)

## Enllaços externs

* Ortega, Ekaitz. «Un informe de la CNMC recomienda quitar en 2020 las cabinas telefónicas que todavía siguen activas, solo puede salvarlas la falta de Gobierno» (en castellà). Business Insider España, 29-10-2019. [Consulta: 26 febrer 2024].
# Mernel

Mernel (en bretó Merenell, en gal·ló Merenèu) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 946 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 557 | 639 | 636 | 727 | 702 | 754 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2004 | Yvon Cardinal |
| 2004-2006 | Pierre Foucault |
| 2006- | Pierre Poisson |
# Declaració conjunta catòlica-ortodoxa de 1965

La Declaració conjunta catòlica-ortodoxa de 1965 va ser un dels Diàlegs amb les Esglésies ortodoxes realitzats per l'Església Catòlica. El document, amb l'objectiu de la reconciliació entre l'Església Romana i l'Església Ortodoxa, va ser llegit alhora el 7 de desembre de 1965 en una reunió pública al Concili Vaticà II de Roma i en una cerimònia especial a Constantinoble.
Assenyala que l'intercanvi d'excomunions que va tenir lloc el 1054 entre el Papa Lleo IX i el Patriarca Miquel Cerulari i que fou el motiu desencadenant del Gran Cisma d'Orient havia de ser entès entre les parts i no entre les Esglésies, i que aquests documents no estan destinats a trencar la comunió eclesiàstica.
La Declaració no suposa la fi del Cisma d'Orient i Occident, però mostra un desig d'una major unitat entre les dues majors denominacions cristianes, representades pel Papa Pau VI i pel Patriarca ecumènic Atenàgores I.

## Enllaços externs

* (italià) La Declaració conjunta catòlica-ortodoxa del 1965.
* (italià) Pàgina del Consell Pontifici per a la Promoció de la Unitat Cristiana, amb l'índex dels documents comuns ortodoxo-catòlics.
# Kei Kumai

Kei Kumai (熊井启, Kei Kumai, 1 de juny de 1930 - 23 de maig de 2007) va ser un director de cinema japonès de Azumino, a la prefectura de Nagano. Després dels seus estudis de literatura a la Universitat de Shinshu, va treballar com a assistent de direcció.
Potser la seva pel·lícula més coneguda és Sandakan N º 8, que va rebre l'aplaudiment general per abordar la qüestió d'una dona forçada a prostituir-se a Borneo, abans de l'esclat de la Segona Guerra Mundial. Kumai va fer una altra pel·lícula el 1976, "Cap del Nord", protagonitzada per l'actriu francesa Claude Jade com una monja suïssa que s'enamora d'un enginyer japonès en un viatge des de Marsella a Yokohama.
Altres obres seves són Oceà a creu, la mort d'un mestre de te protagonitzada per Toshiro Mifune com Sen no Rikyu (Lleó de Plata al Festival de Venècia de 1989) i la pel·lícula El mar que ens mira(2002), basada en el darrer guió d'Akira Kurosawa.
# Whina Cooper

Whina Cooper (Hokianga Harbour, 9 de desembre de 1895 - Panguru, 26 de març de 1994) fou una activista, mestra i historiadora neozelandesa.
Sa mare es deia Hermina Te Wake i el seu pare Kare Pauro Kawatihi. Fou presidenta fundadora de la Lliga de Benestar de les Dones Maoris del 1951 al 1957 i presidenta dels Drets de la Terra Maori de Nova Zelanda, del 1975 al 1994. Treballà molts anys pels drets del seu poble i per a millorar la sort de les dones maoris.
Tingué un fill i una filla del seu primer matrimoni amb Richard Gilbert; i dos fills i dues filles del seu segon matrimoni amb William Cooper.

## Referències

* ↑ King, Michael (2003). Cooper, Whina 1895–1994 (biography of Dame Whina Cooper).
* ↑ britannica. «Whina Cooper». Arxivat de l'original el 18 d'agost de 2019. [Consulta: 17 juliol 2019].
# Lisànies I d'Abilene

Lisànies I d'Abilene (en llatí Lysanias, en grec antic Λύσανυας) va ser tetrarca d'Abilene, Traconitis i Iturea, fill i successor de Ptolemeu de Calcis vers l'any 40 aC.
Marc Antoni el va fer matar per complaure a Cleòpatra aproximadament l'any 33 aC. Els seus territoris van passar a un cap tribal de nom Zenòdor de Traconítida, per una mena de compra, segons explica Flavi Josep (Antiguitats judaiques XV, 4,1).

## Referències

* ↑ 5.Lysanias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 864
# Merlí Bergeron Calduchn

Merlí Bergeron Calduch és el nom del protagonista de la sèrie Merlí interpretat per Francesc Orella. És un home de 60 anys que és professor de filosofia a l'institut Àngel Guimerà, on hi estudia el seu fill Bruno, situat a Barcelona. La sèrie es va estrenar 14 de setembre de 2015 a TV3 i consta de 3 temporades.

## Història del personatge

Sabem d'en Merlí que va abandonar la seva dona i el seu fill quan aquest era petit perquè no li agradava la vida que duia. Uns anys més tard la seva exdona marxa a viure a Roma, fet que farà que en Merlí s'hagi de quedar amb el seu fill Bruno (David Solans), amb qui reprèn la relació. Aniran a viure a casa de la seva mare Carmina Calduch (Anna Maria Barbany) perquè l'han fet fora del seu pis. Poc després començarà una relació sentimental amb la Gina (Marta Marco), la mare del Gerard (Marcos Franz). El fet que el Merlí li sigui infidel diverses vegades amb la Míriam (la mare de l'Ivan) i la Silvana (la nova professora d'història) farà que se separin durant un temps.
A cada capítol presenta la filosofia d'algun autor o escola de pensament, com els peripatètics, Nietzsche o Schopenhauer, que sempre lliga amb els esdeveniments d'algun personatge.
Es morirà d'un vessament cerebral a l'edat 60 durant l'últim capítol de la sèrie.

## Caràcter

En Merlí és un home culte, de moral pròpia, que va a la seva, seductor i amb una vida sexual intensa. Té un humor negre i afilat, resulta irònic, mordaç i irritant per a la resta de professorat, però no per als seus alumnes, que el consideren original, divertit i estimulant. Ell no vol problemes, vol solucions; és un home que sempre va al gra i sempre diu el que pensa. Això provoca incomoditat als altres, especialment als seus companys del claustre de l'institut Àngel Guimerà.
El Merlí es caracteritza per ser un professor que fa les classes de forma diferent a la resta de professors. La seva intenció és fer que la filosofia faci pensar i opinar els seus alumnes (els peripatètics). Ho farà però, amb mètodes imprevisibles i poc ortodoxos.
Al llarg de la sèrie demostra ser un professor proper amb els alumnes i que no dubta mai a ajudar-los amb els seus problemes personals.

## Referències

* ↑ «Merlí se despide como una carta de amor a la vida». La Vanguardia.
* ↑ «10 secrets de la sèrie Merlí». Adolescents.cat.
* ↑ Adolescents.cat «5 coses que ja sabem de la nova temporada de «Merlí»». Adolescents.cat.
* ↑ «‘Merlí’ se'n va amb una festa amarga». Ara.cat.
* ↑ Vasca, EiTB Radio Televisión Pública. «Estreno de 'Merlí', hoy, en ETB1 y eitb.eus» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 gener 2018].
* ↑ CatalunyaDiari.cat «CATALUNYA PLORA: La tragèdia s'apodera de l'últim capítol de Merlí» (en anglès). CatalunyaDiari.cat.
* ↑ «Merlí. Gràcies per fer-nos pensar». Núvol.
* ↑ «Merlí Bergeron, el carismático profesor de Filosofía» (en castellà). laSexta.com, 13-11-2017.
* ↑ ««Merlí» s'acomiada demostrant que TV3 pot triomfar més enllà del procés». NacióDigital, 15-01-2018.
# Destino

«Destino» té aquests significats:
* Destino (revista), revista de publicació setmanal editada a Espanya en castellà entre 1937 i 1980
* Ediciones Destino, editorial fundada el 1942 a Espanya
* Destino Infantil & Juvenil, editorial juvenil
* Destino (curtmetratge)
# Kernowita

La kernowita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de Kernow, el nom en llengua còrnica per a Cornualla, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La kernowita és un arsenat de fórmula química Cu₂Fe(AsO₄)(OH)₄·4H₂O. És l'anàleg de Fe$^{3+}$ de la liroconita. Antigament, els cristalls verds de liroconita es consideraven una varietat rica en ferro, fins l'aprovació de la kernowita, considerada un terme extrem de la sèrie amb la liroconita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada en el mes de maig de 2021. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb els números de registre: bm1964 i r8908.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en un antic exemplar de museu, provinent de Wheal Gorland, a St Day (Cornualla, Anglaterra). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kernowite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ Rumsey, Michael S.; Welch, Mark D.; Spratt, John; Kleppe, Annette K.; Števko, Martin «Kernowite, Cu 2 Fe(AsO 4)(OH) 4 ⋅4H 2 O, the Fe 3+ -analogue of liroconite from Cornwall, UK». Mineralogical Magazine, 85, 3, 01-06-2021, pàg. 283–290. DOI: DOI:10.1180/mgm.2021.40 [Consulta: 31 març 2023].