OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manning (Carolina del Sud)

Manning és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.025 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manning tenia 4.025 habitants, 1.550 habitatges i 1.063 famílies. La densitat de població era de 644,8 habitants/km².
Dels 1.550 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,3% hi vivien parelles casades, en un 29,2% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.483$ i la renda mediana per família de 26.269$. Els homes tenien una renda mediana de 26.135$ mentre que les dones 19.086$. La renda per capita de la població era de 11.502$. Entorn del 23,8% de les famílies i el 30,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# April Ross

April Ross (Costa Mesa, 20 de juny de 1982) és una esportista nord-americana que competeix en volei platja.
Va guanyar la medalla d'or en el Campionat Mundial de Volei Platja de 2009 a Stavanger i la medalla de plata en els Jocs Olímpics de Londres 2012 amb Jennifer Kessy. La seva parella actual és Kerri Walsh.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 |
| Campionat Mundial |||
| Any | Lloc | Medalla |
| 2009 | Stavanger ( Noruega) | 1 |

## Tornejos guanyats

| Any | Torneig | Categoria |
| 2007 | Stavanger | Gran eslam |
| 2008 | Phuket | Open |
| 2008 | Sanya | Open |
| 2009 | Stavanger | Campionat del Món |
| 2009 | Marsella | Gran eslam |
| 2009 | Phuket | Open |
| 2010 | Shanghai | Open |
| 2010 | Roma | Gran eslam |
| 2011 | Stavanger | Gran eslam |
| 2012 | Bangsaen | Open |
| 2012 | Londres | Jocs Olímpics |
| 2013 | Sao Paulo | Gran eslam |
| 2013 | Xiamen | Gran eslam |
| 2014 | Fuzhou | Open |
| 2014 | Moscou | Gran eslam |
| 2014 | Stavanger | Gran eslam |
| 2014 | Long Beach | Gran eslam |
| 2016 | Rio de Janeiro | Gran eslam |

## Referències

* ↑ «April Ross en FIVB». [Consulta: 18 març 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa en FIVB
# Sicètids

Els sicètids (Sycettidae) són una família d'esponges calcàries (Calcarea). Va ser descrita per Arthur Dendy el 1893.

## Gèneres

Els següents gèneres pertanyen a la família Sycettidae:
* Sycetta (Haeckel, 1872)
* Sycon (Risso, 1827)

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Sycettidae Dendy, 1893. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=131617 on 2021-03-17
# Soroll Simplex

El soroll Simplex és un algorisme utilitzat per construir una funció de soroll de n dimensions. Ken Perlin el va dissenyar el 2001 per millorar el seu mètode classic, anomenat soroll Perlin, de manera que tingués menys artefactes direccionals i, en més dimensions, una sobrecàrrega computacional menor.
L'algorisme divideix l'espai en símplex (triangles de n dimensions) per tal de reduir el nombre de punts de dades. Per exemple, mentre que un hipercub té 2$^n$ cantonades, un símplex només en té n+1.
Els avantatges principals del soroll Simplex són:
* Menor complexitat computacional; requereix menys multiplicacions.
* Escalable a més dimensions amb menys cost computacional: la complexitat és O(n²) per n dimensions, mentre que en el mètode clàssic és O(n 2$^n$).
* És visualment isotròpic, és a dir que no s'hi aprecien artefactes direccionals.
El mètode va ser ampliat posteriorment i modificat per evitar un problema de patents, en una nova funció lliure d'ús anomenada soroll OpenSimplex.

## Soroll OpenSimplex

L'algorisme del soroll OpenSimplex és molt similar al del soroll Simplex, però amb dues diferències principals:
* Mentre que el soroll Simplex comença amb un panal hipercúbic i el fa aixafar per la diagonal principal per formar la seva estructura de quadrícula, el soroll OpenSimplex intercanvia els factors d'inclinació i d'inclinació inversa i utilitza un panal hipercúbic estirat, el qual esdevé un panal simplèctic després de la subdivisió. Això significa que en dues dimensions el Simplex i l'OpenSimplex utilitzen orientacions diferents de la tessel·lació triangular, i en tres dimensions el Simplex 3D utilitza un panal disfenoide tetragonal, mentre que l'OpenSimplex utilitza un panal tetraèdric-octaèdric.
* El soroll OpenSimplex utilitza una resolució més gran que el soroll Simplex. El resultat és una aparença més suau a costa del rendiment, ja que cal determinar vèrtexs addicionals i tenir en compte cada avaluació.

## Referències

* 1 2 Ken Perlin, Noise hardware. In Real-Time Shading SIGGRAPH Course Notes (2001), Olano M., (Ed.). (pdf)
* ↑ Ken Perlin, Making noise. Coferència presentada a GDCHardcore (Dec 9, 1999). (url)
* 1 2 3 4 Powell, Michael. «Spirit of Iron: Simplectic Noise». Arxivat de l'original el 4 d’abril 2016. [Consulta: 17 març 2020].

## Enllaços externs

* Uniblock Dev Blog (Noise!) - Descripció del soroll Simplex i OpenSimplex, amb implementació de OpenSimplex en Java (GitHub)
* Necessary Disorder - Tutorial d'aplicació de soroll Perlin i soroll Simplex per crear GIFs amb diversos efectes.
* Implementació optimitzada de soroll OpenSimplex en C# (GitHub)
* Llibreria 'noise' pel llenguatge Rust
# Sis dies de Zuidlaren

Els Sis dies de Zuidlaren era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es disputava a Zuidlaren (Països Baixos). La seva primera edició data del 2007 i es va celebrar fins al 2008, amb només dues edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 2007 | Bruno Risi Franco Marvulli | Andreas Beikirch Aart Vierhouten | Angelo Ciccone Marco Villa |
| 2008 | Danny Stam Robert Slippens | Bruno Risi Franco Marvulli | Alexander Aeschbach Leif Lampater |

## Referències

* ↑ «6 jours de Zuidlaren (Pays-Bas)». [Consulta: 19 desembre 2022].
# Marxant d'art

Un marxant d'art és una persona o empresa que compra i ven obres d'art. Les associacions professionals de marxants permeten establir alts estàndards per a l'acreditació o la pertinença i per donar suport a les exposicions d'art i espectacles.

## Funció

Un marxant d'art normalment representa diversos artistes, i construeix relacions amb col·leccionistes i museus amb interessos coincidents amb el treball dels artistes representats. Alguns comerciants són capaços d'anticipar les tendències del mercat, mentre que alguns comerciants prominents poden ser capaços d'influir en el gust del mercat. Molts representants s'especialitzen en un determinat estil, període o regió. Sovint viatgen internacionalment, freqüentant exposicions, subhastes i estudis d'artistes a la recerca d'una bona compra, tresors poc coneguts i noves emocionants obres. Quan els comerciants compren obres d'art, que les revenen ja sigui en les seves galeries o directament als col·leccionistes. Els que es dediquen a l'art contemporani en general exhibeixen obres dels artistes a les seves galeries, i cobren un percentatge del preu de les obres que venen.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.62. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].
* ↑ «Collector's Guide to Working with Art Dealers, 45th Anniversary Edition, The Art Dealers Association of America (ADAA), Nova York (en anglès)». Arxivat de l'original el 2013-10-08. [Consulta: 16 abril 2014].
* ↑ Alan D. Bryce, Art Smart: The Intelligent Guide to Investing in the Canadian Art Market (en anglès), Dundurn, 2007. ISBN 1550026763, 9781550026764
# Mare de Déu de la Pau d'Òdena

Mare de Déu de la Pau d'Òdena és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El barri de Sant Pere, allunyat del nucli antic i molt a prop de Vilanova del Camí, es va desenvolupar a partir de la dècada dels anys seixanta del segle xx. Es tracta d'una església de nova planta construïda el 1978. La construcció està feta a base de diferents mòduls circulars que van sobreposant-se un sobre l'altre fins a configurar aquest singular conjunt. Es tracta de tres cossos, el primer de dimensions més reduïdes, inclou la porta d'entrada i el campanar, també de forma cilíndrica. El segon cos és el més gran i ample i correspon a l'església d'una sola nau circular amb llargues i estretes vidrieres als murs i una filera d'arcs apuntats a l'exterior. I per acabar, un tercer cos cilíndric i més alt que els altres, vendria a correspondre amb el que són els clàssics absis de les esglésies romàniques catalanes. Es tracta doncs, d'una traducció actual dels antics elements estructurals de les esglésies cristianes.

## Referències

* ↑ «MARE DE DÉU DE LA PAU (Òdena - Anoia)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ «Mare de Déu de la Pau d'Òdena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Antoni Abat

Antoni Abat, també conegut com sant Antoni el Gran, sant Antoni del porquet o sant Antoni dels ases (Memfis, 250 – Kolzim, 17 de gener de 356) va ser un anacoreta i sant d'origen egipci. Va néixer en el si d'una família apoderada. En quedar-se orfe de ben jove va repartir la seva fortuna entre les persones més necessitades i va iniciar una vida d'ermità. El 270, es retirà al desert, on passà la major part de la seva vida.
Entre les seves gestes més conegudes, són molt anomenades les seves lluites contra les temptacions diabòliques, així com la visita que feu a sant Pau l'ermità. A l’alta edat mitjana, es va fundar, sota la seva invocació, l’orde religiós dels Canonges Regulars de Sant Antoni o Antonians, una congregació especialitzada en la curació de malalties contagioses.
Sant Antoni es representa com un ancià amb barba, vestit amb roba de sac i amb caputxa, i amb una campana, un porquet, un bàcul amb forma de tau i el foc sagrat, en al·lusió a l'ergotisme que curaven els antonians. Tant a Orient com a Occident, el sant gaudeix de molta popularitat. Així, als Països Catalans diverses esglésies i capelles honoren el seu nom. Se'l considera patró dels animals, dels pagesos i dels traginers. Així, el 17 de gener, dia de la seva festa, se celebra amb la benedicció del bestiar i la cavalcada dels Tres Tombs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antoni Abat | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 juny 2021].
* 1 2 «Qui era, segons la tradició cristiana, Sant Antoni Abat?». [Consulta: 23 juny 2021].
* 1 2 3 «Sant Antoni Abat | Museu Nacional d'Art de Catalunya». [Consulta: 23 juny 2021].
* 1 2 «Sant Antoni Abat, 17 de gener. Calendari l'Ermità», 13-01-2022. [Consulta: 17 gener 2022].

## Bibliografia

* Joan Rallo i García. Aproximació a Sant Antoni. Vida, trufes, ergotisme i dimonis. Majorals de Sant Antoni 1997. Morella, 1996.
# Antípatre de Sidó

Antípatre de Sidó（grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) va ser un poeta grec autor de diversos epigrames inclosos a l'Antologia grega.
D'un passatge de Ciceró es pot deduir que era contemporani de Quint Lutaci Catul (cònsol 102 aC) i de Cras el qüestor a Macedònia el 106 aC. Melèagre, que va escriure el seu epitafi, hi fa nombroses referències. Va morir força vell.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/218?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AntipaterSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 203. ]
# Simeó Escolari

Simeó Escolari (en llatí Symeon, Simeon Scholarius o Hieronomachus, en grec Συμεών ἱερομόναχος ὁ σχολάριος) fou un monjo romà d'Orient que va viure amb seguretat després del segle viii però les dates no es coneixen amb certesa. Va escriure una obra titulada Κανόνες, Syntagma Canonum, que inclou els cànons atribuïts als apòstols i als set concilis generals.

## Referències

* ↑ 25.Symeon Scholarius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 955
# Mary da Cuña

Mary da Cuña (Montevideo, 25 de novembre de 1942 - 24 de setembre de 2016) va ser una actriu i directora teatral uruguaiana.

## Biografia

Mary da Cuña va iniciar la seva formació teatral a l'escola del Club de Teatre, fundada per Antonio Larreta, on va treballar amb Héctor Manuel Vidal, Nelly Goitiño, Roberto Jones, Roberto Fontana, Villanueva Cosse, Juan Alberto Nebot, entre d'altres. En aquest mateix espai va debutar com a actriu el 1969 amb Misia Dura al poder, una obra teatral de contingut polític i autoria compartida per diversos autors, dirigida per Jorge Denevi. El seu debut professional va ser el 1971.
Va ser dirigida per directors com Sergio Otermin, Rubén Yáñez, Villanueva Cosse, Jorge Denevi, Carlos Aguilera, Alberto Rivero, Glòria Levy, Ruben Coletto, entre d'altres. Va actuar en obres de Shakespeare, Woody Allen, Michael Frayn, Neil Simon, George Tabori, Harold Pinter, Copi, etc.
El 1975 es va convertir en la primera dona a formar part d'una murga participant del concurs oficial, a l'integrar-se a Los Diablos Verdes.
En televisió va ser una de les cares més visibles dels programes còmics Telecataplum (on va treballar en la seva segona etapa junt amb Roberto Jones, Pepe Vázquez i Imilce Viñas) i Plop!
Des de 1990 va ser docent a l'Escola de Dansa d'Eduardo Ramírez, l'Escola de Teatre de La Gaviota, l'Escola de Comèdia Musical i en la seva pròpia escola de formació d'actors.
Va guanyar el premi Florencio 2005 a millor actriu per l'obra Raspando la cruz, de Rafael Spregelburd, i va rebre set nominacions al Florencio.
El seu estat de salut la va portar a deixar l'actuació i a enfocar-se en la direcció teatral. Va morir als 73 anys, a causa de les seqüeles d'una perllongada vasculitis, i la van enterrar al cementiri del Nord de Montevideo.
Estava divorciada de l'actor i director teatral Jorge Denevi, amb qui va tenir una filla: l'actriu Julieta Denevi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Falleció la actriz Mary Da Cuña» (en castellà). El País, 24-09-2016.
* 1 2 3 «Mary Da Cuña fue despedida ayer por sus amigos del teatro» (en castellà). El País, 25-09-2016.
* 1 2 3 «Mary da Cuña» (en castellà). Comedia Nacional.
* ↑ «Murió la actriz Mary Da Cuña» (en castellà). El Observador, 24-09-2016.
# Argirodita

L'argirodita és un mineral que pertany i dona nom al grup de l'argirodita de minerals, de la classe dels sulfurs. Fou descobert el 1886 pel químic alemany Clemens Alexander Winkler i en el qual realitzà el descobriment de l'element químic germani, quinze anys després d'haver estat predit pel químic rus Dmitri Mendeléiev en la seva taula periòdica. Fou descobert a la mina Himmelsfürst, a les Muntanyes Metal·líferes, prop de Freiberg, Saxònia, Alemanya. Havia estat descrit de forma imperfecta per August Breithaupt el 1849 a partir de cristalls de Bolívia. El nom deriva del grec argyrodes, que significa "ric en argent".

## Característiques

L'argirodita és un mineral d'argent i germani, un sulfur de fórmula química Ag₈GeS₆. Habitualment conté ferro, antimoni i estany com a impureses. És mena del germani. Cristal·liza en el sistema ortoròmbic en hàbit pseudo-octahedral, dodecahedral o formant cubs. També se'n troba formant agregats de cristalls radiats, crostes botrioides o de manera massiva.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'argirodita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, argent i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoita, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaita, henryita, stützita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Se'l pot trobar en dipòsits polimetàl·lics formats a baixa temperatura a Freidberg, Alemanya, així com en dipòsits d'argent i estany, formats a altes temperatures, a Bolívia. Sol trobar-se associada a altres minerals com: estefanita, pirargirita, polibasita, canfieldita o acantita.

## Grup argirodita

El grup argirodita està integrat per quatre espècies minerals:
| Espècie | Fórmula |
| Alburnita | Ag₈GeTe₂S₄ |
| Argirodita | Ag₈GeS₆ |
| Canfieldita | Ag₈GeS₆ |
| Putzita | (Cu$_{4,7}$Ag$_{3,3}$)GeS₆ |

## Referències

* ↑ «Argyrodite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 març 2015].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* 1 2 «Argyrodite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 març 2015].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Argyrodite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 29 març 2012].
# Argirèstids

Els argirèstids (Argyresthiidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels iponomeutoïdeus (Yponomeutoidea).

## Gèneres

La família Argyresthiidae inclou 4 gèneres i 157 espècies.
* Argyresthia Hübner, [1825]
* Eucalliathla Clarke, 1967
* Paraargyresthia Moriuti, 1969
* Socifera Liu & Li, 2022

## Referències

* ↑ «Family Argyresthiidae - Shiny Head-Standing Moths» (en anglès). BugGuide.
* ↑ «Family: ARGYRESTHIIDAE» (en anglès). LepIndex.
* ↑ «BioLib - Argyresthiidae» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2024].
* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.

## Enllaços externs

* «Argyresthiidae» (en anglès). Australian Faunal Directory.
* «Argyresthiidae» (en anglès). Bug Guide. [Consulta: 2 febrer 2024].
# Mare de Déu del gran duc

Mare de Déu del gran duc (en italià Madonna del granduca) és una pintura a l'oli realitzada per Rafael el 1505 i actualment exposada al Palau Pitti, Galeria Palatina, a Florència.

## Descripció

En aquest quadre la Verge Maria està representada dempeus, amb un vestit vermell i un mantell blau mentre té en braços el Nen Jesús sobre un fons negre.
A través d'algunes radiografies s'ha descobert que en principi a l'esquena de la Verge, a la seva esquerra, s'obria una finestra en forma d'arc que donava a un paisatge, mentre que l'alçada de Maria ve donada per un seient de pedra.

## Història

Probablement va ser pintada l'any 1505, poc després que Rafael arribés a Florència. La influència de Leonardo da Vinci, les obres del qual va aconseguir conèixer allà, pot veure's en l'ús de l'esfumat.
La primera notícia que es té d'aquest quadre és del 23 de novembre de 1799 quan el director de la Galeria dels Uffizi va escriure al gran duc Ferran III que havia adquirit aquesta obra d'un comerciant de Florència. Va intervenir el duc i pocs mesos després la tela va entrar a formar part de la col·lecció del palau Pitti. Per haver pertangut a Ferran III, gran Duc de Toscana, se la coneix com la Mare de Déu del gran Duc.
# Sokayna Talhi

Sokayna Talhi (Zengange, 28 d'octubre de 1998) és una atleta marroquina, que viu a Palafrugell des de 2004 especialitzada en salt amb perxa. Subcampiona d'Àfrica de 2014 en aquesta modalitat, any en què va arribar a saltar fins a 2,95m.
Sota els colors del Club Atlètic Palafrugell, on va iniciar la seva carrera esportiva, l'abril de 2014 va ser escollida millor esportista de Palafrugell.
L'any 2014 va ser seleccionada per participar a Johannesburg (Botswana), lloc de celebració del Campionat d'Àfrica Juvenil on va saltar 2,80m, quedant-se a 5cm de la primera classificada.
El 2015 va tornar a viatjar amb la selecció del Marroc fins a les Illes Maurici per participar per segon any consecutiu al Campionat d'Àfrica Juvenil on va finalitzar amb la 4ª posició.
El maig del 2016 va ser seleccionada per un club de Blois (França) per competir a la lliga francesa on va fer un registre de 2,60m.

## Trajectòria

* Millor esportista del Marroc.
2012
* -10º Campionat d'Espanya Cadet a Granollers (Salt amb Perxa)- 2,80
* -8ª Campionat de Catalunya Cadet de pentatló en pista coberta Sabadell(Combinades)
2013
* -9ª Campionat de Catalunya Cadet de Pentatló en Pista Coberta Sabadell (Combinades)
2014
* -Sots- campiona d'Àfrica Juvenil a Johnserburg (Botswana) (Salt amb perxa)- 2,80m
* -15ª Campionat d'Espanya de pista coberta a València (Salt amb perxa)- 2,70m
* -11ª Campionat de Catalunya Juvenil Aire lliure (Salt amb perxa)- 2,60m
* -12ª Campionat de Catalunya Juvenil de pista coberta Sabadell (Salt amb perxa)- 2,70m
2015
* -4t Campionat d'Àfrica Juvenil a les Illes Maurici (Salt amb perxa)- 2,85m
* -11ª Campionat de Catalunya Juvenil de pista coberta Sabadell (Salt amb perxa)- 2,70m
2016
* -Va competir amb la lliga Francesa d'un club de Blois (França)- 2,60
* -11ª Campionat de Catalunya Júnior de pista coberta (Sabadell)- 2,80
2017
* -7ª Campionat de Catalunya Júnior a Pista Coberta Sabadell (Salt amb perxa)- 2,90
* -7ª Campionat de Catalunya de Llançament de pes (4kg)a Pista coberta Sabadell- 8,74m

## Referències

* ↑ «Cursa de les escoles 2009». Col·legi Vedruna, 01-06-2009, p. 29.
* ↑ «Entrevista a Xavier Arcas i Sokayna Talhi». Garbí, 01-06-2014, p. 58.
* ↑ «Nit de l'esport». Revista de Palafrugell, 01-05-2015, p. 29.
* ↑ «Sokayna Talhi, subcampiona d'Àfrica juvenil!». Arxivat de l'original el 2017-03-12. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «Palafrugell proclama la resta de campions gironins absoluts». L'Esportiu, 26-05-2015, p. 25.
# Apodemus alpicola

Apodemus alpicola és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids endèmica dels Alps. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 80 a 111 mm i amb una cua de 101 a 141 mm. Poden arribar a pesar fins a 45 g. Es troba a les zones alpines d'Àustria, França, Alemanya, Itàlia i Suïssa. A Itàlia hi ha poblacions als Alps Lígurs, a la Vall d'Aosta i a Vinschgau.

## Referències

* ↑ Bertolino, S.; Meinig, H.; Spitzenberger, F. (2008). "Apodemus alpicola." 2008 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2008. [Consulta: 26 de febrer de 2016]
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Stephan Aulagnier & Al.. Guide des mammiferes d'Europe, d'Afrique du Nord et du Moyen-Orient. Parigi: Delachaux & Niestlé SA, 2011. ISBN 978-88-89999-70-7.
* ↑ Spagnesi M., De Marinis A.M.. Mammiferi d'Italia - Quad. Cons. Natura n.14. Ministeri del Medi Ambient - Istituto Nazionale Fauna Selvatica, 2002 [Consulta: 26 febrer 2017]. Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine.