OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Càtix

La Càtix o CATix és una distribució de tipus CD autònom del Sistema Operatiu basat en Debian GNU/Linux creat per Antoni Mirabete, amb el suport del Tecnocampus de Mataró i la Regidoria Ciutat del Coneixement de l'Ajuntament Barcelona. Ha fet diverses versions.

## Referències

* ↑ «Presentan CATix, el primer paquete de aplicaciones libres y gratuitas en catalán» (en castellà). El Navegante. El Mundo, 23-06-2004. [Consulta: 25 novembre 2012].
* ↑ Roca Sales, Meritxell. El software libre en Catalunya y en España (en castellà). UOC, 2006, p.132.
* ↑ «Catix.cat». Catalunya Ràdio, 28-04-2010 [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ EP «Nueva versión de CATix». La Vanguardia, 15-06-2005 [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ «S'editen 60.000 CD-ROM de CATix, un sistema basat en Knoppix Linux en català. El diumenge 27 de juny, gratis amb l'«Avui»». Softcatalà, 17-06-2004. [Consulta: 25 novembre 2012].
* 1 2 3 «Notícies de la CÀTix». Catix, 06-01-2014. [Consulta: 12 abril 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Leonard Reinhard

Leonard Reinhard (Augsburg, 1710 - Augsburg, 1756) fou un músic alemany.
Va ser organista de l'església luterana de Sant Jacob de la mateixa ciutat i publicà Kurzer und deutlicher Unterrichl von dem Generalbass (Augsburg, 1750) on explica lliçons breus i clares del baix general, en què es mostren les regles clares i lleugers exemples del darrer estil musical, com els principiants d'aquesta ciència tan útil poden arribar a tenir una completa destresa de la manera més senzilla.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 393. (ISBN-84-239-4550-2)
# Dieta de Coulaines (843)

La dieta de Coulaines fou una reunió general del regne Franc Occidental celebrada a Coulaine al Maine el setembre del 843. Les incursions del normands a les costes de Bretanya i Aquitània i la revolta dels bretons van obligar a Carles II de França (després conegut com a Carles el Calb) a acostar-se a la tardor del 843 a la frontera de Bretanya per aturar aquests atacs. A començament de setembre va anar de Rennes a Coulaines, al Maine, on va celebrar dieta en la que va dictar una capitular per la reforma de l'estat que era urgent; per aquesta ordenança el rei mantenia a cada poble en l'ús de les seves lleis; les decisions foren aprovades pels senyors i prelats assistents entre els quals el duc Guerí de Provença, comte de Macon, únic esmentat a les actes.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Damar

Damar o Damer (en indonesi: Pulau Damer), és una petita illa volcànica del grup de les illes Barat Daya a la província de Maluku d'Indonèsia, al costat sud del mar de Banda. Està flanquejada per quatre illes més petites deshabitades: una a l'est (Layeni), una a l'oest (Nus Leur) i dues al sud (Terbang Utari i Terbang Selatan). Juntes s'anomenen illes Damar i constitueixen un districte administratiu dins de la regència de Maluku Barat Daya. El districte té una superfície terrestre de 392,29 km² i el 2020 tenia 5.718, tots a la mateixa illa Damar.

## Descripció

Damar fa uns 20 km de llargada per 18 km d'amplada. Es troba uns 125 km a l'est de Romang i 200 km a l'est de Wetar. La part nord de l'illa s'ha desforestat per al cultiu de cocos, anacards, cafè, cacau, clau i nou moscada, mentre que la part sud encara és majoritàriament boscosa. La població es concentra al nord i a l'est; la majoria dels illencs són agricultors o pescadors. El punt més alt de l'illa és el mont Wurlalia, un estratovolcà que s'eleva fins als 868 msnm.

## Fauna

La part boscosa de l'illa ha estat identificada per BirdLife International com una àrea important per a la conservació de les aus perquè en ella hi viu l'endèmic papamosques de Damar, que viu en els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes.

## Referències

* ↑ (francès) Sélection du Reader's Digest. Wissen Media Verlag. Atlas, cartes, photos satellite du monde (en francès), 2007, p. 485. ISBN 978-2-7098-1890-2.
* ↑ (indonesi) Carte du kabupaten des Moluques du Sud-Ouest, 2008.
* ↑ Badan Pusat Statistik, Jakarta, 2021.
* ↑ Badan Pusat Statistik, Jakarta, 2023.
* 1 2 «Pulau Damar». Important Bird Areas factsheet. BirdLife International, 2014. Arxivat de l'original el July 10, 2007. [Consulta: 12 març 2014].
* ↑ «Global Volcanism Program | Wurlali» (en anglès). [Consulta: 15 març 2024].
# Denúncia

La denúncia d'un tractat internacional és una de les formes de terminació dels tractats, i consisteix en la declaració de voluntat prevista en el pacte que fa una de les parts per a manifestar que fa ús del dret de retirar-se del conveni sense responsabilitat.

## Enllaços externs

* Capítulo tercero. De los Tratados Internacionales. La Constitución española de 1978. (castellà)
# Deodat

Deodat és el nom dels següents personatges:
* Deodat, bisbe de Barcelona (1010-1029)
* Deodat, primer abat del monestir de Sant Cugat (785-818)
* Deodat I (Roma, 570 - Roma, 618), Papa de l'Església Catòlica (615–618), venerat com a sant
* Deodat II (Roma, segle vii - Roma, 676), Papa de l'Església Catòlica (672-676)
* Deodat de Nevers (Irlanda?, segle vii - Saint-Dié-des-Vosges, 679), personatge llegendari, venerat com a sant, a qui s'atribueix haver estat bisbe de Nevers el 655
* Deodat de Severac (Sant Felitz de Lauragués, Llenguadoc, 1872 - Ceret, Vallespir, 1921), compositor
* Deodat (?, segle viii - ?, segle ix), primer abat del monestir de Sant Medir i Sant Genís (814-840), predecessor del monestir de Santa Maria d'Amer
# Daito Ryu

El daitō-ryū aiki-jūjutsu (en japonès 大東流合気柔術), originalment anomenat daito-ryu jujutsu, va ser, en el sentit actual del terme, un del primers arts marcials japonesos. Primer pràcticament desconegut, va adquirir notorietat gràcies al seu divulgador, Sokaku Takeda (1859-1943), i a Morihei Ueshiba, un dels seus alumnes més famosos i fundador de l'aikido. Pel seu esperit està més a prop dels koryu que dels gendai budo.
Actualment, l'escola està dividida en diverses branques.

## Vegeu també

* Nihon Tai-Jitsu

## Enllaços externs

* Nihon Daito Ryu Aikibudo Daito Kai (Kato Shigemitsu Soshi)
* Daito-ryu Aiki Jujutsu (Kondo Katsuyuki)
* Daito Ryu Aikijujutsu Roppokai (Seigo Okamoto)
# Les proeses de Paulina

Les proeses de Paulina (títol original en anglès: The Perils of Pauline) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Marshall, estrenada el 1947. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una jove deixa el seu treball com a dependenta d'una botiga de Nova York i emprèn una nova vida en una companyia teatral que recorre el país. Però el seu veritable èxit arriba amb el cinema mut, on assolirà la fama i adoració del públic amb la seva interpretació de l'heroïna en "Els perills de Paulina": La història real de Pearl White durant el seu ascens a la fama en serials muts.

## Repartiment

* Betty Hutton: Pearl White
* John Lund: Michael Farrington
* Billy De Wolfe: M. Timmy Timmons
* William Demarest: George "Mac" McGuire
* Constance Collier: Julia Gibbs
* Frank Faylen: M. Joe Gurt
* William Farnum: Heroi del Saloon
* Chester Conklin: Còmic
* Paul Panzer:
* Snub Pollard:
* James Finlayson: Còmic
* Creighton Hale:
* Hank Mann: Comic
* Francis McDonald: Bandit al Saloon
* Bert Roach:
* Heinie Conklin:

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1948: Oscar a la millor cançó original per Frank Loesser per la cançó "I Wish I Didn't Love You So"

## Referències

* ↑ esadir.cat. Les proeses de Paulina. esadir.cat.
* ↑ «The perils of Pauline». The New York Times.
# Les Casetes de Can Sala

Les Casetes de Can Sala és una masia del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Fou durant molt temps refugi de caçadors i a principis del segle XXI és segona residència.

## Descripció

És una antiga masia situada a uns 700 metres de Can Sala de Baix, a la qual pertany encara actualment. És de planta allargada i està coberta a dues vessants amb ràfec a façana. Consta de planta baixa i un pis. Al llarg de la façana hi ha una sèrie d'obertures allandades i disposades de forma regular. A la part dreta té un cos addicionat amb sortida a fora. A l'esquerra de la façana hi ha un forn aïllat semblant als existents a l'interior de les masies per a coure pa.

## Referències

* 1 2 3 «Les Casetes de Can Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Lethrinops parvidens

Lethrinops parvidens és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Lethrinops. p. 233-240. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Deposició per evaporació

La deposició per evaporació és un mètode comú de deposició de pel·lícula prima. El material d'origen s'evapora al buit. El buit permet que les partícules de vapor viatgen directament a l'objecte objectiu (substrat), on es condensen de nou a un estat sòlid. L'evaporació s'utilitza en la microfabricació i per fer productes a macroescala com ara pel·lícules de plàstic metal·litzat.
L'evaporació implica dos processos bàsics: un material font calent s'evapora i es condensa sobre el substrat. S'assembla al procés familiar pel qual l'aigua líquida apareix a la tapa d'una olla bullint. Tanmateix, l'entorn gasós i la font de calor són diferents.
L'evaporació té lloc al buit, és a dir, els vapors diferents del material d'origen s'eliminen gairebé completament abans que comenci el procés. En buit elevat (amb un llarg camí lliure mitjà), les partícules evaporades poden viatjar directament a l'objectiu de la deposició sense xocar amb el gas de fons. (Per contra, a l'exemple de l'olla bullint, el vapor d'aigua empeny l'aire fora de l'olla abans que pugui arribar a la tapa.) A una pressió típica de 10$^{−4}$ Pa, una partícula de 0,4 nm té un recorregut lliure mitjà de 60 m. Els objectes calents a la cambra d'evaporació, com els filaments d'escalfament, produeixen vapors no desitjats que limiten la qualitat del buit.
Els àtoms evaporats que xoquen amb partícules estranyes poden reaccionar amb elles; per exemple, si l'alumini es diposita en presència d'oxigen, formarà òxid d'alumini. També redueixen la quantitat de vapor que arriba al substrat, la qual cosa fa que el gruix sigui difícil de controlar.
Els materials evaporats es dipositen de manera no uniforme si el substrat té una superfície rugosa (com solen fer els circuits integrats). Com que el material evaporat ataca el substrat principalment des d'una sola direcció, les característiques que sobresurten bloquegen el material evaporat d'algunes zones. Aquest fenomen s'anomena "ombra" o "cobertura de pas".

## Referències

* ↑ Jaeger, Richard C. Introduction to Microelectronic Fabrication (en anglès). Upper Saddle River: Prentice Hall.
* ↑ Trontl, V. Mikšić; Pletikosić, I.; Milun, M.; Pervan, P.; Lazić, P. Physical Review B, 72, 23, 16-12-2005, pàg. 235418. DOI: 10.1103/PhysRevB.72.235418.
* ↑ Inc, Norm Hardy-Process Engineer- Semicore Equipment. «What is Thin Film Deposition By Thermal Evaporation?» (en anglès). https://www.semicore.com,+30-09-2013.+[Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Thin Film Deposition By Thermal Evaporation Method - VacCoat» (en anglès). https://vaccoat.com,+04-05-2020.+[Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ «Vapour Deposition - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 22 octubre 2022].
# David Wheatley

David Rogerson Wheatley (20 de desembre de 1949 - 5 d'abril de 2009) va ser un director de cinema i director de televisió britànic.
La seva pel·lícula de graduació del Royal College of Art va ser sobre l'artista belga surrealista René Magritte, després que el seu tutor Gavin Millar li mostrés un llibre sobre l'artista. La pel·lícula es va projectar com a part dels programes artístics de la BBC Omnibus l'any 1979. A partir d'aquell any, va contribuir amb pel·lícules a Omnibus i Arena, abans de ramificar-se a altres àrees a mitjans dels anys vuitanta.
Va dirigir The Magic Toyshop (1987), una pel·lícula de fantasia basada en la novel·la d'Angela Carter, que Carter va adaptar ella mateixa, i diversos drames socials ambientats al nord d'Anglaterra. A principis de la dècada de 1990 va dirigir una sèrie d'adaptacions de Catherine Cookson per a Tyne Tees que va tenir una audiència de 14 milions. També va dirigir episodis de Fat Friends i Dalziel and Pascoe.
Va morir després d'una llarga malaltia el 5 d'abril de 2009, als 59 anys. Li van sobreviure la seva mare, Ellen, el seu pare, Fred, un fill Alexander del seu matrimoni amb Melanie Pringle i una filla Francesca de la seva relació amb Camilla Tress.

## Vegeu també

* The March (pel·lícula de 1990), una pel·lícula dirigida per David Wheatley

## Referències

* 1 2 3 Megahey, Leslie «Obituary: David Wheatley». The Guardian, 13-04-2009 [Consulta: 6 agost 2019].
# David Willcocks

David Willcocks (Newquay, Cornualla, Gran Bretanya, 30 de desembre de 1919 - 17 de setembre del 2015) fou organista, director de cors i d'orquestra i compositor anglès.

## Biografia

Després d'estudiar orgue al King's College de Cambridge, va esdevenir el director de l'orquestra i els cors d'aquest ens des del 1957 fins al 1974.
Del 1960 al 1998 fou director musical del Cor Bach de Londres, fundat el 1875. Amb aquest cor va dirigir l'estrena a Itàlia del War Rèquiem de Benjamin Britten a Perusa, La Scala de Milà i Venècia l'any 1963 i més tard també al Japó, Hong Kong, Portugal i els Països Baixos.
Va ser director del Royal College of Music de Londres entre el 1974 i el 1984. Ha actuat freqüentment com a director d'orquestra als EUA, Canadà i Europa. També ha visitat en diverses ocasions Nova Zelanda i Austràlia, on ha ofert concerts amb l'Orquestra Simfònica de Nova Zelanda i Orquestres de la Corporació de la Radiodifusió d'Austràlia, a Hong Kong amb l'Orquestra Simfònica de Hong Kong i a Sud-àfrica dirigint els Cors i Orquestra de la Radiodifusió de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Tear, Robert. «Sir David Willcocks obituary» (en anglès). The Guardian, 17-09-2015. [Consulta: 30 maig 2021].

## Vegeu també

* Adeste fideles
* John Shirley-Quirk

## Enllaços externs

* Ressenya biografia de David Willcocks
# Digononts

Els digononts (Digononta) son una antiga classe de rotífers, avui en desús. Reunia les espècies amb dos ovaris, i s'oposava als monogononts, que només en presenten un. Als digononts els manca una lorica dura. Mentre la majoria de digononts viuen en hàbitats d'aigua dolça o marins, algunes espècies es troben en hàbitats terrestres humits. Aquesta classe es incloia els ordres dels bdel·loïdeus i els seisonacea.

## Referències

* Rotifera - URL obtingut el 10 de febrer de 2007
# Derafshifar

Les Derafshifar (en Persa: ورزشگاه درفشی فر), són la ciutat esportiva del planter del club Persepolis Tehran FC de la Lliga iraniana de futbol. Se situen al poble de Teheran.

## Referències

* ↑ «Persepolis captain Hadi Norouzi dies of heart attack» (en anglès), 02-10-2015. [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Derafshifar - Lloc web oficial
# Derain

«Derain» té aquests significats:
* André Derain (1880-1954), pintor francès
* Derain (cràter), cràter d'impacte al planeta Mercuri
* Quadrangle Derain, un dels 15 quadrangles definits per la cartografia de Mercuri aprovats per la Unió Astronòmica Internacional
# David di Donatello 1998

La 43a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 5 de juliol de 1998 al Teatro delle Vittorie de Roma. Fou presentada per Milly Carlucci i transmesa per Rai 1.

## Guanyadors
### Millor pel·lícula

* La vita è bella, dirigida per Roberto Benigni
* Ovosodo, dirigida per Paolo Virzì
* Aprile, dirigida per Nanni Moretti

### Millor director

* Roberto Benigni - La vita è bella
* Mario Martone - Teatro di guerra
* Paolo Virzì - Ovosodo

### Millor director novell

* Roberta Torre - Tano da morire
* Riccardo Milani - Auguri professore
* Aldo, Giovanni e Giacomo i Massimo Venier - Tre uomini e una gamba

### Millor argument

* Vincenzo Cerami i Roberto Benigni - La vita è bella
* Mimmo Calopresti - La parola amore esiste
* Paolo Virzì - Ovosodo

### Millor productor

* Elda Ferri i Gianluigi Braschi - La vita è bella
* Donatella Palermo i Loes Kamsteeg - Tano da morire
* Marco Risi i Maurizio Tedesco - L'ultimo capodanno

### Millor actriu

* Valeria Bruni Tedeschi - La parola amore esiste
* Anna Bonaiuto - Teatro di guerra
* Valeria Golino - Le acrobate

### Millor actor

* Roberto Benigni - La vita è bella
* Nanni Moretti - Aprile
* Silvio Orlando - Auguri professore

### Millor actriu no protagonista

* Nicoletta Braschi - Ovosodo
* Athina Cenci - I miei più cari amici
* Marina Confalone - La parola amore esiste

### Millor actor no protagonista

* Silvio Orlando - Aprile
* Sergio Bustric - La vita è bella
* Massimo Ceccherini - Fuochi d'artificio

### Millor músic

* Nino D'Angelo - Tano da morire
* Franco Piersanti - La parola amore esiste
* Nicola Piovani - La vita è bella

### Millor fotografia

* Tonino Delli Colli - La vita è bella
* Luca Bigazzi - Le acrobate
* Pasquale Mari - Teatro di guerra

### Millor escenografia

* Danilo Donati - La vita è bella
* Alberto Cottignoli i Stefano Tonelli - Il testimone dello sposo
* Luciano Ricceri - L'ultimo capodanno

### Millor vestuari

* Danilo Donati - La vita è bella
* Vittoria Guaita - Il testimone dello sposo
* Maurizio Millenotti - Il viaggio della sposa

### Millor muntatge

* Jacopo Quadri - Teatro di guerra
* Simona Paggi - La vita è bella
* Jacopo Quadri - Ovosodo

### Millor enginyer de so directe

* Tullio Morganti - Ovosodo
* Tullio Morganti - La vita è bella
* Alessandro Zanon - Aprile

### Millor curtmetratge

* La matta dei fiori, dirigida per Rolando Stefanelli
* Asino chi legge, dirigida per Pietro Reggiani
* Spalle al muro, dirigida per Nina Di Majo

### Millor pel·lícula estrangera

* The Full Monty (The Full Monty), dirigida per Peter Cattaneo
* Amistad (Amistad), dirigida per Steven Spielberg
* Vor (Vor), dirigida per Pavel Txukhrai

### Premi David Scuola

* La vita è bella, dirigida per Roberto Benigni

### David especial

* Tullio Pinelli a la carrera

## Referències

* ↑ premis David di Donatello 1998 a mymovies.it
* ↑ RAIUNO: DAVID DI DONATELLO, Agència ADN, 4 de juliol de 1998

## Vegeu també

* Nastri d'argento 1998

## Enllaços externs

* David di Donatello 1998 a Filmaffinity
* Cronologia al web dels David di Donatello
# Llengua kiong

El kiong és una llengua gairebé morta que es parla al sud-est de Nigèria, a la vil·la d'Akpap a 6.90 km al nord de Calabar, a les LGAs d'Odukpani i d'Akampka, a l'estat de Cross River.
El kiong és una llengua de la sub-família de les llengües kiong-korop, que formen part de les llengües de l'Alt Cross. Les altres llengües de la mateixa subfamília són el korop i l'odut. És una llengua molt propera al korop. Totes elles es parlen a Nigèria.

## Ús

El kiong és una llengua moribunda (8a). Només té parlants fluents d'edat avançada i és massa tard perquè es restauri per si mateixa, ja que no hi ha transmissió intergeneracional. Només és parlada per gent de més de 60 anys. Ethnologue afirma que només hi ha 100 parlants d'una població ètnica de 570 kiongs.

## Població i religió

El 80% dels 800 kiongs són cristians; d'aquests, el 60% pertanyen a esglésies cristianes independents i el 40% són protestants. El 20% restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 Kiong al joshuaproject
* 1 2 kiong a l'ethnologue
* ↑ família lingüística kiong-korop a l'ethnologue
# Litoria amboinensis

Litoria amboinensis és una espècie de granota del gènere Litoria de la família dels hílids. Originària de Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ IUCN «Litoria amboinensis» (en anglès). IUCN SSC Amphibian Specialist Group: The IUCN Red List of Threatened Species, 25-07-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t55706a151989095.en.
# Li Na (ciclista)

* No confondre amb la tennista Li Na
    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
Li Na (en xinès: 李娜, en pinyin: Lĭ Nà, 9 de desembre de 1982) va ser una ciclista xinesa, especialista en el ciclisme en pista. Del seu palmarès destaca el Campionat del món en Keirin.

## Palmarès

* 2002
** Campiona del Món en Keirin
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics en Keirin

### Resultats a la Copa del Món

* 2002
** 1a a Kunming, en Keirin
** 1a a Kunming, en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Diadiaphorus

Diadiaphorus és un gènere de mamífer litoptern extint de la família dels proterotèrids. La forma de les seves molars indica que s'alimentava probablement de fulles.

## Referències

* 1 2 Schmidt, 2015, p. 534.
* ↑ Palmer, Douglas; Cox, C. Barry. The illustrated encyclopedia of dinosaurs and prehistoric animals (en anglès). Londres: Marshall Pub, 1999, p.247. ISBN 1840281529.

## Bibliografia

* Schmidt, G. I. «Actualización sistemática y filogenia de los Proterotheriidae (Mammalia, Litopterna) del "Mesopotamiense" (Mioceno Tardío) de Entre Ríos, Argentina» (en castellà). Revista Brasileira de Paleontologia, 18, 3, 2015, pàg. 521-546. DOI: 10.4072/rbp.2015.3.14.
# Diadematacis

Els diadematacis (Diadematacea) són un antic superordre d'equinoderms equinoïdeus, avui en desús donat que s'ha comprovat que és parafilètic. Al contrari que la majoria d'eriçons de mar, generalment tenen les espines buides. Els tubercles sobre la seva testa estan perforats i la majoria d'espècies tenen brànquies.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Diadematacea». [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 980. ISBN 0-03-056747-5.