OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hugoton

Hugoton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 3.708 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hugoton tenia 3.708 habitants, 1.380 habitatges, i 968 famílies. La densitat de població era de 804,3 habitants/km².
Dels 1.380 habitatges en un 37,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.932 $ i la renda mediana per família de 50.225 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.930 $ mentre que les dones 22.750 $. La renda per capita de la població era de 17.115 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hugoton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hugoton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ottaviano degli Ubaldini

Ottaviano degli Ubaldini (1214-1273), anomenat també Attaviano, va ser un cardenal italià. En el seu temps també era anomenat simplement "el Cardenal".
Era original d'una il·lustre família gibel·lina de Florència. Va esdevenir Arquebisbe de Bolonya el 1240 (tot i que el nomenament no fou confirmat), i el 28 de maig de 1244 el Papa Innocenci IV el va nomenar cardenal.
Molts comentaristes antics indiquen que era un fervent partidari de la causa gibel·lina; l'únic a la cort papal. Tanmateix, va comandar un exèrcit del Papa per fer front a l'emperador Frederic II (encara que mai va arribar a enfrontar-s'hi).
A la Divina Comèdia de Dante el poeta el situa a l'Infern amb els heretges epicurs, cremant al costat del mateix Frederic II.
Va ser oncle de l'arquebisbe Rugguere degli Ubaldini.
# Ostrov (Trnava)

* No s'ha de confondre amb Ostrov (Košice).
Ostrov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ Ostrov, Obec. «Obec Ostrov» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 26 gener 2022].
# Hotsonita

La hotsonita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La hotsonita és un fosfat de fórmula química Al₅(SO₄)(PO₄)(OH)$_{10}$·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1983. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els cristalls són aciculars o en forma de llistons, de fins a 15μm; en incrustacions criptocristal·lines semblants al guix i en venes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hotsonita pertany a «08.DF: Fosfats només amb cations de mida mitjana, amb proporció: (OH, etc.):RO₄ > 3:1» juntament amb els següents minerals: bolivarita, evansita, liskeardita, rosieresita, rusakovita, liroconita, sieleckiïta, calcofil·lita, parnauïta i gladiusita.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits de si·llimanita alterada. La sil·limanita s'altera a natroalunita i zaherita, que després s'altera a hotsonita. Va ser descoberta l'any 1983 a la mina Hotson 6, a Koenabib farm, Bushmanland (Cap Septentrional, Sud-àfrica). També ha estat descrita a Pella (Namaqualand, Sud-àfrica), a la mina Belyavinsky (óblast de Txeliàbinsk, Rússia), a la mina Yuertan (Shaanxi, Xina) i al comtat de Zhushan (Hubei, Xina).

## Referències

* ↑ «Hotsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ «Hotsonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 setembre 2016].
# Painesville

Painesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 17.503 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Painesville tenia 17.503 habitants, 6.525 habitatges, i 4.032 famílies. La densitat de població era de 1.130,1 habitants per km².
Dels 6.525 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,4% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.842 $ i la renda mediana per família de 41.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.082 $ mentre que les dones 23.346 $. La renda per capita de la població era de 15.391 $. Aproximadament el 13,4% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Painesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Painesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Painita

La painita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom d'Arthur Charles Davy Pain (1901-1971), mineralogista i gemmòleg britànic.

## Característiques

La painita és un borat de fórmula química CaZrAl₉(BO₃)O₁₅. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 8.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la painita pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliïta, karlita, azoproïta, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiïta, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxilborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaïta, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH) i jacquesdietrichita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1956 a Ohngaing, a la municipalitat de Mogok, un indret pertanyent al districte de Pyin-Oo-Lwin, a Mandalay (Myanmar), on es troba associada a flogopita i corindó. Aquesta espècie ha estat descrita únicament en aquest país, a on es poden trobar una desena de jaciments entre les divisions de Mandalay i Kachin.

## Referències

* 1 2 «Painite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 maig 2017].
# Ovoalbúmina

L'ovoalbúmina és la proteïna més abundant de la clara de l'ou (aproximadament un 55-60% del total de proteïnes de la clara) . És una glicoproteïna amb grups fosfat que és la responsable de l'elevat valor nutricional de l'ou.

## Propietats fisico-químiques

L'ovoalbumina de gallina és una proteïna de 385 aminoàcids i de 45 kDa de massa molecular. Te una estructura similar a les serpines. És també una proteïna amb gran quantitat de metionina i cisteïna. Es desnaturalitza i coagula amb la calor però també es desnaturalitza quan s'agita la clara.
# Hendrickje Stoffels

Hendrickje Stoffels (Bredevoort, 1626 - Amsterdam, 21 de juliol de 1663) fou una model i marxant d'art neerlandesa, que va ser durant molt de temps amant i companya de Rembrandt. Aquesta parella estava impossibilitada de casar-se per la voluntat expressada en el testament de la finada esposa de Rembrandt, Saskia van Uylenburgha. El 1654 Hendrikje infantà la filla de Rembrandt anomenada Cornelia. Als darrers anys de la seva relació, Hendrickje gestionà els negocis de Rembrandt junt amb el fill del pintor, Titus.
Hendrickje va ser la model per a diverses obres de Rembrandt.

## Biografia

Hendrickje Stoffels nasqué a la guarnició militar de Bredevoort, Gelderland, era filla del sergent Stoffel Stoffelse i de Mechteld Lamberts.
Obtingué feina com a majordoma de Rembrandt, i sembla que va viure amb ell des d'aproximadament l'any 1647. L'amant en aquell moment de Rembrandt, Geertje Dircx, el va demandar per incompliment de promesa el 1649. El 1654, quan estava embarassada de la filla de Rembrandt, Stoffels va haver de comparèixer davant el consell de l'església per "viure en pecat" amb Rembrandt.

### Marxant i model de Rembrandt

El 1656 Rembrandt es va veure obligat a declarar-se en fallida. L'any 1658 va perdre la casa seva i ell, Hendrickje, Cornelia i Titus van anar a viure de lloguer. El mateix any, Hendrickje Stoffels, junt amb Titus, obrí una botiga d'art on venia les obres de l'artista. Això va fer que a partir de la dècada de 1660, Rembrandt tingués una alta productivitat pictòrica.
Fou la model del pintor en alguns quadres com ara diversos Retrat de Hendrickje Stoffels (1655, 1659), Hendrikje Stoffels al llit (1645) i potser també en les obres Dona banyant-se en un riu (1654), Betsabè al seu bany (1654) o Venus i Cupido (1657), entre d'altres.
Sembla que Hendrickje Stoffels va morir a conseqüència d'una epidèmia de pesta negra, i va ser enterrada el 24 de juliol de 1663 a Westerkerk, Amsterdam.

## Referències

* ↑ «Rembrandt. Chronology 1651-1669» (en anglès). Rembrandt myself.... [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ Paul Crenshaw, Rembrandt's Bankruptcy: The Artist, His Patrons, and the Art World in Seventeenth-Century Holland, Cambridge University Press, 2006, p.41.
* ↑ Driessen, Christoph (2012): Rembrandts vrouwen, p 213.
* ↑ Pulido, Natividad. «Rembrandt: retrato en claroscuro» (en castellà). ABC, 17-02-2020. [Consulta: 11 setembre 2021].
* Driessen, C. (2012) Rembrandts vrouwen, Bert Bakker.

## Enllaços externs

* Digitaal Vrouwenlexicon - biography
* Bredevoort Boekenstad - biography Arxivat 2007-05-23 a Wayback Machine.
* Article on the location of Hendrickje Stoffel's parents' house in Bredevoort
# Oxydactyla alpestris

Oxydactyla alpestris és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Parker, F. 2004. Oxydactyla alpestris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Panteó Massaguer

El Panteó Massaguer és una obra d'Arenys de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És obra de Josep Llimona.

## Descripció

Estàtua que representa una dona asseguda a uns graons, repenjada al sepulcre del qual forma part. És d'una gran bellesa i refinament. Quan se l'observa de costat sembla un xic desproporcionada. Construïda amb marbre blanc, dona un aire de misticisme accentuat per la mirada extraviada i llunyana de la figura representada. És molt similar a l'escultura que presideix el Panteó Mundet, també obra de Llimona.

## Referències

* ↑ Andreu, Pep; Cruz, Marga (fotografies). Modernisme al Maresme. L'arquitectura entre dos segles. Marga Cruz (ed.), 2009, p. 26. ISBN 97884936655319.
* ↑ «Panteó Massaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Hervé Le Tellier

Hervé Le Tellier (1957 -) matemàtic, periodista, editor i escriptor francès. Premi Goncourt de l'any 2020 per la seva novel·la "L'anomalie".

## Biografia

Hervé Le Tellier va néixer el 21 d'abril de 1957. Matemàtic de formació, després periodista, graduat al Centre de Formació de Periodistes de París, és doctor en lingüística i especialista en "literatures de constriccions" Imparteix classes de periodisme a la Universitat Sorbona Paris 3 i pràctiques editorials a París 5. Autor de novel·les, contes, poemes, teatre, Hervé Le Tellier és també autor d'obres molt breus, sovint humorístiques, incloses les seves variacions sobre la La Gioconda. El 1992 va entrar (simultàniament amb el poeta alemany Oskar Pastior a formar part del grup Oulipo (Ouvroir de Littérature Potentielle) i n'es el president des de l'any 2019.
Com a periodista, els anys noranta va ser columnista de la publicació satírica "La Grosse Bertha" amb el pseudònim de "Doctor H". Ha col·laborat amb digital de "Le Monde" i amb la revista "Nouvelles Clés", Ara és col·laborador de la revista cultural de l'Associació Mon Lapin Quotidien. Finalment, amb Frédéric Pagès, periodista de Le Canard enchaîné, va ser un dels fundadors dels Amics de Jean-Baptiste Botul (1896-1947), un filòsof fictici de tradició oral. També es col·laborador del programa de France-Culture "Les Papous dans la tête",
Com a editor a Castor Astral ha publicat obres de Georges Perec i Roland Brasseur.

## Premis

* 2007: Premi Guanahani per Je m'attache très facilement
* 2013: Premi d'Humor Negre per la seva traducció (fictícia) de "Contes líquids " de Jaime Montestrela, un autor portuguès del que va inventar l’obra i la biografia.
* 2020: Premi Goncourt per L'anomalie

## Obres destacades

* 1991 :Sonates de bar
* 1992: Le Voleur de nostalgie
* 1998: Les amnésiques n'ont rien vécu d'inoubliable
* 1999: Inukshuk, l'homme debout
* 2002: Encyclopaedia Inutilis
* 2004: La Chapelle Sextine.
* 2007: Je m'attache très facilement
* 2009: Assez parlé d'amour
* 2011: Eléctrico W
* 2016: Moi et François Mitterrand. Aquest llibre explicava la correspondència entre un personatge que portava el seu nom i François Mitterrand, va continuar amb els presidents de la República que el van succeir, va ser portat al teatre i interpretat per Olivier Broche.
* 2020: L'anomalie
* 2024: Le nom sur le mur

## Traduccions al català

* L'anomalia. Traduïda al català per Jordi Boixadós i publicada a la col·lecció El Balancí d'Edicions 62.

## Referències

* ↑ «Hervé Le Tellier lauréat du Goncourt 2020 avec "L'anomalie" : le jury récompense un roman exigeant et divertissant» (en francès), 30-11-2020. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ Mètode formal d'escriptura, que permet obtenir texts basats més en la forma que en contingut
* ↑ Hervé Le Tellier. «Hervé Le Tellier» (en francès), 23-07-2013. [Consulta: 1r desembre 2020].
* 1 2 3 «Qui est Hervé Le Tellier ? - ℹ - Sa biographie». [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «Hervé Le Tellier : biographie, actualités et émissions France Culture» (en francès). [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «L'anomalia». [Consulta: 17 desembre 2021].
# Hu Chunhua

Hu Chunhua (xinès: 胡春华) (Wufeng 1963 -), polític xinès, membre del Politburó del Partit Comunista de la Xina (2017-) i vice-primer ministre del Govern xinès (2018-).

## Biografia

Hu Chunhua va néixer l'abril de 1963 en el si d'una família rural pobre a Wufeng, província xinesa de Hubei. Va començar el seu primer treball a l'agost de 1983 i es va unir al Partit Comunista de la Xina l'abril de 1983. Es va graduar en el Departament de Llengua i Literatura Xineses, a la Universitat de Pequín, on va completar un programa de postgrau. A l'Escola Central del Partit va fer un master en economia mundial (1996-1999). Va passar els seus primers anys al Tibet on va aprendre la llengua tibetana i a on també si va casar.
Pels mitjans de comunicació se'l coneix com a "Xiao Hu" (Petit Hu) per diferenciar-lo de Hu Jintao a qui va conèixer en la seva etapa al Tibet i que va ser un dels seus mentors polítics.

### Càrrecs ocupats

Durant la seva primera estada al Tibet, que va durar 14 anys (1983-1997), va ocupar el càrrec de secretari del departament d'Organització de la província, abans d'ocupar els dos llocs a la Lliga de la Joventut Comunista, del qual va ser secretari de 1992 a 1995, i en la jerarquia territorial com a número 2 de la prefectura de Linzhi, després número 1 a Shannan, que va deixar el 1997, als 34 anys.
Del 1997 a 2001 va ser vicepresident de la Lliga Juvenil i el 2001 va tornar a la Regió Autònoma del Tibet on va ocupar diferents càrrecs fins a ser-ne el President (2005-2006), el 2008 va passar a la província de Hebei com a Governador, i el 2009 a Regió Autònoma de Inner Mongolia.
Des del 18è Congrés Nacional del Partit Comunista Xinès es membre del Comité Central del Politburó i des de 2018 tercer vice-primer ministre del Govern xinès.
Part de la seva activitat política la centrat en programes per la lluita contra la pobresa. i la vigorització de les zones rurals.

## Referències

* ↑ «China's next leaders. Who's Who» (en anglès). [Consulta: març 2018].
* 1 2 «Hu Chunhua - Member of Political Bureau of CPCCentral Commitee.» (en anglès), 26-10-2017. [Consulta: març 2018].
* ↑ Cheng, Li. «Hu Chunhua Born 1963» (en anglès). [Consulta: març 2018].
* ↑ Mai, Jun. «China's Two Sessions 2018. Man once "most likely" to replace Chinese President Xi Jinping named as a vice-premier» (en anglès), 19-03-2018. [Consulta: març 2018].
* ↑ «Hu Chunhua» (en anglès), 15-11-2012. [Consulta: març 2018].
* ↑ Danjou, François. «Hu Chunhua» (en francès), 10-12-2017. [Consulta: març 2017].
* ↑ «Hu Chunhua» (en anglès). [Consulta: març 2018].
# Hu Bo

Hu Bo (en xinès, 胡波; Jinan, 20 de juliol de 1988 - Pequín, 12 d'octubre de 2017), també conegut sota el seu pseudònim de Hu Qian, va ser un novel·lista i director de cinema xinès. Hu és principalment conegut pel seu primer i únic llargmetratge, An Elephant Sitting Still. Es va suïcidar poc després d'acabar el film, el 12 d'octubre de 2017, quan tenia 29 anys.

## Biografia

Hu va néixer el 20 de juliol de 1988 a la ciutat de Jinan, província de Shandong. El 2014, es va graduar de l'Acadèmia de Cinema de Pequín amb un màster en direcció cinematogràfica. El seu mentor va ser el prestigiós director, guionista i actor hongarès Béla Tarr. En aquell mateix any, va guanyar el premi a millor director al Golden Koala Chinese Film Festival pel seu curtmetratge Distant Father. Les seves dues novel·les Huge Crack i Bullfrog, ambdues publicades el 2017, van esdevenir una gran èxit a la Xina.
La producció del seu primer llargmetratge, An Elephant Sitting Still, basada en una història homònima pertanyent a la novel·la Huge Crack, va començar al juliol de 2016. Hu es va suïcidar poc després d'acabar el film, el 12 d'octubre de 2017, a l'edat de 29 anys. Segons informes, la seva mort es va deure a conflictes amb els seus productors, Liu Xuan i Wang Xiao-shuai, que van instar a escurçar el film a dues hores en lloc de quatre, fet al qual Hu es va negar en rodó.

## Novel·les

* Huge Crack (2017)
* Bullfrog (2017)

## Filmografia

* Distant Father (curtmetratge, 2014)
* Night Runner (curtmetratge, 2014)
* Man in the Well (curtmetratge, 2017)
* An Elephant Sitting Still (2018)
| Any | Premi | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2017 | Golden Koala Chinese Film Festival | Millor director | Distant Father | Guanyador |
| 2018 | Festival Internacional de Cinema de Berlín | Premi FIPRESCI | An Elephant Sitting Still | Guanyador |
| 2018 | Premis de Cinema Golden Horse de Taiwan | Millor director nou | An Elephant Sitting Still | Nominat |
| 2018 | Premis de Cinema Golden Horse de Taiwan | Millor guió adaptat | An Elephant Sitting Still | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Director Hu Bo's first and last film, An Elephant Sitting Still, captures critics' attention at Berlinale». Global Times, 25-02-2018. Arxivat de l'original el 2019-02-08. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ Ward, Sarah. «'An Elephant Sitting Still': Hong Kong Review». Screen International, 29-03-2018. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ Shackleton, Liz. «Rediance picks up Hu Bo's An Elephant Sitting Still (exclusive)». Screen International, 15-02-2018. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «Béla Tarr about Hu Bo, director of "An Elephant Sitting Still"». New Horizons Film Festival, 01-08-2018. [Consulta: 7 octubre 2018].
* ↑ «An Elephant Sitting Still». GAIFF, 14-07-2018. Arxivat de l'original el 2019-02-06. [Consulta: 7 octubre 2018].
* ↑ «An Elephant Sitting Still». Venice Biennale, 2018. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ «Chinese filmmakers help next-gen features get Berlin Film Festival premieres». SCMP, 15-02-2018. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «独家调查：青年导演胡波之死». ent.qq., 18-10-2018. [Consulta: 12 octubre 2018].
# Sabatier (cràter)

Sabatier és un petit cràter d'impacte que es troba a prop del terminador oriental de la Lluna, a la perifèria sud-oest del Mare Marginis.
* Localització de Sabatier (centre esquerra de la imatge)
* Fotografia de la missió Apollo 11
* Fotografía de la misión Lunar Orbiter 4
Es troba en una zona relativament aïllada, amb el cràter designat més proper és Neper que se situa cap al sud-est. És una formació gairebé circular, amb una mínima vora exterior i un sòl circular que ocupa al voltant de la meitat del diàmetre del cràter.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia