OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cartulari de Redon

El cartulari de l'abadia de Redon és un recull de diplomes de finals del segle viii a mitjan segle xii.
Inclou còpies de títols de propietat de terres de l'abadia de Saint-Sauveur, establiment monàstic fundat a Redon (actuel departement de l'Ille-et-Vilaine) el 832 per Konuuoion sota la protecció del rei bretó Nominoe. Es va començar a recopilar al segle xi sota l'abat Aumod (1062-†1083). Dos dels copistes esmenten el seu nom: Judicaël i Gwegon.
El cartulari reuneix 391 diplomes o actes en llatí, sobre 147 pergamins de 375 mm d'alt i 275 mmm de llarg. Es conserva als Arxius històrics de la diòcesi de Rennes.

## Referències

* ↑ Borderie, A. de la. Le Cartulaire de Redon. Réponse a quelques critiques de M. de Courson (en francès). Nantes: Vincent Forest et Émile Grimaud, 1863.
* ↑ Association des Amis des Archives historiques du diocèse de Rennes, Dol et Saint-Malo «Cartulaire de l’abbaye Saint-Sauveur de Redon». Histoire & Sociétés Rurales, 1999, pàg. 246-247.
* ↑ Guillotel, Hubert «Les cartulaires de l'abbaye de Redon». Mémoires de la Société d'Histoire et d'Archéologie de Bretagne, 1986, pàg. 28.

## Bibliografia

* Hubert Guillotel, André Chédeville i Bernard Tanguy, Cartulaire de l'abbaye Saint-Sauveur de Redon - tome I; tome II; Rennes, ed. Association des Amis des Archives historiques du diocèse de Rennes Dol et Saint-Malo, 1998, pàg. 15
* Hubert Guillotel, Cartulaires bretons médiévaux, in Les cartulaires. Actes de la table ronde organisée par l'Ecole nationale des chartes; Ecole des chartes et Genève, Droz, 1993, pàg. 336
* Aurélien de Courson, Cartulaire de l'abbaye de Redon en Bretagne; P., Imprimerie impériale (Collection de documents inédits sur l'Histoire de France; 1re série : Histoire politique), 1863, en línia a gallica.bnf.fr.
* Arthur Le Moyne de La Borderie, La chronologie du Cartulaire de Redon; Rennes, Oberthur, 1901 en línia a gallica.bnf.fr.
* Pêr Flatrès, Les anciennes structures rurales de Bretagne d'après le cartulaire de Redon. Le paysage rural et son évolution, Ecole nationale des Chartes (Positions des thèses, t. 41, 1971).
* Bernard Tanguy, Les noms de lieux dans le cartulaire de Landévennec, Landévennec et le monachisme breton dans le Haut-Moyen Âge, a Actes du colloque du XVe centenaire de l'abbaye de Landévennec, Landévennec, 1985, pàg. 153
* Hubert Guillotel, Les cartulaires de l'abbaye de Redon, in la Mémoires de la Société d'histoire et d'archéologie de Bretagne , t. LXIII, 1986, pp 27-48.
* Hubert Guillotel, Cartulaires bretons médiévaux, a Les cartulaires. Actes de la table ronde organisée par l'Ecole nationale des chartes; P., Ecole des chartes et Genève, Droz, 1993, pp. 325-341.
* Bernard Tanguy, Le cartulaire de Redon : un témoignage médiéval sur le paysage, in Kreiz n° 11 (Brest, Crbc), 1998, pp. 21-31.
* Marie Hodicq, L'abbaye Saint-Sauveur de Redon au XIe et XIIe siècle : les raisons d'un cartulaire, Maîtrise d'histoire (sous la dir. de Joëlle Quaghebeur), Université de Bretagne-Sud, Lorient, 2001.

## Enllaços externs

* Cartularis
* Louis Goulpeau, À propos des cartulaires : «Enllaç».
# Valonia ventricosa

Valonia ventricosa, coneguda com a alga bombolla, és una espècie d'alga verda marina que es troba en les regions tropicals i subtropicals. Es tracta d'un dels organismes unicel·lulars més grossos del món, ja que fa entre 1 i 4 cm de diàmetre.

## Característiques

Valonia ventricosa en rares ocasions forma grups i apareix en la zona de marees tropicals i subtropicals com el Carib, al nord fins a Florida i al sud fins al Brasil i l'Indopacífic i en gran part de la resta del món, viu sovint entre coralls. Pot viure fins a uns 80 metres de fondària.
La seva forma és d'esfèrica a ovoide i el seu color varia de verd com les herbes a verd fosc. Es reprodueix per divisió cel·lular.
És objecte d'estudi científic per les seves interessants propietats, com l'osmosi i la permeabilitat. També s'han estudiat les seves propietats elèctriques amb un potencial elèctric molt alt.

## Referències

* 1 2 Bauer, Becky «Gazing Balls in the Sea». All at Sea, 01-10-2008 [Consulta: 27 agost 2010]. Arxivat 17 de setembre 2010 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-09-17. [Consulta: 2 abril 2021].
* ↑ John Wesley Tunnell, Ernesto A. Chávez, Kim Withers. Coral reefs of the southern Gulf of Mexico. Texas A&M University Press, 2007, p. 91. ISBN 1585446173.
* ↑ Overview Occurence, Valonia ventricosa, GBIF, consultat el 27 agost 2010
* ↑ Lee, Robert Edward. «Siphonoclades». A: Phycology. Cambridge University Press, 2008, p. 189. ISBN 9780521682770 [Consulta: 27 agost 2010].
* ↑ Thellier, M. Échanges ioniques transmembranaires chez les végétaux. Publication Univ Rouen Havre, 1977, p. 341. ISBN 9782222020219.
* ↑ Gutknecht, John. «Membranes of Valonia ventricosa: Apparent Absence of Water-Filled Pores». Science Magazine. [Consulta: 27 agost 2010].

## Enllaços externs

* Wardrop, A. B.; Jutte, S. M. «The enzymatic degradation of cellulose from Valonia ventricosa». Wood Science and Technology, 2, 1968, pàg. 105. DOI: 10.1007/BF00394959.
* Revol, J «On the cross-sectional shape of cellulose crystallites in Valonia ventricosa». Carbohydrate Polymers, 2, 1982, pàg. 123. DOI: 10.1016/0144-8617(82)90058-3.
* «Ventricaria J.L.Olsen & J.A.West, 1988: 104». algaebase.org.
# Womanizer

Womanizer és el primer single de l'àlbum "Circus" de la cantant estatunidenca Britney Spears. Va ser llençat el 26 de setembre de 2008 per Jive Records com el single promocional de l'àlbum. Es tracta d'una cançó uptempo electropop. Quan un tros de la cançó va caure a Internet, la van tornar a gravar canviant-la una miqueta.
La cançó va ser molt ben rebuda pels crítics musicals, considerant-la el retorn de la cantant. Comercialment, va ser un èxit rotund arribant a les cimes dels tops a Bèlgica, Canada, Dinamarca, Finlàndia, França Noruega, Suècia i els Estats Units. Va entrar al top ten en Austràlia, Japó, Nova Zelanda i alguns països europeus. Als Estats Units va ser el seu primer single a arribar al número 1 des de "Baby One More Time" en 1999. Va ser el seu disc millor venut en el país, amb uns 3.2 milions de còpies.
El vídeo musical de la cançó va ser dirigit per Joseph Kahn, i va la història d'ell va ser creada per la mateixa cantant, la qual va decidir fer-lo com una seqüela del vídeo de "Toxic". Ens mostra a Britney que persegueix el seu nòvio durant el vídeo, però disfraçant-se d'altres dones mentre que ell no se n'adonai flirteja amb totes. Altres escenes mostren a Spears despullada en una sauna. Va ser molt ben rebut pels crítics musicals i va ser reconegut un retorn d'ella. Va ser nominat a dos categories dels 2009 MTV Video Music Awards, i va guanyar el premi a Millor Vídeo Pop.
La cançó ha obtingut molts "covers" d'altres cantants com Lilly Allen, Franz Ferdinad i Girls Aloud. La cantant va interpretar el single en "The X Factor" i "Good Morning America", com als 2008 Bambi Awards. També la interpretà en la gira de l'àlbum, The Circus Starring: Britney Spears en 2009, i en el Femme Fatale Tour en 2011, incorporant en ella policies i lladres. "Womanizer" va rebre una nominació Grammy en 2010 per Millor Coreografia Preparada, però va perdre davant del single de Lady Gaga, Poker Face.

## Track lists

* Digital download
* "Womanizer" — 3:43
* CD Single 1 (Australian CD A/European CD)
* "Womanizer" — 3:43
* "Womanizer" (Instrumental) — 3:43
* CD Single 2 (Australian CD B/European Maxi CD/Korean CD)
* "Womanizer" — 3:43
* "Womanizer" (Kaskade Remix) — 5:31
* "Womanizer" (Junior's Electro Tribal Remix) — 8:47
* "Womanizer" (Instrumental) — 3:43
* "Womanizer" (Video)
* Digital EP — The Remixes
* "Womanizer" (Kaskade Remix) — 5:31
* "Womanizer" (Benny Benassi Extended Mix) — 6:16
* "Womanizer" (Junior's Tribal Electro Remix) — 8:47
* "Womanizer" (Jason Nevins Club Remix) — 7:31
* "Womanizer" (Tonal Extended Mix) — 5:29
* CD Remixes promo
* "Womanizer" (Junior's Tribal Electro Remix) — 8:47
* "Womanizer" (Kaskade Remix) — 5:31
* "Womanizer" (Digital Dog Club) — 6:26
* "Womanizer" (Digital Dog Dub) — 6:09
* "Womanizer" (Digital Dog Radio) — 3:15
* "Womanizer" (Sodaboys Remix) — 3:57
* "Womanizer" (Main Version) — 3:43
* The Singles Collection Boxset Single
* "Womanizer" — 3:43
* "Womanizer" (Kaskade Remix) — 5:31

## Crèdits i personal

* Writers: Nikesha Briscoe, Rafael Akinyemi
* Producers: K.Briscoe/The Outsyders
* Mixing: Serban Ghenea
* Protools editing: John Hanes
* Mastering: Tom Coyne
# Weissbier

La Weissbier (en alemany cervesa blanca) o també Weizenbier, (en alemany cervesa de blat) és un estil de cervesa típic de la regió de Baviera, a Alemanya. Es caracteritza sobretot per ser feta no només amb malt d'ordi sinó amb una elevada proporció de malt de blat, que li dona una característica tonalitat blanquinosa i un lleuger regust de plàtan o, fins i tot, de vainilla. La seva graduació i el seu sabor tendeixen a ser suaus, per això se la considera una cervesa molt bevible òptima per a les estacions més caloroses. Mentre la majoria de cerveses s'envasen en ampolles de 20 o de 33cl., la Weissbier es comercialitza habitualment en ampolles de mig litre.
Cosina germana de les Witbiers o biéres blanches belgues, ha donat lloc a diverses variants o sub-estils com ara la Hefeweiss, o la kristalweiss
# Weissella hellenica

Weissella hellenica (abreujada W. hellenica) és un bacteri grampositiu, de morfologia coccoïdal o lenticular. No presenta mobilitat. Pot créixer a 4 °C, però no a 37 °C. Produeix principalment lactat. A diferència de molts altres bacteris heterofermentadors, en aquest cas produeixen molt poca quantitat de gas. Pot produir àcid a partir de fructosa, lactosa, ribosa i xilosa, entre d'altres. No pot hidrolitzar arginina. Creix en NaCl 8%, però no a 10%. No pot créixer a pH 4,8-5. En la prova Voges-Proskauer mostra resultat negatiu. El contingut en G+C és de 39,4 - 40%.
De la mateixa manera que altres espècies del gènere Weissella, aquesta està relacionada amb fluctuacions en la qualitat de la carn, també en aquells productes carnis envasats i refrigerats. No obstant això, la seva producció de bacteriocines ha permès explorar alguna acció positiva d'aquest bacteri en aliments, com seria el seu paper en la conservació del tofu.
La seva soca tipus és ATCC:51523.

## Referències

* 1 2 Fusco, Vincenzina; Quero, Grazia M.; Cho, Gyu-Sung; Kabisch, Jan; Meske, Diana «The genus Weissella: taxonomy, ecology and biotechnological potential». Frontiers in Microbiology, 6, 17-03-2015. DOI: 10.3389/fmicb.2015.00155. ISSN: 1664-302X. PMC: PMC4362408. PMID: 25852652.
* ↑ Collins, M.D.; Samelis, J.; Metaxopoulos, J.; Wallbanks, S. «Taxonomic studies on some leuconostoc-like organisms from fermented sausages: description of a new genus Weissella for the Leuconostoc paramesenteroides group of species» (en anglès). Journal of Applied Bacteriology, 75, 6, 01-12-1993, pàg. 595–603. DOI: 10.1111/j.1365-2672.1993.tb01600.x.
* ↑ «Taxonomy browser (Weissella hellenica)». [Consulta: 6 desembre 2019].
# Castell de Moraira

El Castell de Moraira és el nom més comú que rep el fort situat sobre una elevació rocosa de pedra tosca dominant la platja de l'Ampolla i tota la badia de Moraira, al terme municipal de Teulada (Marina Alta, País Valencià).
En contra de l'opinió generalitzada que datava del segle xvi i era obra de Juan B. Antonelli, avui en dia sabem que fou construït al segle xviii. Dalt de la porta d'accés hi domina l'escut reial de la casa dels Borbons, el qual data del 1742, possiblement l'any de finalització de l'obra. Sabem que ja estava construint-se el 1741 gràcies a una referència que apareix en una carta enviada al Governador de València per l'Alcalde i Regidors de Calp que demanaren que es fortifiqués la seua vila.
La fortificació fou el producte final d'una sèrie de projectes infructuosos anteriors per a la protecció de la costa teuladina, que contínuament era envaïda per pirates berberiscos, que a més de castigar la costa, arribaven fins a la mateixa vila de Teulada.
El Castell de Moraira sembla que encara funcionava fins als mitjans del segle xix, contràriament a les teories que posen la seua destrucció pels anglesos a principis del segle xix. Sabem que en la construcció de l'ermita de la mare de Déu dels Desemparats de Moraira, avui parròquia, entre el 1875 i el 1878, s'utilitzaren part de les pedres de tosca del castell, i també altres materials del castell es van usar per a l'edificació de cases.

## Descripció

És un edifici amb planta de pota de bou, amb façana semicircular orientada cap al sud: l'ingrés es realitza per la part nord on hi havia una tenassa de protecció davant de la porta, a la qual s'accedia després d'haver creuat un fossar, sobre el qual es disposava d'un pont llevadís. Durant el procés de restauració realitzat els darrers anys aparegué un fragment d'esta porta-pont que era d'una grossa fusta protegida per una planxa de ferro.
Les parets tenen una alçada de 10 metres, revestides de pedra procedent de la mateixa zona costanera. Una imposta de mitja-canya marca el límit entre el cos de l'edifici i la coberta, protegida per un petit mur que presenta set obertures on col·locar canons.
L'interior es dividia en tres naus, separades per dos grossos murs. Les dues laterals són de dimensions reduïdes comparades amb la central, que ocupa la major part dels poc més de 200 m² que té de superfície total. Originàriament, les tres naus estaven cobertes amb una volta construïda amb rajola massissa. Tot l'interior quedava il·luminat per tres finestres, situades a la façana semicircular, a més d'altres ubicades dalt de la porta d'entrada.
L'edifici, que fins fa pocs anys estava en completa ruïna, fou restaurat a principis dels anys 80, seguint en la part exterior un criteri d'aproximació a l'estat original. L'interior, en canvi, s'ha modificat en part respecte de la forma primitiva: han desaparegut les dues xemeneies que flanquejaven la finestra central. S'ha cobert un pati central i no s'ha reconstruït un entresol que hi havia a la nau oest.
* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Castell de Monòver

El Castell de Monòver s'alça sobre un dels dos pujols que dominen la localitat del mateix nom, al nord-est de la població, en el Vinalopó Mitjà.

## Història

El Castell de Monòver va ser construït en època almohade, entre finals del segle xii i principis del xiii, i va ser utilitzat fins a principi del segle xvii. Disposava d'una privilegiada situació, des de la qual dominava la xarxa de fortificacions que jalonava el riu Vinalopó, (els castells i la torreta d'Elda, i el castell de Petrer), així com la via de comunicació del corredor El Pinós-Jumella, sortida natural cap a Múrcia i Andalusia.

## Característiques

Es tractava d'un castell de planta irregular, semblant a un triangle. Al centre es troba la torre de l'homenatge, on també havia un aljub. També poden veure's restes d'una torre més petita en la cara nord, i alguns llenços de la muralla.
En les excavacions arqueològiques que s'han realitzat en el pujol on s'erigiria el castell, s'han trobat restes arqueològiques de l'edat de bronze, fragments de ceràmica almohade dels segles xii i xiii, una peça de joieria dels segles xv o xvi i fragments de pitxers, plats i escudelles del segle xiv des d'ara.
En la actuatitat es troba en ruïnes i solament conserva part d'una torre, restaurada recentment.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 «Castell de Monòver» (en castellà). Ajuntament de Monòver.
# Valor eficaç

El valor eficaç és en corrent altern el valor quadràtic mitjà o mitjana quadràtica d'un corrent variable i es defineix com el valor d'un corrent rigorosament constant (corrent continu) que en circular per una determinada resistència òhmica pura produeix els mateixos efectes calorífics (igual potència dissipada) que aquest corrent variable (corrent altern). El valor eficaç d'un corrent sinusoidal es mesura per la calor que proporciona una resistència quan passa el corrent per ella, i és equivalent al mateix calor que subministraria una font de corrent continu sobre aquesta resistència. Com que la intensitat d'aquest corrent variable una funció contínua i (t) es pot calcular de la fórmula (2) anterior:
    $I_{ef}={\sqrt {{1 \over {T}}{\int _{t_{0}}^{T+t_{0}}{i^{2}(t)}\,dt}}}.$
on:
    $T$ és el període del senyal.
Aquesta expressió és vàlida per qualsevol forma d'ona, sigui aquesta sinusoidal o no, sent per tant aplicable a senyals de radiofreqüència, d'àudio o de vídeo.
En el cas d'un corrent altern sinusoidal (com ho és, amb prou aproximació, el cas de la xarxa elèctrica) amb una amplitud màxima o de pic I $_{màx}$ , el valor eficaç I $_{ef}$ és:
    $I_{ef}={\frac {I_{max}}{\sqrt {2}}}$
En el cas d'un senyal triangular amb una amplitud màxima A $_{màx}$ , el valor eficaç A $_{ef}$ és:
    $A_{ef}={\frac {A_{max}}{\sqrt {3}}}$
Per al càlcul de la potència eficaç P $_{ef}$ per ser proporcional amb el quadrat de l'amplitud de la tensió elèctrica, per al cas de senyals sinusoidals es té:
    $P_{ef}={\frac {p_{max}}{2}}$
De la mateixa manera per a senyals triangulars:
    $P_{ef}={\frac {p_{max}}{3}}$

## Derivació del valor eficaç en el domini de la freqüència

El valor eficaç també es pot obtenir a partir dels termes de la sèrie de Fourier, és a dir del contingut harmònic, de qualsevol forma d'ona:
    $I_{ef}={\sqrt {I_{0}+{\sum _{n=1}^{\infty }{I_{n}^{2} \over {2}}}}}.$
on $I_{0}$ és el valor mitjà del corrent, i $I_{n}$ representa l'amplitud de l'harmònic de corrent $n$.
És una pràctica habitual en enginyeria electrònica i enginyeria elèctrica aproximar aquesta expressió amb un nombre d’harmònics finit, agafant només aquells harmònics més significatius.
# Careproctus smirnovi

Careproctus smirnovi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.500 i 1.570 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: el sud de l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1991. New species of the Patagonian liparid fishes of the genus Careproctus (Scorpaeniformes, Liparididae). Soviet Antarctic expedition; information bulletin. Núm. 116: 10-24.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ryu Jun-yeol

    En aquest nom coreà, el cognom és Ryu.
Ryu Jun-yeol (en coreà 류준열) (Suwon, 25 de setembre de 1986), és un reconegut actor de cinema sud-coreà.

## Filmografia
### TV

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2015 | The Producers | Joo Jong-hyun | |
| 2015 | Reply 1988 | Kim Jung-hwan | |

### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2012 | Nowhere | | Curtmetratge |
| 2013 | INGtoogi: The Battle of Internet Trolls | Gym man | |
| 2014 | Midnight Sun | Yong-hoon | Curtmetratge |
| 2014 | One-minded | | Curtmetratge |
| 2014 | People In a Hurry | Jae-hyun | Curtmetratge |
| 2014 | Economic Love | Ji-hoon | Curtmetratge |
| 2014 | Son Na-rae Rescue Operation | Hyun-woo | Curtmetratge |
| 2015 | Socialphobia | Yang-ge | |
| 2015 | Draw | Sang-hoon | Curtmetratge |
| 2016 | SORI: Voice from the Heart | Seedless Berries | |
| 2016 | No Tomorrow | Ji-hoon | |
| 2016 | One Way Trip | Ji-gong | |
# Txernomurovski

Txernomurovski - Черномуровский (rus) - és un khútor, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Txelbas, a 21 km al nord-est de Kropotkin i a 149 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Possiólok ímieni M. Górkogo.
# Trenta-sis

El trenta-sis és un nombre natural i parell que va entre el trenta-cinc i el trenta-set. S'escriu 36 en xifres àrabs, XXXVI en les romanes i 三十六 en les xineses. És el quadrat de sis.
Ocurrències del trenta-sis:
* És el nombre atòmic del criptó.
* 36 = 10² - 8²
* Designa l'any 36 i el 36 aC.
* És el primer nombre (diferent del trivial 1) que és simultàniament quadrat i triangular. Un quadrat de boles de 6 de costat té 36 boles, i un triangle de 8 de costat, també. El següent nombre amb aquesta propietat és el 1225.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Square Triangular Number» a MathWorld (en anglès).
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Trichomycterus taeniops

Trichomycterus taeniops és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fowler, H. W. 1954. Os peixes de água doce do Brasil. Vol. 2. Arq. Zool. (Sao Paulo) v. 9: i-ix + 1-400.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Trudove (Saki)

* Per a altres significats, vegeu «Trudovoie».
Trudove (en (ucraïnès) Трудове, en rus: Трудовое) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.423 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].