OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 3 metres trampolí masculí

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova de 3 metres trampolí masculí del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 10 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Matthieu Rosset | França | 457,95 | 2 | 476,70 | 1 |
| 02 | Jevgenyij Kuznyecov | Rússia | 452,70 | 3 | 467,60 | 2 |
| 03 | Ilja Zaharov | Rússia | 422,70 | 4 | 451,85 | 3 |
| 4 | Illja Kvasa | Ucraïna | 421,80 | 5 | 439,75 | 4 |
| 5 | Patrick Hausding | Alemanya | 465,60 | 1 | 432,45 | 5 |
| 6 | Oleg Kologyij | Ucraïna | 379,95 | 7 | 413,95 | 6 |
| 7 | Stephan Feck | Alemanya | 385,30 | 6 | 412,95 | 7 |
| 8 | Yorick de Bruijn | Països Baixos | 378,50 | 8 | 403,75 | 8 |
| 9 | Jesper Tolvers | Suècia | 362,65 | 10 | 402,65 | 9 |
| 10 | Sztefanosz Paparunasz | Grècia | 358,75 | 11 | 385,80 | 10 |
| 11 | Freddie Woodward | Regne Unit | 375,45 | 9 | 363,10 | 11 |
| 12 | Andrei Pavluk | Belarús | 353,15 | 12 | 351,20 | 12 |
| 13 | Guillaume Dutoit | Suïssa | 351,60 | 13 | | |
| 14 | Constantin Blaha | Àustria | 351,00 | 14 | | |
| 15 | James Denny | Regne Unit | 350,90 | 15 | | |
| 16 | Antoine Catel | França | 346,45 | 16 | | |
| 17 | Nicolás García | Espanya | 336,10 | 17 | | |
| 18 | Vinko Paradzik | Suècia | 330,55 | 18 | | |
| 19 | Tommaso Rinaldi | Itàlia | 329,85 | 19 | | |
| 20 | Espen Bergslien | Noruega | 320,85 | 20 | | |
| 21 | Héctor García | Espanya | 317,55 | 21 | | |
| 22 | Jouni Kallunki | Finlàndia | 312,90 | 22 | | |
| 23 | Andrzej Rzeszutek | Polònia | 298,30 | 23 | | |
| 24 | Michele Benedetti | Itàlia | 298,05 | 24 | | |
| 25 | Kacper Lesiak | Polònia | 295,90 | 25 | | |
| 26 | Yauheni Karaliou | Belarús | 283,65 | 26 | | |
| 27 | Daniel Jensen | Noruega | 277,80 | 27 | | |
| 28 | Bóta Botond | Hongria | 240,70 | 28 | | |

## Referències

* ↑ «1m Springboard – Men. Preliminary» (en anglès). emrostock2015.com. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «1m Springboard – Men. Final» (en anglès). emrostock2015.com. [Consulta: 21 juny 2015].
# Camí de Constantí

El Camí de Constantí era, i és, un antic camí que unia la ciutat de Reus amb Constantí.
Quan el camí era fora del nucli urbà, sortia de Reus pel portal de la Font i coincidia amb el camí de Tarragona fins després de travessar la Riera del Boix. Poc després el camí de Constantí rebia el Camí de l'Aigua Nova. Actualment, es pot dir que el camí arrenca de la carretera de Tarragona, per sota del Mas del Carpa, travessa el barranc del Martí, un bocí de la partida del Burgaret, la riera del Pi de Bofarull i passa entre la Grassa i el Camp d'Aviació. Abans d'entrar al terme de Constantí fa de frontera un temps entre aquest terme i el de Reus. Havia estat un camí important perquè conduïa al Molí de Centcelles, propietat de la vila de Reus, perquè l'any 1537 l'havia comprat a la Mitra, i que prenia aigua del riu Francolí. El Molí de Centcelles va perdre importància quan es van posar en funcionament els molins de Monterols i del Molinet.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 186. ISBN 8486387655.
# Carlos Spencer

Carlos Spencer (Levin, Nova Zelanda, 14 d'octubre de 1975) és un entrenador i antic jugador de rugbi neozelandès.

## Referències

* ↑ «Carlos Spencer's roundabout rugby journey comes back to where it all began: Levin» (en anglès). Stuff, 31-01-2019. [Consulta: 27 agost 2024].
* ↑ «Spencer ends link with Kings» (en anglès). Eastern Province Rugby, 09-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 27 agost 2024].
# Carlos Spottorno

Carlos Spottorno (Budapest, 1971) és un fotògraf i publicista espanyol, nebot de Rafael Spottorno, que va créixer entre les ciutats de París, Roma i Madrid.
El 1994 es va llicenciar en l'Acadèmia de Belles Arts de Roma. Va iniciar la seva carrera com a director d'art en una agència de publicitat i, el 2001, va començar a dedicar-se a la fotografia professional. Va rebre el premi World Press Photo el 2003, el TIPPA el 2001, l'American Photography 24, 26 i 27. Va ser finalista al Visa d'Or el 2008, a l'European Publishers Award el 2009 i a l'RM Photobook Award el 2012.

## Premis i reconeixements

* 2019 - European Press Prize amb Guillermo Abril, premi a la innovació.
* 2017 - Prix Atomium amb Guillermo Abril
* 2015 - World Press Photo Multimedia, 3r premi en la categoria de Curt Documental.
* 2014 - Premi Lacritique de Voies Off Festival a Les rencontres d'Arles
* 2013 - Kassel Photobook Award.
* 2003 - World Press Photo 2n premi Individuals en categoria Natura i medi ambient.

## Referències

* ↑ «2003 Carlos Spottorno NA2». World Press Photo, 07-12-2002. Arxivat de l'original el 2016-08-01 [Consulta: 16 febrer 2017]. Arxivat 2016-08-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Fotollibres. Aquí i ara». Dossier exposició. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de gener 2018. [Consulta: 12 febrer 2016].
# Union Sportive Marseille Endoume Catalans

La Union Sportive Marseille Endoume Catalans és un club de futbol francès de la ciutat de Marsella.

## Història

El club va ser fundat l'any 1925 al barri Les Catalans de Marsella

## Palmarès

* Sense títols destacats

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Union Sportive O'Mbila Nziami Libreville

L'Union Sportive O'Mbila Nziami Libreville, també conegut com a USM Libreville, és un club de futbol gabonès de la ciutat de Libreville.

## Palmarès

* Lliga gabonesa de futbol:
** 1980, 1981, 1988, 2002
* Copa gabonesa de futbol:
** 1987, 1991, 2002, 2008

## Referències

* ↑ Fitxa del club
* ↑ «Gabon - List of Champions».
* ↑ «Gabon - List of Cup Winners».
# Union Sportive Ouakam

La Union Sportive Ouakam (wòlof: Wakaam) és un club de futbol senegalès de la ciutat de Dakar. Juga a l'estadi Demba Diop. Els seus colors són el vermell i el blanc.

## Palmarès

* Lliga senegalesa de futbol:
** 2011
* Copa senegalesa de futbol:
** 1964, 1989, 2006

## Referències

* ↑ Senegal / League 1 - 7 th Day: Us Ouakam widens the gap
* ↑ Sénégal - Violences : L'US Ouakam suspendue à titre conservatoire orangefootballclub.com
* ↑ «Senegal – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Senegal - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Vengurla

Vengurla és una ciutat i consell municipal del districte de Sindhudurg a Maharashtra, al sud-est de Ratnagiri. Consta al cens de 2001 amb una població de 12.471 habitants però el 1901 eren 19.018 habitants.
El 1638 els holandeses hi van establir una factoria des de la qual abastien als seus vaixells durant els 8 mesos en què van assetjar Goa. És esmentada el 1660 amb el nom de Mingrela, quan va passar a mans de Sivaji que hi va establir guarnició; una revolta local el 1664 fou ofegada en sang i la ciutat cremada. El 1675 va ser cremada altre cop pels mogols. El 1696 el khemsavant de Savantvadi va assolar el territori i amb l'excusa de visitar al cap de la factoria holandesa, va ocupar i saquejar la factoria. Durant el temps que va pertànyer a Savantvadi, fou saquejada per Angria. Poc abans de 1772 els britànics hi van establir una factoria. Vengurla fou un niu de pirates dins el territori de Savantvadi fins al 1812 en què fou cedit per la rani als britànics. El far fou construït el 1869. La municipalitat fou establerta el 1875.

## Fotos

Es poden veure 36 fotos a la wikipedia anglesa, no utilitzables pels altres projectes.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Vengurle
* Vengurla
* Vengurla
* Temple de Navadurga
# Villa El Salvador

Villa El Salvador és un districte litoral del Perú, un dels 43 que componen la Província de Lima.
Localitzat a l'àrea sud de l'àrea metropolitana de Lima, limita al nord amb el districte de San Juan de Miraflores, a l'est amb el de Villa María del Triunfo, al sud amb el districte de Lurín i a l'oest amb l'oceà Pacífic. Es va formar mitjançant la promulgació de la llei Nº 23605, de l'1 de juny de 1983 a partir del districte de Villa María del Triumfo.
El seu origen es remunta a l'any 1971 com un assentament informal de famílies immigrants provinents de les muntanyes del Perú. A partir dels esforços dels seus habitants van aconseguir una organització veïnal, que aconseguí electrificar la població, així com abastar d'aigua corrent la població i construir la xarxa d'aigües residuals. María Elenya Moyano, activista local, va aconseguir crear la Federació Popular de Dones de Villa El Salvador (Fepomuves) amb la qual es van organitzar cuines públiques, comitès de salut, el programa Un vas de llet (amb el qual es repartia llet als infants). Moyano fou morta finalment pels guerrillers de Sendero Luminoso.
En aquest districte se situa un important pol de desenvolupament econòmic, denominat "Parc Industrial de Villa El Salvador", on existeix una excel·lent producció d'articles de cuir així com de mobles de sala, dormitori, cuina i d'oficina.
El 1987 Villa El Salvador fou guardonada amb el Premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia.

## Enllaços externs

* (castellà) Municipalitat de Villa El Salvador
* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de la Concòrdia 1987 Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine.
* (castellà) Associació "Amigos de Villa El Salvador" Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine.
# Villa Española

* Per al club esportiu uruguaià, vegeu Club Social y Deportivo Villa Española
Villa Española és un barri del centre de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de Mercado Modelo a l'oest, Pérez Castellanos al nord-est, Ituzaingó al nord, Flor de Maroñas al nord-est, Maroñas a l'est, i Unión al sud. És la seu del C.S.D. Villa Española.
El seu nom deriva d'un poblat d'immigrants espanyols.

## Referències

* ↑ Història de Villa Española (castellà)

## Enllaços externs

* Barri Villa Española, llegendes de coratge
# Vissoki (Prókhorovka)

* Per a altres significats, vegeu «Vissoki».
Vissoki - Высокий (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 51 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Vicente Menéndez-Santarúa Prendes

Vicente Menéndez-Santarúa Prendes (Candás, 23 de novembre de 1936 - 26 de febrer de 2024) va ser un pintor i escultor espanyol.

## Biografia

Fill d'un armador d'una exquisida sensibilitat per l'art, el seu pare, persona polifacètica, feia dibuixos pràctics i resolia complicats problemes tècnics com entreteniment. Santarúa, com generalment es feia dir, va rebre d'ell un esperit conscienciós per al treball. La seva educació es va iniciar al Col·legi Sant Félix de Candás, després en els agustins d'Avilés. Més endavant va estudiar a l'Escola d'Arts i Oficis d'Oviedo (on va fer amistat amb Eugenio Tamayo) i Belles Arts a l'Escola Superior de València, on es va llicenciar, ampliant estudis en el Cercle de Belles Arts de Madrid.
La seva primera exposició, que va ser col·lectiva al costat d'altres pintors novells, la va portar a terme el 1951. El 1959 va obtenir el primer premi en una exposició organitzada per Educación y Descanso a Oviedo. El 1962 va realitzar la seva primera exposició individual a Avilés i dos anys després va exposar al Palau Comte de Toreno d'Oviedo. Durant una gran part de la seva vida va exercir com a professor d'institut. Com a escultor, el més destacat són les escultures urbanes per a ciutats com Candás, La Felguera, Avilés o Oviedo, entre d'altres.

## Obres públiques

* Pleito de los delfines, 1982, Parque Maestro Antuña, Candás.
* Monumento al Marqués de Santa Cruz, 1984, carrer Marqués de Santa Cruz de Marcenado, Oviedo.
* Monumento a Pepe Calvo, 1985, Brañagallones, concejo de Caso, Astúries.
* Monumento a David Vázquez, 1988, La Felguera, Astúries.
* Busto de Philippe Cousteau, 1997, Museu dels Hams, Salinas, Castrillón, Astúries.
* Monumento a Carrerño Miranda, 2000, Plaça de Camposagrado, Avilés.
* Monumento a Woody Allen, 2003, carrer de las Milicias Nacionales, Oviedo.
* Busto de Manolo Avello, 2003, Campo de San Francisco, Oviedo.
* Monumento a Juan Pablo II, 2006, Plaça Juan Pablo II, Oviedo.

## Referències

* ↑ Jiménez, Francisco L. «Adiós al escultor Vicente Santarúa: su querencia por Asturias, su obra y las reacciones por su muerte» (en castellà), 27-02-2024. [Consulta: 28 febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 http://www.esculturaurbana.com/paginas/menv.htm Arxivat 2014-08-10 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 6 Diccionario Enciclopédico del Principado de Asturias, Tomo 14. Ediciones Nobel, Oviedo, 2004.
* 1 2 3 4 BALBUENA, RAFA. «Una vida dedicada a crear» (en castellà), 27-02-2011. [Consulta: 28 febrer 2024].
* 1 2 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* "Asturias: escultores de cinco décadas", Ramón Rodríguez. 1995. Text editat en el catàleg.
* "Asturias: escultores de cinco décadas", editat per la Conselleria de Cultura del Principat d'Astúries.
* "En piedra y bronce 2", revista "Oviedo, ciudad cultural", número XV. Textos de Silvia Blanco Flecha. Editat per Corondel, S.L., Oviedo 2003.
# Carpaccio

Un carpaccio és un plat preparat amb filets de carn o de peix llescats molt prims, crus, amanits amb oli d'oliva, suc de llimona i altres ingredients. Tot i ser un manlleu de l'italià, l'Societat Catalana de Terminologia ha decidit que no cal cap marcatge gràfic com ara cometes o cursiva. L'adaptació catalana *carpatxo es fa servir, però encara no és reconeguda.
A Europa es va començar a popularitzar a mitjan segle xx. El nom prové de Giuseppe Cipriani, propietari del Harry's Bar de Venècia que va preparar el plat per una client, la famosa contessa Amalia Nani Moncenigo, a qui els metges havien prohibit menjar carn cuita. Va anomenar el plat en referència al pintor Vittore Carpaccio, que fa servir colors rosadencs similars a la carn crua llescada molt prima.

## Referències

* ↑ «carpaccio (it)». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Associació Catalana de Terminologia Terminologia. Nous reptes dels professionals en la comunicació especialitzada. Universitat de les Illes Balears, Servei Lingüístic, 2007, p. 90. ISBN 978-84-8384-026-9.
* ↑ Cipriani, Giuseppe. L' angolo dell'Harry's Bar (en italià), 1978.
* ↑ «Carpaccio». Milfulls - La revista dels mercats municipals de les comarques gironines. Diputació de Girona, 20, abril-juny 2015, pàg. 25.
* ↑ «La condesa y el carpaccio, Amalia Nani Mocenigo (Siglo xx)» (en castellà). Mujeres en la historia [Dones en la història], 11-08-2016. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Rayner, Jay «Harry's Bar, Venice» (en anglès). The Guardian, 11-11-2001. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Degustació de Carpaccio venecià a la National Gallery of Art de Washington DC», 15-01-2023. [Consulta: 12 gener 2024].
Viccionari
# Carbini

Carbini (en cors Carbini) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2004 tenia 101 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 | 2017 |
| 104 | 148 | 128 | 125 | 95 | 100 | 101 | 103 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jules-Ferdinand Cucchi | | |
# Carbohidrasa

La carbohidrasa és un enzim que catalitza la degradació dels carbohidrats en sucres simples.
La carbohidrasa actua sobre els carbohidrats els quals estan composts dels elements carboni, hidrogen i oxigen. Després de reaccionar aquests elements es disposen en anells, on d'1 anell és un monosacàrid, de 2 anells són disacàrids, molts anells són polisacàrids. (Com més anells menys reactiu és el compost).
Carbohidrases
Carbohidrats + aigua (amb enzim carbohidrasa) --> sucres simples (com la glucosa)

## Exemple

La maltasa redueix la maltosa a glucosa:
C₁₂H$_{22}$O$_{11}$ + H₂O --> 2C₆H₁₂O₆
Maltosa + aigua --> α-Glucosa

## Referències

* ↑ «Enzymes - Animal organisation - digestion - AQA - GCSE Combined Science Revision - AQA Trilogy» (en anglès britànic). BBC. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ Willamil, J.; Badiola, I.; Devillard, E.; Geraert, P. A.; Torrallardona, D. «Wheat-barley-rye- or corn-fed growing pigs respond differently to dietary supplementation with a carbohydrase complex» (en anglès). Journal of Animal Science, 90, 3, 01-03-2012, pàg. 824–832. DOI: 10.2527/jas.2010-3766. ISSN: 0021-8812.
# Carbocalumita

La carbocalumita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al supergrup de la hidrotalcita.

## Característiques

La carbocalumita és un hidròxid de fórmula química Ca₄Al₂(OH)₁₂(CO₃)·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5736/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la conca del riu Hatrurim, al Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Carbocalumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 juny 2022].
# Carrizosa

Carrizosa és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa, a Espanya. Es localitza en la comarca del Campo de Montiel, a l'est de la província de Ciudad Real i a uns 15 quilòmetres de les Llacunes de Ruidera. Travessa el municipi el riu Cañamares, a la vora del qual es troba el nucli de població.
# Venado Tuerto

Venado Tuerto és una petita ciutat del sud de la província de Santa Fe, del departament General López, Argentina. És a la pampa humida, zona de gran producció agrícola i ramadera, i una de les més fèrtils del món. Té uns 70.000 habitants, descendents en la seva majoria de població immigrant europea i també d'altres regions del país. A més de la producció agropecuària és un important centre industrial i comercial. En aquesta ciutat hi ha una nombrosa comunitat de catalans o descendents d'immigrants catalans. Les seves expressions associatives i culturals es posen de manifest a través del Centre Català de Venado Tuerto i el Centre Catalunya Viva. La vida de la comunitat catalana venadenca està vinculada amb la comunitat de Rosario, segona ciutat del país. Mostra d'això és el cor Anselm Clavé del Centre Català de Rosario, dirigit pel mestre Mario Zeppa, nascut a Venado Tuerto.

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya: cooperació exterior Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine.
* Centre Català de Rosario Arxivat 2016-03-18 a Wayback Machine.
* Espai de la Comunitat Catalana a la Fira de Venado Tuerto
* Cor Anselm Clavé Arxivat 2008-09-20 a Wayback Machine.
# Spellbound

«Spellbound» té aquests significats:
* Cinema:
** Spellbound (pel·lícula de 1945), thriller dirigit per Alfred Hitchcock
** Spellbound (pel·lícula de 2002), documental dirigit per Jeffrey Blitz
* Videojocs:
** Spellbound (videojoc), videojoc
** Spellbound Entertainment, empresa desenvolupadora de videojocs
Viccionari
# Isetemkheb C

Isetemkheb o Isetemkheb C va ser una princesa egípcia de la dinastia XXI. Era l'esposa del Summe sacerdot d'Amon Menkheperre, que era el màxim governant de tot l'Alt Egipte en aquell moment.
Isetemkheb en jeroglífic :
Isetemkheb C era filla del faraó Psusennes I i de la reina Wiai. Era la germanastra del príncep hereu Ankhefenmut i del faraó Amenemope..
Es va casar amb el Summe sacerdot Menkheperre, que era oncle seu; és l'única dona coneguda de Menkheperre. Isetemkheb C era la mare d'Esmendes II, que va succeir al seu pare com a Summe sacerdot d'Amon, i de Pinedjem II, que va succeir al seu germà Esmendes en el càrrec de Summe sacerdot. Henuttaui C i Isetemkheb D, les esposes principals d'Esmendes i Pinedjem, també es creu que són filles d'Isetemkheb C.
Com a filla del rei i consort d'un gran sacerdot, Isetemkheb C probablement va rebre els títols de "Filla del Rei" i "Esposa principal de l'harem d'Amon".

## Referències

* 1 2 Dodson, 2012, p. 60.
* ↑ Dodson, 2012, p. 64.
* ↑ Ritner, 2009, p. 138-143.
* ↑ Dodson, 2017, p. 158-160.
* ↑ Budka, Griffin i Pischikova, 2014, p. 40.

## Vegeu també

* Dona a l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Budka, Julia; Griffin, Kenneth; Pischikova, Elena. Thebes in the First Millennium BC (en anglès). Cambridge Scholars, 2014. ISBN 978-1443859639.
* Dodson, Aidan. Afterglow of Empire: Egypt from the Fall of the New Kingdom to the Saite Renaissance (en anglès). Oxford University Press, 2012. ISBN 9789774165313.
* Dodson, Aidan. Monarchs of the Nile (en anglès). El Caire: American Univ in Cairo Press, 2017. ISBN 978-1-61-797733-6.
* Ritner, Robert Kriech. The Libyan Anarchy: Inscriptions from Egypt's Third Intermediate Period (en anglès). Society of Biblical Lit, 2009. ISBN 978-1589831742.
# Isetnofret

Isetnofret (Isisnofret), coneguda també per l'egiptologia com a Isetnofret I, fou reina d'Egipte per matrimoni amb Ramsès II. Era de família noble, però d'origen no establert.
Probablement, va succeir a Nefertari com a esposa principal abans de l'any trenta de regnat de Ramsès II, però devia morir pocs anys després, abans del 35è any de regnat. Les seves representacions semblen ser obra del seu fill, el sacerdot Khaemwese, més que del seu marit. Alguns la consideren la seva esposa principal només per al Baix Egipte. Fou la mare del successor, Meremptah, i d'un altre fill important, Khaemwese, gran sacerdot de Ptah a Memfis. La seva tomba no s'ha trobat.

## Referències

* ↑ Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 978-0-500-28857-3.
* ↑ Bart, Anneke. «Queen Isetnofret» (en anglès). Saint Louis University, 01-06-2007. Arxivat de l'original el 2008-08-08. [Consulta: 14 octubre 2023].

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.