OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La viuda de Montiel

La viuda de Montiel és una pel·lícula dramàtica colombo-mexicana de 1979 dirigida per Miguel Littín, basada en l'obra literària de Gabriel García Márquez. Va ser exhibida al 30è Festival Internacional de Cinema de Berlín en 1980.

## Sinopsi

Una dona viatja en un tren acompanyada de la seva única filla. Mentre transcorre el seu viatge, la dona va recordant els moments que van marcar la vida del seu fill mort i que el van portar a aquest tràgic fina.

## Repartiment

* Geraldine Chaplin - Adelaida
* Nelson Villagra - Chepe
* Katy Jurado - Mamá Grande
* Eduardo Gil
* Pilar Romero - Hilaria
* Ernesto Gómez Cruz - Carmichael
* Reynaldo Miravalles
* Alejandro Parodi - Alacaide
* Ignacio Retes
* Jorge Fegán
* Emilia Rojas

## Premis

* XXII edició dels Premis Ariel: Premi a la millor ambientació

## Referències

* ↑ «IMDB.com: Awards for The Widow of Montiel». imdb.com. [Consulta: 2010].
* ↑ La viuda de Montiel Ficha en Filmaffinity. Consultado el 23 de abril de 2018.
* ↑ La viuda de Montiel a Cineteca Nacional

## Enllaços externs

* La viuda de Montiel, pel·lícula sencera al web de la Casa de la Moneda
# Petrell alablanc

El petrell alablanc (Pterodroma leucoptera) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita les aigües tropicals i subtropicals del Pacífic Sud. Cria a les illes Fiji, Nova Caledònia i Noves Hèbrides.
# Plasença de Toish

Plasença deu Toish (francès Plaisance-du-Touch) és un municipi francès al departament de l'Alta Garona, de la regió Occitània. En el cens de 1999 tenia 14.164 habitants i un terme municipal de 26,53 km².

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Anhídrid acètic

L'anhídrid acètic, comunament abreujat Ac₂O, és un dels anhídrids carboxílics més simples. Amb fórmula química (CH₃CO)₂O, és un dels reactius més utilitzats síntesi orgànica. És un líquid incolor, amb una olor forta de vinagre (àcid acètic), a causa de la seva reacció amb la humitat de l'aire.

## Propietats

L'anhídrid acètic es dissol en aigua fins a aproximadament un 2,6% (m/m)., però, una solució aquosa d'anhídrid acètic no és estable perquè aquest descompon en uns pocs minuts (el temps exacte depèn de la temperatura) en una solució d'àcid acètic.

## Producció

Industrialment l'anhídrid acètic pot ser produït per oxidació de l'acetaldehid amb O₂, formant-se àcid peracètic CH₃C(=O)OOH que reacciona catalíticament amb una altra molècula d'acetaldehid per donar l'anhídrid acètic, o per piròlisi de l'àcid acètic a cetena CH₂=C=O, la qual a continuació en una segona etapa reacciona amb una molècula d'àcid acètic per formar l'anhídrid acètic, o per carbonilació catalítica (emprant monòxid de carboni) de l'acetat de metil.

## Usos

L'anhídrid acètic és àmpliament emprat en química per l'acetilació d'alcohols i amines.
La major part de la producció d'anhídrid acètic va a parar a la fabricació d'acetat de cel·lulosa (plàstics i fibres tèxtils).
Altres aplicacions, per exemple, són la síntesi de la tetraacetiletilenodiamina (TAED) en la indústria de detergents, i la síntesi de fàrmacs com ara l'àcid acetilsalicílic (aspirina) o el paracetamol.
També pot actuar com deshidratant.

## Reaccions

La hidròlisi de l'anhídrid acètic produeix àcid acètic:
    (CH $_3$ CO) $_2$ O+H $_2$ O → 2CH $_3$ COOH
L'anhídrid acètic és un agent acetilant que reacciona amb nucleòfils, per exemple amb alcohols per formar èsters acètics:
    (CH $_3$ CO) $_2$ O+ROH → CH $_3$ COOR+CH $_3$ COOH

## Seguretat

L'anhídrid acètic és corrosiu, irritant i inflamable.

## Referències

* ↑ British Petroleum. Acetic Anhydride: Frequently Asked Questions (PDF) [Consulta: 20 gener 2009].
* ↑ Celanese. Acetic Anhydride: Material Safety Data Sheet (PDF) [Consulta: 20 gener 2009]. Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Fitxa Internacional de Seguretat Química (FISQ) [Consulta: 20 gener 2009].

## Vegeu també

* Anhídrid d'àcid
# Luxilus pilsbryi

Luxilus pilsbryi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sredets

El municipi de Sredets (búlgar: Община Средец) és un municipi búlgar pertanyent a la província de Burgàs, amb capital a la ciutat homònima. Es troba al sud-oest de la província.
L'any 2011 tenia 14.934 habitants, un 73,04% búlgars, un 1,5% turcs i un 13,81% gitanos. Més d'un 60% de la població municipal viu a la capital.

## Localitats

El municipi es compon de les següents localitats:
| Sredets Belevren Belila Bistrets Bogdanovo Varovnik Golyamo Bukovo Gorno Yabalkovo Granitets Granichar Debelt Dolno Yabalkovo | Draka Drachevo Dyulevo Momina Tsarkva Zagortsi Zornitsa Kirovo Kubadin Malina Orlintsi Prohod Panchevo | Radoynovo Rosenovo Svetlina Sinyo Kamene Slivovo Suhodol Valchanovo Fakiya |

## Referències

* ↑ «Mapa de Sredets». Google Maps.
* ↑ «Етнически състав на населените места в България според преброяването на населението през 2011 г.» (en anglès). pop-stat.mashke.org, 2015.
* 1 2 «Преброяване на населението» (en búlgar). National Statistical Institute - Republic Of Bulgaria, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 13 de juny 2018. [Consulta: 31 març 2021].
# Abengibre

Abengibre és un municipi de la província d'Albacete que es troba a 46 km de la capital de la província. El 2020 tenia 761 habitants.
La base econòmica de Abengibre es fonamenta en l'agricultura, especialment en el cultiu de la vinya.

## Referències

* ↑ «Cifras oficiales de población resultantes de la revisión del Padrón municipal a 1 de enero» (en castellà). Institut Nacional d'Estadística d'Espanya. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «Jornada especial en Tableros Tamabi y la Cooperativa del Campo ‘San Miguel’ de Abengibre» (en castellà). Mas que Alba, 05-09-2018. [Consulta: 22 agost 2021].
# Petreia

La lex Petreia va ser una antiga llei romana adoptada a proposta del tribú militar Marc Petreu potser l'any 85 aC. Ordenava delmar als soldats que haguessin participat en una sedició.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalanda, 1840, p. 130.
* ↑ Adam, A. Roman Antiquities, Or An Account of the Manners an Customs of the Romans Designed to Illustrate the Latin Classics, by Explaining Words and Phrases, from the Rites and Customs to which They Refer by Alexander Adam. J. B. Lippincott, 1872, p. 145.
* ↑ Pitiscus, S.; Delalain, N.A.. Dictionnaire des antiquités romaines ou Explication abrégée des cérémonies des coutumes et des antiquites ... (en francès). chez Nic. Aug. Delalain, Libraire, 1766, p. 40.
# Luxilus zonistius

Luxilus zonistius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antoni Blanch i Macian

Antoni Blanch i Macian (Barcelona, 12 de juny de 1952) és un antic futbolista català de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Es formà a l'equip de futbol de la SEAT, on jugà des dels 12 als 19 anys. El gener de 1972 fou fitxat pel RCD Espanyol, jugant a l'equip Amateur, i des de l'estiu del mateix any al primer equip. Mai assolí la titularitat del primer equip, combinant cessions amb temporades a la banqueta. En les seves primeres temporades fou cedit al FC Vilafranca i a la UE Sant Andreu. La temporada 1974-75 fou la millor a l'Espanyol, arribant a jugar 9 partits de lliga a primera divisió. No obstant, la temporada següent tornà a anar cedit a la UE Sant Andreu, i la 1976-77 al Deportivo Alavés. En total, fou jugador del RCD Espanyol durant sis temporades, fins que l'any 1978, amb el fitxatge de Javier Urruticoechea abandonà el club. Fou traspassat al Reial Múrcia, on jugà dues temporades. Posteriorment jugà al CF Badalona.

## Referències

* ↑ «Antonio Blanch, un portero con porvenir». Mundo Deportivo, 05-01-1972. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 «Protagonista de la jornada». Mundo Deportivo, 21-03-1974. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Galeria de figuras». Mundo Deportivo, 27-07-1974. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Blanch: A álguien no le debo resultar simpático». Mundo Deportivo, 11-06-1978. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Blanch traspasado al Murcia». Mundo Deportivo, 13-07-1978. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Blanch debutó bajo los palos». Mundo Deportivo, 24-04-1981. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Serbis de Bòsnia i Hercegovina

Els serbis són una de les tres nacions que constitueixen l'estat de Bòsnia i Hercegovina, predominantment concentrats a l'entitat política de la República Sèrbia, tot i que també n'hi ha que viuen a l'altra entitat, la Federació de Bòsnia i Hercegovina. Sovint són coneguts com a serbis de Bòsnia, tant si són de Bòsnia com d'Hercegovina.

## Població

L'últim cens de població, de l'any 1996, registrà 1.484.530 serbis, un 37,9% de la població total de Bòsnia i Hercegovina. La gran majoria viuen al territori de la República Sèrbia, i als cantons de l'oest de Bòsnia i d'Una Sana de la Federació de Bòsnia i Hercegovina.

## Subgrups

Els subgrups de serbis de Bòsnia i Hercegovina estan formats sobretot per peculiaritats regionals. Els grups més importants en són: homes de la frontera (Krajišniks), semberians, bosnis, i hercegovins.
# Maggio musicale

Maggio musicaleés una pel·lícula de comèdia italiana del 1989 dirigida per Ugo Gregoretti.

## Argument

Pier Francesco Ferraioli, director, està posant en escena una Bohème per al Maggio Fiorentino, però els seus cantants ho estan passant malament. El contenidor és la descripció d'un director d'òpera no exempt d'incidents divertits i d'anècdotes instructives. El contingut és el retrat del protagonista (Malcolm McDowell amb la veu de Giancarlo Giannini) a través del qual Gregoretti surt al carrer.

## Repartiment

* Malcolm McDowell: Pier Francesco Ferraioli
* Shirley Verrett: Marvin
* Elisabetta Pozzi: Daniela
* Pierandrea Baglioni: Checco
* Benedetta Buccellato: Benedetta
* Chris Merritt: Shikov
* Orsetta Gregoretti: La fioraia
* Will Humburg: Humburg
* Guido Pasella: Cantant
* Mario Benotto: Cantant
* Carmelo Caruso: Cantant
* Carlos Del Bosco: Cantant
* Maria Prosperi: Cantant
* Salvatore Ragonese: Cantant
* Roberto Frontali: Cantant

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per Cinelife, en col·laboració amb Rai 3.

## Distribució

La pel·lícula es va estrenar a Itàlia el 22 de juny de 1990.

## Notes

* ↑ Maggio musicale a Il Cinematografo
* ↑ Finale aperto. Il cinema di Ugo Gregoretti, fondazionecsc.it
# Polypedates colletti

Polypedates colletti és una espècie d'amfibi que viu a Indonèsia, Malàisia, Tailàndia i, possiblement també, a Brunei.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Iskandar, D. & Inger, R. 2004. Polypedates colletti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Serbia Open 2010

El torneig de Belgrad 2010, oficialment conegut com a Serbia Open 2010, és una competició tennística que es juga en terra batuda i pertany a les sèries 250 de l'ATP. La segona edició d'aquest torneig es va celebrar entre l'1 i el 9 de maig de 2010 al SRPC Milan Gale Muškatirović de Belgrad, Sèrbia.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | N. Đoković | 6 | 6 | |
| | F. Fognini | 4 | 4 | | 1 | N. Đoković | 4 | r | |
| WC | F. Krajinović | 6 | 1 | 7 | WC | F. Krajinović | 6 | | |
| | H. Zeballos | 3 | 6 | 6⁵ | | | | | | WC | F. Krajinović | 1 | 2 |
| 3 | S. Querrey | 6 | 6 | | | | | | | 3 | S. Querrey | 6 | 6 |
| | I. Koroliov | 3 | 4 | | 3 | S. Querrey | 6 | 2 | 6 | | | | |
| | Í. Andréiev | 6 | 7 | | | Í. Andréiev | 3 | 6 | 4 | | | | |
| 5 | I. Karlović | 4 | 5 | | | | | | | | | | | 3 | S. Querrey | 3 | 7 | 6 |
| 6 | V. Troicki | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 2 | J. Isner | 6 | 6$^4$ | 4 |
| | F. Serra | 0 | 1 | | 6 | V. Troicki | 5 | 7 | 6⁶ | | | | |
| Q | A. di Mauro | 1 | 4 | | Q | S. Wawrinka | 7 | 6$^3$ | 7 | | | | |
| Q | S. Wawrinka | 6 | 6 | | | | | | | Q | S. Wawrinka | 5 | 5 |
| 8 | A. Seppi | 6 | 2 | 5 | | | | | | 2 | J. Isner | 7 | 7 |
| | R. Gasquet | 4 | 6 | 7 | | R. Gasquet | 6 | 6² | 3 | | | | |
| | J. Ouanna | 2 | 4 | | 2 | J. Isner | 2 | 7 | 6 |
| 2 | J. Isner | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Johan Brunström Jean-Julien Rojer | 6 | 6 |
| | Olivier Rochus Michael Russell | 3 | 0 | 1 | Johan Brunström Jean-Julien Rojer | 5 | 6$^4$ | |
| | Ilija Bozoljac Dušan Vemić | 5 | 2 | | Santiago González Travis Rettenmaier | 7 | 7 | |
| | Santiago González Travis Rettenmaier | 7 | 6 | | | | | | Santiago González Travis Rettenmaier | 7 | 6 |
| | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | w/o | | | | | | | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | 6⁶ | 1 |
| 4 | Leonardo Mayer Horacio Zeballos | | | | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | 6 | 5 | [10] |
| WC | David Savić Dennis Zivkovic | 3 | 3 | 2 | Ross Hutchins Jordan Kerr | 2 | 7 | [8] |
| 2 | Ross Hutchins Jordan Kerr | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Belgrad :
2009
2010
2011
2012
2021
2022 :
ATP World Tour 2010
< 2009
2011 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 24-26 (Santa Coloma de Gramenet)

Les Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 24-26 és una obra de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de dues cases unifamiliars en rengle de planta baixa i composició simètrica. La façana principal està enretirada respecte l'alineació del carrer i presenta la porta al centre i dues finestres rectangulars a banda i banda. A sobre les llindes i brancals hi trobem esgrafiats. La coberta, de teula àrab a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, queda amagada pel coronament d'obra de línies sinuoses.

## Referències

* ↑ «Cases al passeig Mossèn Jaume Gordi, 24-26». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Cubanichthys cubensis

Cubanichthys cubensis és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cuba.

## Referències

* 1 2 «Cubanichthys cubensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Cases al passeig de la Fosca (Palamós)

Les Cases al passeig de la Fosca és una obra de Palamós (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són tres cases, dues d'elles bessones, fetes en una mateixa època i un mateix estil. Són cases d'estiueig projectades seguint el model de l'arquitectura popular però formulades amb un nou llenguatge. Els materials, pedra, fusta, teula àrab, arrebossat, etc., són tradicionals però no ho és la concepció. Les dues cases bessones tenen a un primer nivell el garatge i als extrems dues portes que menen a la porxada de clares referències eivissenques. La casa és d'una sola planta i al darrere sobre un petit jardí. L'altre construcció és més complexa i té més terreny però manté la porxada del mateix tipus.

## Història

Les cases van ser fetes l'any 1946 i més tard (1965) l'arquitecte Lluís Nadal i Oller en construí una altra que segueix la tipologia (nº3) que malauradament no s'ha continuat al llarg de la façana de mar.

## Referències

* 1 2 «Cases al passeig de la Fosca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Publi Vitel·li

Publi Vitel·li (en llatí Publius Vitellius) va ser un militar romà del segle i. Formava part de la gens Vitèl·lia.
Va servir a les ordes de Germànic Cèsar a Germània i va conduir les legions II i XIV a la tornada de l'expedició contra els cats i altres grups l'any 15. Més tard va ser enviat amb Gai Anti a fer els cens dels gals.
Va ser un dels acusadors de Gneu Calpurni Pisó acusat d'enverinar a Germànic Cèsar l'any 20. Després va ser pretor. A la mort de Sejà, del que era amic, va ser acusat vagament i posat sota custòdia. Empresonat, va demanar un ganivet amb el que es va fer una ferida que no era mortal, però va morir al cap de poc probablement de la infecció. La seva dona Acúcia va ser jutjada pel càrrec de majestas i condemnada.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1281?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=VitelliiSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1273. ]
# Serrat de les Costes de Montiberri

El Serrat de les Costes de Montiberri és una serra de l'Alta Ribagorça que fa, en el seu extrem oriental, de termenal entre els termes municipals del Pont de Suert i de Tremp, municipi del Pallars Jussà. Aquest darrer terme municipal absorbí el 1970 l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra, que incloïa l'enclavament d'Enrens i Trepadús, el límit nord-oest del qual és el Serrat de les Costes de Montiberri.
Aquesta serra té l'inici, al costat de ponent, submergit en les aigües del Pantà d'Escales, de manera que el primer punt actualment visible és a 860,2 metres d'altitud. D'aquí va pujant cap a ponent, fins enllaçat amb la carena de la Faiada a 1.692,9 metres d'altitud.
# Sredni Txelbas

Sredni Txelbas - Средний Челбас (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba del riu Sredni Txelbas, tributari del Txelbas, a 27 km al sud-oest de Pàvlovskaia i a 108 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi d'Oktiabrski.
# Ron Jeffries

Ron Jeffries és un dels fundadors de la programació extrema (o 'XP'), una metodologia de desenvolupament de programari. Des de 1996 ensenya la metodologia XP en el projecte de Chrysler Comprehensive Compensation System, que va ser on es va utilitzar la programació extrema per primera vegada. És autor de Extreme Programming Installed, el segon llibre publicat sobre XP. També ha escrit Extreme Programming Adventures in C#. A més, Jeffries és un dels 17 fundadors del manifest àgil Arxivat 2021-03-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Plantilla:Copy book e
* Plantilla:Copy book

## Enllaços externs

* Notes biogràfiques, per Ron Jeffries
# Legarda

Legarda és un municipi de Navarra, a la comarca de Puente la Reina, dins la merindad de Pamplona. Limita al nord amb Zizur Zendea, al sud amb Muruzabal i Obanos, a l'est amb Uterga i a l'oest amb Puente la Reina.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 71 | 76 | 78 | 80 | 83 | 88 | 96 | 111 | 112 | 105 | 112 |
| Fonts: Legarda i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Picot garser de Florida

El picot garser de Florida (Leuconotopicus borealis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos de pins poc densos al sud-est dels Estats Units.
# Castell de Montbran

El Castell de Montbran és un castell roquer medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de la Vall de Montbran, del terme comunal de Sureda, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situat en el punt més alt de la Roca de Montbran, que domina el poble de la Vall pel costat de migdia, a quasi 400 metres més d'altitud que la del poble de la Vall.

## Etimologia

El filòleg Joan Coromines explica el topònim Montbran, que ha estat escrit sovint Montbram, tant en documents antics com contemporanis, com a derivada de l'adjunció de l'arrel llatina mont (muntanya) a la germànica de brand, procedent d'un nom propi. Etimològicament, la forma ha de ser acabada en -n, atès que procedeix de l'arrel germànica -brand, de base antroponímica, però la proximitat amb el mot comú català bram ha fet que sovint s'hagi fet servir la forma acabada en -m.

## Història

Aquest castell és documentat des del 1143, amb la forma Montebrano, mentre que el 1345 encara era en ús (Fortalicium castri de Montbran). A darreries del segle xiii pertanyia, com tota la Vall de Montbran, a Dalmau I de Castellnou. Sens dubte, es tractava d'un castell destinat a la vigilància del camí que resseguia aquesta vall i remuntava cap a la Serra de l'Albera. El 1364 adquiria aquest castell Pere Blan, burgès perpinyanenc.

## Les restes del castell

No en queden gaires restes: fragments de murs fets amb pedres tot just desbastades, de fins a un metre d'alçada, així com restes d'una cisterna. En els vessants de la muntanya, dessota del castell, hi ha nombroses restes de construcció.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sureda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Coromines, Joan. «Bran». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1995 (Onomasticon Cataloniae, III Bi - C). ISBN 84-7256-902-0.
* Ponsich, Pere. «Sureda: Castell de Montbram». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El castell de Montbran en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Coromines, 1994.