OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chilcoot-Vinton

Chilcoot-Vinton és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chilcoot-Vinton tenia 387 habitants, 163 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era d'11,3 habitants per km².
Dels 163 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 38% no eren unitats familiars. En el 36,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 32,8% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 39.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.361 $ mentre que les dones 21.406 $. La renda per capita de la població era de 17.355 $. Entorn del 10% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chilcoot-Vinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chilcoot-Vinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Cochranella flavopunctata

Cochranella flavopunctata és una espècie de granota que viu a l'Equador i Colòmbia.

## Bibliografia

* Castro, F., Rueda, J.V., Bolívar, W., Estupinan, R.A. & Almandáriz, A. 2004. Cochranella flavopunctata. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# Clinosuenoïta

La clinosuenoïta és un mineral de la classe dels silicats. Aquest nou nom substitueix l'anterior, manganocummingtonita, desacreditat per l'IMA l'any 2016.

## Característiques

La clinosuenoïta és un amfíbol de fórmula química ☐{Mn2+ 2}{Mg₅}(Si₈O$_{22}$)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clinosuenoïta pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannilloïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferro-taramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrokatophorita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, katophorita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

L'espècie ha estat descrita a partir d'exemplars trobats en dos indrets: la mina Tirodi, a la localitat homònima del districte de Balaghat, Madhya Pradesh, a l'Índia, i la glacera Lower Scerscen, a la vall de Scerscen, dins la província de Sondrio (Llombardia, Itàlia). Tot i no ser gens abundant ha estat descrita en altres indrets, sent present a tots els continents d'arreu del planeta excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana només ha estat descrita a la mina Serrana, a El Molar, a la comarca del Priorat (Tarragona).

## Referències

* ↑ «Manganocummingtonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ «Clino-suenoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 agost 2019].
# Coca

«Coca» té aquests significats:
* Una coca (pastís) és un menjar dolç o salat que sovint es menja per a determinades festes com Sant Joan o Reis
* És una abreviatura usual de la cocaïna
* Coca (planta) (Erythroxylum coca)
* Coca (Segòvia)
* Riu Coca, afluent del riu Napo a l'Equador.
* Coca (vaixell)
* Coca de Mataró
Viccionari
# Cingles de Sant Roc

Els cingles de Sant Roc és una cinglera que fa de termenal entre els municipis d'Amer (la Selva), Sant Aniol de Finestres (la Garrotxa), i Sant Martí de Llémena (Gironès). El punt culminant d'aquesta cinglera (598,1 msnm) resta a la punta al vèrtex d'aquesta falca coincidint amb l'ermita de Sant Roc de la Barroca, construïda l'any 1447.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Sant Roc.
Vist en alçada forma una falca de forma aguda apuntant cap a l'est elevada pràcticament dos-cents metres de la plana. Forma i separa la riera de Sant Climent, al sud, i la riera de Llémena, al nord i l'est, que acaben sent afluents del Ter per l'esquerra.

## Referències

* ↑ «Cingles de Sant Roc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Vegeu també

* Balma de la Xemeneia, jaciment arqueològic situat als cingles de Sant Roc
# Cingles d'en Parada

Els Cingles d'en Parada és una cinglera del terme municipal d'Albanyà, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
Estan situats al damunt i al sud-oest del poble d'Albanyà i al nord-est del de Lliurona. Deuen el nom a la masia de la Parada, situada als peus de la cinglera en el seu cantó oriental.
# Coll de Jovell

«Coll de Jovell» té aquests significats:
* Coll de Jovell: coll situat al terme municipal de Josa i Tuixén, a la comarca de l'Alt Urgell
* Coll de Jovell: coll situat als terme comunals de Llo, a la comarca de l'Alta Cerdanya.
* També existeix el Coll de Juell
# Coll de Jou (Guixers)

El Coll de Jou és un port de muntanya situat al municipi de Guixers, a 1.461,5 m d'altitud, a la solana de la serra de Querol. A banda d'un important nus de comunicació és també partió d'aigües entre les conques de l'Ebre i del Llobregat.

## Carreteres

* La LV-4241b (inaugurada el 1935)
** Pel SW, el ramal que porta a Solsona (a 23 km) passant per Lladurs
** Per L'est, el ramal que porta a Sant Llorenç de Morunys (7 km)
* Per l'oest, la L-401 que ve del Pont d'Espia (a 41 km) passant per Perles (a 34 km), Alinyà (a 31 km), Llinars (a 24 km), Cambrils (a 21 km) i Odèn (a 14 km). Aquesta carretera, inaugurada el 1957, va ser dissenyada i iniciada amb l'objectiu d'impedir les incursions del maquis i construïda per presoners del bàndol republicà de la Guerra Civil Espanyola condemnats a treballs forçats.
* Pel NE, la carretera que porta a l'estació d'esquí del Port del Comte (a 8 km)

## Pistes i camins

    * Pel nord, la pista (sense pavimentar) que puja als prats de Bacies (a 6,5 km)
    * Pel NW, la pista (pavimentada) que porta a la zona d'esbarjo de la Creu del Codó (a 1.471 m).
    * El sender de gran recorregut GR 1
Cal destacar també que tot just iniciada la de la carretera L-401, a la dreta, hi ha la font de Coll de Jou

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Codificació MLT-3

La codificació MLT-3 (Multi-Level Transmit) és un codi de línia (un mètode de senyalització utilitzat en un sistema de telecomunicacions amb finalitats de transmissió) que utilitza tres nivells de tensió. Una interfície MLT-3 emet menys interferències electromagnètiques i requereix menys amplada de banda que la majoria d'altres interfícies binàries o ternàries que operen a la mateixa velocitat de bits (vegeu PCM per a la discussió sobre intercanvis d'ample de banda / quantificació), com ara el codi de Manchester o la inversió de marca alternativa .
MLT-3 fa cicles seqüencials pels nivells de tensió -1, 0, +1, 0. Passa al següent estat per transmetre un bit d'1, i es manté en el mateix estat per transmetre un bit 0. Similar a la codificació NRZ simple, MLT-3 té una eficiència de codificació d'1 bit/baud, però requereix quatre transicions (baud) per completar un cicle complet (de baix a mitjà, mitjà a alt, alt a alt). mitjà, mitjà a baix). Així, la freqüència fonamental màxima es redueix a una quarta part de la velocitat de transmissió. Això fa que la transmissió del senyal sigui més accessible als cables de coure.
La manca de transició en un bit 0 significa que, per a un ús pràctic, s'ha de limitar el nombre de bits 0 consecutius a les dades transmeses; és a dir, s'ha de codificar prèviament amb un codi limitat de longitud d'execució . Això resulta en una taxa de bits efectiva lleugerament inferior a un bit per baud o quatre bits per cicle.
MLT-3 va ser introduït per primera vegada per Crescendo Communications com un esquema de codificació per a la interconnexió de coure FDDI (TP-PMD, també conegut com CDDI). Més tard, es va utilitzar la mateixa tecnologia a la subcapa dependent del medi físic 100BASE-TX, ateses les considerables similituds entre FDDI i la capa de connexió de suport físic 100BASE-[TF]X (la secció 25.3 de IEEE802.3-2002 especifica que ANSI X3.263: 1995 TP-PMD s'ha de consultar, amb petites excepcions).
La senyalització especificada per 100BASE-T4 Ethernet, tot i que té tres nivells, no és compatible amb MLT-3. Utilitza una conversió selectiva de base 2 a base 3 amb mapeig directe de dígits de base 3 a nivells de línia (codi 8B6T).

## Referències

* ↑ , Network World, June 29, 1992, page 19
* ↑ American National Standards Institute American National Standard X3T12 (Incorporates X3.263), 1994. - initial implementation; also see patent

## Enllaços externs

* Codificació MLT-3 a l'USPTO (anglès)
# Codificació Manchester

Codificació Manchester, en telecomunicacions i emmagatzemament de dades, és una conversió de cada bit original en un canvi d'estat de "0" a "1" o de "1" a "0". Es caracteritza per no tenir nivell de contínua i que té el sincronisme implícit.
El nom prové de la universitat de Manchester, quan aquesta codificació fou emprada per emmagatzemar informació en un suport de memòria magnètic.

## Propietats

* El senyal resultant no té component de contínua.
* El senyal resultant porta implícitament el rellotge de sincronisme.
* El senyal resultant ocupa el doble d'amplada de banda, ja que dobla la freqüència de sortida. Contràriament al que passa amb la codificació NRZ.
* La codificació Manchester és un cas particular de modulació binària per desplaçament de fase o BPSK on les dades fan de senyal moduladora d'una portadora que és el rellotge.

## Vegeu també

* Codificació NRZ
* Modulació per desplaçament de fase BPSK
* Codificació Manchester diferencial

## Referències

* ↑ «Manchester Encoding» (en anglès). erg.abdn.ac.uk. Arxivat de l'original el 2016-11-22. [Consulta: 15 febrer 2017].
* ↑ «Manchester Encoding: What Is It, and Why Use It?» (en anglès). allaboutcircuits, 15-02-2017.
* ↑ «Codificació de dades» (en anglès). web.cs.wpi.edu. [Consulta: 15 febrer 2017].
# Judith de Baviera (925-985)

Judith (925 - 29 de juny poc després de 985), va ser duquessa de Baviera i una dona destacada de la història política de Baviera a l'Edat Mitjana. Va ser la filla gran d'Arnulf I de Baviera i Judith de Friuli.
Es va casar amb Enric I de Baviera, que va aconseguir el ducat de Baviera a través d'aquest casament. En aquell moment el ducat de Baviera va contribuir al creixement del Regne d'Alemanya. El seu fill va ser Enric II de Baviera el bronquinós, pel qual va actuar com a regent després de la mort d'Enric I el 955. Enric II tenia llavors quatre anys, per la qual cosa durant una dècada va dirigir la tutela.
Més tard ella va fer una peregrinació a Jerusalem i, al seu retorn el 974, es va retirar al monestir de Niedermünster a Ratisbona, on està enterrada al costat del seu marit.

## Referències

* ↑ Alois Schmid: Herzogin Judith von Bayern. In: Zeitschrift für Bayerische Landesgeschichte 76 (2013), S. 389-406.
# Kate Upton

Kate Upton (St. Joseph, Michigan, 10 de juny de 1992) és una model i actriu estatunidenca coneguda per la seva aparició en Sports Illustrated Swimsuit Issue 2011. Durant el llançament a Las Vegas, Kate va ser nomenada 'Novella de l'Any'.
També va ser el rostre des de 2010 a 2011 de Guess? i ha fet de model per Beach Bunny i Victoria's Secret.

## Filmografia

Pel·lícula :
| Any | Títol | Paper |
| 2011 | Tower Heist | Mr. Hightower's Daughter |
| 2012 | The Three Stooges | Sister Bernice |
| 2014 | The Other Woman | Amber |
| 2017 | The Layover | Meg |
Televisió :
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2011 | Tosh.0 | Ella mateixa | Episodi: «Bug in Mouth Reporter» |
| 2012 | Sports Illustrated: The Making of Swimsuit 2012 | Ella mateixa | Especial de televisió |
| 2012 | Saturday Night Live | Ella mateixa | Episodi: «Maya Rudolph/Sleigh Bells» |
| 2012 | GTTV Presents MLB 2K12: The Perfect Club | Ella mateixa | Data d'episodi: 24 de maig |

## Referències

* ↑ Sports Illustrated Swimsuit 2011. SI.com.
* ↑ El mayor espectáculo de Kate Upton Arxivat 2011-11-27 a Wayback Machine. DTLux.com (21/11/2011)
* ↑ Kate Upton, el mayor espectáculo del mundo Marca.com (02/12/2011)
* ↑ Un fichaje con curvas Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine. DTLux.com (04/05/2011)
# Kate Roberts

Kate Roberts (Cae'r Gors, 13 de febrer de 1891 - Dinbych, 14 d'abril de 1985) va ser una escriptora gal·lesa, una de les autores més importants en gal·lès del segle xx. És coneguda per les seves novel·les i històries breus i pel seu activisme en el nacionalisme gal·lès.
Se'n destaca la influència de Katherine Mansfield i d'Anton Txékhov, entre d'altres. És notable per la riquesa del seu llenguatge i per la seva percepció. Alguns dels seus temes principals son el paper de la dona en la societat i les idees progressives sobre la vida i l'amor. La majoria de les seves obres se situen a Gal·les del Nord, d'on era originària.
Va escriure els contes Rhigolau bywyd (‘Els solcs de la vida’, 1929) i Ffair gaeaf (‘La fira d'hivern', 1937) i les novel·les Laura Jones (1930), Traed Mewn cyffion (‘Peus encadenats', 1937), Stryd y Glep (‘Carrer dels Cignes', 1949), Tegwch y bore (‘El bell temps de la matinada’, 1967), entre d'altres.
El 1963 va ser nominada al Premi Nobel de Literatura.

## Referències

* 1 2 «Kate Roberts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Consell Regional de la Guadalupe

El Consell Regional de la Guadalupe (francès Conseil régional de la Guadeloupe) és una assemblea elegida que dirigeix la regió d'ultramar de la Guadalupe. Actualment és presidit per Victorin Lurel. Està format per 41 membres elegits cada sis anys. Té competències a nivell local, comerç, desenvolupament, ensenyament primari i secundari, i audiovisuals, però no en justícia, política monetària ni defensa. La seu és a l'avinguda Paul Lacavé, quartier Petit Paris de Basse-Terre.

## Presidents

* Pierre Mathieu (1974-1980)
* Robert Pentier (1980-1981)
* Marcel Esdras (1981-1982)
* Marcel Gargar (1982-1983)
* José Moustache (1983-1986)
* Félix Proto (1986-1992)
* Lucette Michaux-Chevry (1992-2004)
* Victorin Lurel (2004-)

## Resultat de les eleccions regionals franceses de 2004
### Primera volta

| | Nombre | % inscrits |
| Inscrits | 289 664 | 100,00% |
| Abstenció | 131 693 | 45,46% |
| Votants | 157 971 | 54,54% |
| | Nombre | % votants |
| Blancs i nuls | 9 031 | 5,72% |
| Vàlids | 148 940 | 94,28% |
| Llista | Cap de llista | Vots | % |
| Combat Ouvrier - LO | Jean-Marie Nomertin | 1 759 | 1,18% |
| MDDP - PCG - UPLG/MG - GR | Ary Broussillon | 5 874 | 3,94% |
| FGPS - PPDG - GUSR | Victorin Lurel | 65 962 | 44,29% |
| FGPS dissident - PPDG dissident | Daniel Marsin | 8 158 | 5,48% |
| Les Verts | Harry Durimel | 4 306 | 2,89% |
| Objectif Guadeloupe - UMP | Lucette Michaux-Chevry | 56 024 | 37,62% |
| Divers gauche | Octavie Losio | 3 085 | 2,07% |
| Sans étiquette | Juliette Nubret (nascuda Adonicam) | 2 302 | 1,55% |
| Sans étiquette | Gérard Lauriette | 1 470 | 0,99% |

### Segona Volta

| | Nombre | % inscrits |
| Inscrits | 286 899 | 100,00% |
| Abstenció | 107 781 | 37,57% |
| Votants | 179 118 | 62,43% |
| | Nombre | % votants |
| Blancs i nuls | 7 711 | 4,30% |
| Vàlids | 171 407 | 95,70% |
| Llista | Cap de llista | Vots | % |
| FGPS - PPDG - GUSR | Victorin Lurel | 99 805 | 58,23% |
| Objectif Guadeloupe - UMP | Lucette Michaux-Chevry | 71 602 | 41,77% |

## Referències

* ↑ Resultats oficials del Ministeri de l'Interior

## Enllaços externs

* (francès) Web del Consell Regional
* (francès) Resultats de les eleccions regionals a la Guadalupe
# Claea dabryi

Claea dabryi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i l'única del gènere Claea.
És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical, el qual viu a la Xina: el riu Jinshajiang.
És inofensiu per als humans.

## Morfologia

* Fa 9,9 cm de llargària màxima.
* Boca arquejada. Llavi superior llis i amb una osca profunda. Llavi inferior amb una osca mitjana i dos solcs a cada costat.
* Mandíbula inferior sense incisions.
* Intestí amb un revolt a certa distància darrere de l'estómac.
* Línia lateral completa i estenent-se fins a la base de l'aleta caudal.
* Aleta caudal lleugerament bifurcada.
* Presenta taques irregulars de color marró fosc als flancs. Aleta dorsal amb punts foscos i caudal amb fileres verticals i irregulars de punts als radis.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zhou, W. i G. H. Cui, 1993. Status of the scaleless species of Schistura in China, with description of a new species (Teleostei: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(1):81-92.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Clafotís

El clafotís (de clafir, omplir atapeïdament) és un pastís típic de la cuina occitana originari de la regió del Llemosí i en la seva versió més tradicional guarnit amb cireres. La consistència del pastís sol ser la d'una quiche sense base, però en podem trobar de més o menys densos i fins i tot alguns que recorden una coca catalana de cireres o un pa de pessic amb cireres. És una de les preparacions més conegudes de la cuina llemosina i també pot fer-se amb prunes.
El nom del plat en català prodeceix de l'occità, també clafotís, del verb clafir, que és idèntic en català, significa "omplir atapeïdament" i fa referència a la manera de fer aquest dolç, en què primer s'aboca una base líquida a un recipient i després "s'omple" tota la superfície amb una capa de cireres, que hi suren, a tocar una amb l'altra. Sembla que aquest pastís es va popularitzar i estendre cap al nord de França durant el segle xix.

## Altres tartes nord-occitanes

No s'ha de confondre el clafotís amb un altre pastís de fruites del Llemosí, la flonyarda o flonharda; que es fa típicament amb pomes, però també amb altres fruites, i on primer es posen aquestes al motllo i després s'hi aboca una altra massa, més densa i compacta, que cuita semblarà més un pa de pessic o fins i tot una mica un crumble.
Altres tartes semblants però diferents són el milhar, milhard o milhàs i els creps llemosins de cireres, que no són fins com les filloas o els creps bretons sinó d'un o dos centímetres. En cuina llemosina és habitual trobar l'expressió "feu una pasta per a creps" en moltes receptes dolces o salades, com el mateix clafotís o les quiches, i es refereix sempre a aquestes creps gruixudes que recorden una truita. En realitat, les creps llemosines es fan amb la mateixa massa que el clafotís, amb la diferència que són individuals i es couen en una paella petita, una a una, en comptes de al forn.
A França i fins i tot a Occitània mateix, fóra del territori de la cuina llemosina, de vegades es confon el clafotís amb el milhar, que es fa al LLemosí i a Alvèrnia, o n'hi ha que pensen que milhàs és el nom que se li dona a Alvèrnia al clafotís. Però es tracta de dos pastissos diferents: la diferència més òbvia és el seu gruix, el clafotís té una alçada del mateix ordre que les cireres mentre que el milhàs és almenys el doble. La pasta també és diferent, el clafotís és una mica més lleuger i de textura una mica més similar a una quiche dolça mentre que el milhàs s'assembla més a un flam una mica compacte o a un púding.

## Referències

* 1 2 Limousin, Encyclopédie Bonneton, any 2000, ISBN 2-86253-267-3
# Claes Karlsson

Claes Karlsson (Estocolm, 1950) és un promotor cultural suec. La seva trajectòria professional ha anat sempre lligada a la promoció de diferents disciplines artístiques a través de l'organització i la producció en les institucions i festivals culturals més importants de la capital de Suècia. Va iniciar la seva carrera l'any 1972 com a productor assistent del Kulturhuset Stockholm, un dels centres culturals més prestigiosos del nord d'Europa, del qual va ser-ne també director de programació durant vint-i-dos anys, des de 1983 fins al 2004. Durant el mateix període, va desenvolupar altres tasques per a festivals de rellevància, com la de programador pel Stockholm Water Festival i la de cap d'esdeveniments de circ per Stockholm European Cultural Capital. Des del 2005, ocupa els càrrecs de director artístic i cap de projectes a l'Stockholms Kulturfestival, que se celebra anualment. El 2015 va rebre el Premi Internacional Ramon Llull. Se'l reconeix sobretot per la seva tasca com a director artístic del festival Stockholm Kulturfestival, que ja l'any 2012 va portar a Estocolm artistes catalans com Muchachito Bombo Infierno, el pallasso Leandre o la companyia Fudanito. L'any 2014, Barcelona va ser la ciutat convidada del festival, fet que va suposar un ampli desplegament de l'art i la cultura catalana a Estocolm. A més, fruit d'aquest agermanament va néixer la coproducció de dos espectacles creats per artistes suecs i catalans, el Mapping i un combinat de circ, que també es van poder veure el mateix any a les Festes de la Mercè de Barcelona.

## Referències

* ↑ «La Fundació Ramon Llull premia el lingüista nord-americà Philip D. Rasico, la traductora polonesa Anna Sawicka i el programador suec Claes Karlsson». Generalitat de Catalunya, 27-11-2015 [Consulta: 29 novembre 2015]. Arxivat 8 de desembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 29 novembre 2015].