OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hugues Lagrange

Hugues Lagrange és un sociòleg francès, director de recerca del Centre Nacional de la Recerca Científica. Professor a l'Institut d'Estudis Polítics de París de París, és expert en segregació urbana i social i ha escrit extensament sobre la violència a les perifèries de París. D'entre els seus llibres cal destacar-ne L'épreuve des inégalités (PUF, 2006), Emeutes urbaines et protestations. Une singularité française (Presses de Sciences-Po, 2006) i Demandes de sécurité (Seuil, 2003).

## Referències

* ↑ «Hugues Lagrange». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Harriet Andersson

Harriet Andersson (Estocolm, 14 de febrer de 1932) és una actriu sueca de cinema i teatre.
Va treballar en els seus inicis amb Ingmar Bergman en films com Sommaren med Monika (‘L'estiu amb Monika’, 1952), Gycklarnas afton (‘Nit de circ’, 1953), En lektion i kärlek (1954) i Sqåzsom i en spegel (‘Com en un mirall', 1960).
De les seves altres interpretacions destaquen För vänskaps skull (‘Què no farem pels nostres amics', 1965) de Hans Abramson, Flickorna (‘Les noies', 1968) de Mai Zetterling i La Sabina (1979) de José Luis Borau Moradell.

## Referències

* 1 2 «Harriet Andersson». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Harriet Bland

Harriet Bland (Saint Louis, Estats Units 13 de febrer de 1915 - 6 de novembre de 1991) va ser una atleta estatunidenca, especialista en la prova de 4×100 metres relleus en què va arribar a ser campiona olímpica l'any 1936.

## Carrera esportiva

En els jocs olímpics de Berlín de 1936 va guanyar la medalla d'or en els 4x100 metres relleus amb un temps de 46.9 segons, arribant a la meta per davant del Regne Unit (que van ser plata) i Canadà (bronze), sent les seves companyes d'equip: Annette Rogers, Betty Robinson i Helen Stephens.

## Referències

* ↑ «Harriet Bland». [Consulta: 14 desembre 2017].
# Ottaviano Acciaiuoli

Ottaviano Acciaiuoli fou un noble florentí de la família dels Acciaiuoli que va adquirir el feu de Novi de Mòdena, amb títol de marquès (marquesat de Novi). Casat amb Marianna dei marchesi Torriglion, fou patrici de Florència i membre de la noblesa romana. Va morir a Florència el 21 de febrer de 1664 i el va succeir el seu fill Anton Francesco Acciaiuoli (marques de Novi del 1664 a la seva mort l'1 de març de 1760). També foren fills seus el bisbe Filippo Acciaiuoli i Anna, Angelo, Faustina i Neri.

## Referències

* ↑ «(7) 4. ACCIAIOLI, Filippo (1700-1766)» (en anglès). The Cardinals of the Holy Roman Church, 2013. Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 14 novembre 2013].
# Wire bonding

Wire bonding és un procés d'interconnexió entre un circuit integrat o dispositiu semiconductor i el seu encapsulat, durant el procés de fabricació del dispositiu semiconductor. També es pot emprar per interconnectar d'altres variants com circuit integrat a PCB o PCB a PCB.

## Descripció

Materials utilitzats com a fil conductor :
* Alumini
* Coure
* Plata
* Or
El diàmetre de fil pot anar des de 15 micròmetres fins a centernars de micròmetres depenent del corrent elèctric a circular.
Principals mètodes de Wire bonding :
* Ball bonding
* Wedge bonding
* Compliant bonding

## Vegeu també

* Oblia de silici
* Dau (circuit integrat)
* Encapsulats de circuit integrat
* Circuit integrat

## Referències

* ↑ «Tutorial de Wire bonding» (en anglès). electroiq.com. Arxivat de l'original el 2019-11-21. [Consulta: 1r desembre 2016].
* ↑ «Mètodes de Wire bonding» (en anglès). www.palomartechnologies.com. [Consulta: 1r desembre 2016].
* ↑ «Mètodes de Wire bondind 2» (en anglès). www.smallprecisiontools.com. [Consulta: 1r desembre 2016].
# Wireless Gigabit Alliance

La Wireless Gigabit Alliance (WiGig Alliance) va ser una associació comercial que va desenvolupar i va promoure l'adopció de la tecnologia de comunicacions sense fils de velocitat multigigabit per segon " WiGig " que funcionava sobre la banda de freqüència de 60 GHz sense llicència. L'aliança va ser subsumida per la Wi-Fi Alliance el març de 2013.
La formació de l'aliança WiGig per promoure el protocol IEEE 802.11ad es va anunciar el maig de 2009. L'especificació WiGig de la versió 1.0 completada es va anunciar el desembre de 2009. El maig de 2010, WiGig va anunciar la publicació de les seves especificacions, l'obertura del seu Programa d'Adoptors i l'acord d'enllaç amb la Wi-Fi Alliance per cooperar en l'expansió de les tecnologies Wi-Fi. El juny de 2011, WiGig va anunciar el llançament de la seva especificació versió 1.1 preparada per a la certificació.

## Referències

* ↑ «Wireless Gigabit Alliance Web Page» (en anglès).
* ↑ Nitsche, Thomas; Cordeiro, Carlos; Flores, Adriana; Knightly, Edward; Perahia, Eldad IEEE Communications Magazine, 52, 12, 11-12-2014, pàg. 132–141. DOI: 10.1109/MCOM.2014.6979964.
* ↑ Higginbotham, Stacey. «WiGig Alliance to Push 6 Gbps Wireless in the Home» (en anglès). GigaOm, 06-05-2009. Arxivat de l'original el de gener 9, 2013. [Consulta: 14 novembre 2013].
* ↑ Takahash, Dean. «WiGig Alliance seeks to bring super-fast wireless video transfer to homes» (en anglès). VentureBeat, 06-05-2009.
* ↑ «WiGig Unites 60 GHz Wireless Development» (en anglès). Wi-Fi Net News.
* ↑ Higgins, Tim. «Why WiGig?» (en anglès). Small Net Builder, 08-05-2009.
* ↑ Reardon, Marguerite. «Tech giants back superfast WiGig standard» (en anglès). CNET, 07-05-2009.
* ↑ Murph, Darren. «WiGig Alliance completes multi-gigabit 60 GHz wireless specification: let the streaming begin» (en anglès). Engadget, 10-12-2009.
* ↑ Merritt, Rick. «WiGig group gives first peak at 60 Ghz spec» (en anglès). EE Times, 10-12-2009.
* ↑ Takahashi, Dean. «WiGig Alliance creates next-generation wireless networking standard» (en anglès). Venture Beat, 10-12-2009.
* ↑ Lawson, Stephen. «WiGig Fast Wireless Group Finishes Standard» (en anglès). PC Mag, 10-12-2009. Arxivat de l'original el 2011-12-13. [Consulta: 4 novembre 2023].
* 1 2 «WiGig Alliance Announces Completion of its Multi-Gigabit Wireless Specification» (en anglès). Businesswire.
* ↑ «Wi-Fi Alliance and WiGig Alliance to Cooperate on Expansion of Wi-Fi Technologies» (en anglès). PR Newswire.
# Pia Waugh

Pia Waugh (Australia, 1973), nascuda com a Pia Smith i avui més coneguda com a Pia Andrews, és una consultora i política australiana, defensora del govern obert, moviment polític caracteritzat per l'adaptació de la filosofia del programari lliure als principis de la democràcia.
Pia Waugh va començar a treballar en política el 2009 com assessora de la senadora Kate Lundy. Des aleshores ha participat en una gran diversitat de projectes polítics: GovHack, Society5, Distributed Democracy, OKFNau, etc. És la responsable de data.gov.au i de National Map, eines que proporcionen una manera fàcil d'accedir i reutilitzar dades públiques a través de la retroalimentació dels usuaris.
Pia Waugh també és força coneguda a Austràlia pel seu compromís amb el programari lliure: ha estat dirigent de la Software Freedom International, organització que promou el Dia de la llibertat del programari, i presidenta i vicepresidenta de Linux Austràlia.

## Guardons

El 2014 va ser seleccionada per Financial Review com una de les 100 dones més influents d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 «Australia’s 100 Women of Influence 2014 | afr.com» (en anglès). [Consulta: 30 març 2016].
* 1 2 «Standard Bio | pipka.org» (en anglès). [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Welcome - data.gov.au» (en anglès). [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «NationalMap» (en anglès). [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «May the source be with you - Technology - smh.com.au» (en anglès). [Consulta: 30 març 2016].

## Enllaços externs

* OSCON - Geek Feminism Wiki - Wikia
* Digital Freedom Foundation | Maintenance page
# L'Espoli (Lió)

L'Espoli, en versió de mig cos, conservada al Museu de Belles Arts de Lió, és una de les quatre versions de mig cos, amb major o menor participació d'El Greco, i/o de del del seu taller, i/o de Jorge Manuel Theotocópuli. Al catàleg raonat d'obres d'El Greco, Harold Wethey li assigna el número X-93.

## Temàtica de la obra

Segons José Camón Aznar, El Greco potser hauria realitzat una segona versió de L'espoli per a la Catedral de Toledo, reduïda i sense Les Tres Maries, que hauria contrarrestat algunes objeccions teològiques, i que seria el model d'on partirien les quatre versions conegudes de mig cos de L'Espoli. Tanmateix no hi ha cap evidència de que el mestre efectivament pintés aquesta segona versió per a la Catedral de Toledo.

## Anàlisi de l'obra

Aquesta obra de Lió correspon a una versió reduïda (de la part superior) de L'Espoli de Múnic, perquè reprodueix la vista posterior d'un home d'edat avançada, (el segon a la dreta, darrera l'esbirro de la túnica verda) que apareix a aquesta versió, però que no existeix al original de la Catedral de Toledo. El Dr. Soehner creu que aquest llenç va sortir de l'obrador d'El Greco abans de 1586.
Obra autèntica per José Camón Aznar, Mayer i Manuel Bartolomé Cossío. Obra d'escola, segons Harold Wethey.

## Vegeu també

* L'Espoli

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Polígrafa; Madrid-1967
* Frati, Tiziana; La Obra pictórica completa de El Greco ; Noguer Rizzoli Editores; Barcelona-1970
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra citada, p. 201-202.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 201.
* ↑ Frati, Tiziana. Obra citada, p. 96-97.
# Aïllament sanitari en humans

L'aïllament representa una de les diverses mesures que es poden adoptar per implementar el control de la infecció. Es tracta d'una prevenció de la propagació de malalties contagioses d'un pacient a altres pacients, a professionals de la salut i a visitants, o de persones alienes a un pacient en particular (aïllament invers). Existeixen diverses formes d'aïllament, en algunes de les quals es modifiquen els procediments de contacte i en altres en què el pacient es manté allunyat de totes les altres.
L'aïllament s'utilitza més quan un pacient té una malaltia vírica o bacteriana contagiosa (transmissible de persona a persona).
S'utilitzen equips especials segons les diverses formes d'aïllament. Aquests solen incloure equips de protecció individual (bata, màscara i guants) i controls d'enginyeria (sales de pressió positiva, sales de pressió negativa, equips de flux d'aire laminar i diverses barreres mecàniques i estructurals). Es poden construir sales d'aïllament dedicades als hospitals o es poden designar unitats d'aïllament temporals en unes instal·lacions enmig d'una emergència epidèmica.
En alguns casos, sobretot en epidèmies, pot ser de gran utilitat l'aïllament domiciliari. En aquests casos parlen sovint de distanciació social per tota la situació d'aïllament d'una població i de les conseqüències socials d'aquestes mesures.

## Referències

* ↑ Lawrence J; May D Infection control in the community. Elsevier Health Sciences, 2003, p. 136. ISBN 978-0-443-06406-7.
* ↑ Uys LR. Fundamental nursing. Pearson South Africa, 1999, p. 249. ISBN 978-0-636-04208-7.
* ↑ «Aïllament domiciliari per a possibles casos de cor.pdf». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2020-03-13. [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ «La Seu d'Urgell amplia les mesures preventives davant la fase d'alerta pel coronavirus decretada pel Govern». laseu.ca, 11-03-2020. [Consulta: 16 març 2020].

## Vegeu també

* Quarantena
* Distanciació social
# Hanková

Hanková és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1556.
# Microgenys lativirgata

Microgenys lativirgata és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131) Ind. Univ. Studies Núm. 18. 1-32.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1927. The American Characidae. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 4): 311-428, 24 pls.
* ↑ «Microgenys lativirgata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2019 tenia 39.242 habitants.
# Atelier Iris: Eternal Mana

Atelier Iris: Eternal Mana (イリスのアトリエ エターナルマナ, Irisu no Atorie Etānaru Mana) és un videojoc RPG desenvolupat per la companyia japonesa Gust per la PlayStation 2. Aquest és el primer joc de la saga Atelier Iris sent llançat a la PS2. Els RPG d'estratègia Atelier havien estat llançats en diverses plataformes al Japó des de 1997. Malgrat la seva llarga i popularitat al Japó, Atelier Iris és el primer títol de la saga llançat fora del Japó.

## Ambientació i argument

Eternal Mana es troba al món de Regallzine, la llar de l'alquímia i el mana. Les guerres i les disputes internes han separat el regne d'Esviore i ara, l'àrea del sud d'Esviore on es desenvolupa el joc ja no està sota el control del rei Slaith. En lloc d'això, cada ciutat estat separada de South Esviore gestiona els seus propis assumptes, negociant-se els uns amb els altres, però romanent en la seva majoria separats.
La situació amb Regallzine també està lligada al destí d'Avenberry, una llegendària ciutat d'alquimistes que va existir molts centenars d'anys abans del començament del joc. Ningú no sap exactament què va passar, però es diu que Avenberry va caure a causa de l'ús indegut de l'alquímia que va dur la seva vida. Molts alquimistes i caçadors de tresors han vingut a Avenberry per intentar desbloquejar els seus secrets des de llavors i la ciutat de Kavoc va ser construïda per a aquest propòsit. No obstant això, cap ha estat capaç de superar la porta que protegeix la ciutadella i, fins ara, els secrets d'Avenberry s'han conservat.
Els alquimistes d'avui són pocs i distants, la majoria basant la seva investigació en els estudis d'Iris, un alquimista que va viure abans de la caiguda d'Avenberry. Viatgen el món a la recerca de nous artefactes alquímics per a la síntesi, les ruïnes del passat i Mana. La mana és una raça d'éssers que permeten als alquimistes utilitzar el seu poder. Augmenten el poder dels elements que els alquimistes extreuen dels objectes del món i els usen per crear articles màgics nous i potents. Mana té sentiments, emocions i personalitats igual que les persones, i molts esdevenen bons amics amb el seu alquimista, encara que algunes persones obliden aquest fet.
El protagonista del joc, Klein Kiesling, és un d'aquests alquimistes errants. La seva aventura comença quan ensopega amb un monstre en un bosc, és rescatat per una noia, i comparteixen el destí i, finalment, el destí del món.

## Referències

* ↑ «Official Website». Nippon Ichi Software. [Consulta: 19 agost 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial japonès (japonès)
* Lloc web oficial nord-americà (anglès)
# Microgenys weyrauchi

Microgenys weyrauchi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131) Ind. Univ. Studies Núm. 18. 1-32.
* ↑ Fowler, H. W. 1945. Descriptions of seven new fresh-water fishes from Peru. Notulae Naturae (Philadelphia) Núm. 159: 1-11.
* ↑ «Microgenys weyrauchi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Piula dels arbres

La piula dels arbres o la titina d'arbre i titeta sorda a les Balears (Anthus trivialis) és una espècie d'ocell de l'ordre dels passeriformes.

## Morfologia

* Fa 15 cm de llargària.
* Pesa entre 20 i 25 grams.
* Color general bru, amb el pit una mica més clar i cobert amb un ratllat fosc.

## Subespècies

* Anthus trivialis trivialis
* Anthus trivialis haringtoni
* Anthus trivialis schueteri
* Anthus trivialis sibiricus

## Reproducció

Sobre un pedestal de molsa, a terra, estableixen el nial fet amb herbes seques i pèl. Al maig-juliol la femella escalfa els 4 o 6 ous que havia post i, després, amb l'ajut del mascle, alimenten la niuada, els integrants de la qual deixen el niu al cap de 12-13 dies. Sovint fan dues cries.

## Alimentació

S'alimenten d'insectes, de larves, d'aràcnids i de llavors.

## Hàbitat

És un ocell més aviat muntanyenc, que viu en la confluència de boscos de roures o de pins i als prats humits. Té més tirada pels arbres que no pas els altres representants de la família.

## Distribució geogràfica

Habita tot Europa (llevat del litoral mediterrani) i part d'Àsia, i hiverna a l'Àfrica tropical i sud d'Àsia. És migratori als Països Catalans.

## Costums

Es llança sobre una branca amb les ales obertes mentre segueix cantant.

## Referències

* ↑ «Piula dels arbres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgines 83-84. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* Estudi de la població de piula dels arbres al Principat de Catalunya
* Hàbitat i comportament social d'aquest ocell. (francès)
* Fotografies i enregistraments sonors del cant de la piula dels arbres (anglès)
* Taxonomicon (anglès)
# Zheng Shuyin

Zheng Shuyin (1 de maig de 1994) és una esportista xinesa que competeix en taekwondo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, obtenint una medalla d'or en la categoria de +67 kg. Va guanyar una medalla de plata al Campionat Mundial de Taekwondo de 2015.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 1 | +67 kg |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 2 | –73 kg |

## Referències

* ↑ «Zheng Shuyin» en Taekwondodata.com (anglès)
# Paint Box

Paint Box és un tema del grup de rock progressiu britànic Pink Floyd escrita i interpretada pel teclista Rick Wright. Va aparèixer per primer cop el 1967 a la cara B del single Apples and Oranges. Les principals característiques d'aquest tema són llargs passatges a la bateria de Nick Mason i les paraules antisocials: (Last night I had too much to drink / Sitting in a club with so many fools = La nit anterior vaig beure molt/ estava assegut en un club ple d'imbècils). Paint Box es va reeditar en les compilacions Relics i The Early Singles on va aparèixer amb el nom Paintbox.

## Crèdits

* Syd Barrett - guitarra, cor
* Roger Waters - baix, cor
* Rick Wright - piano, veu
* Nick Mason - bateria, percussions

## Reinterpretacions

Una reinterpretació d'aquest tema fou feta per Jimmy Caprio en l'àlbum A Fair Forgery of Pink Floyd, disc homenatge del grup aparegut el 2003.

## Referències

* ↑ «The Piper at the Gates of Dawn (3-CD Deluxe Edition)». Allmusic.com.
* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. London: Omnibus Press. ISBN 0-7119-4301-X.
# Kubčur

El Kubčur fou el més important dels impostos mongols de l'època genguiskànida. Era un impost sobre els ramats que pagaven els mongols directament al seu sobirà. Es va instituir per Genguis Kan per recaptar fons per ajudar al seu aliat Wang Khan dels keraits. Durant el temps que va estar en vigor era l'equivalent d'un cap de bestiar per cada 100. Mongke el va modificar el 1252 i el va convertir en un impost a pagar segons la riquesa de cadascú. Va desaparèixer progressivament. A Pèrsia el va abolir Ghazan.

## Referències

* Morgan, D.O. " Ḳūbčūr". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 9 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/kubcur-SIM_4468>