OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 755 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 755 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 20 de maig de 1992 després d'examinar l'aplicació de República de Bòsnia i Hercegovina per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que República de Bòsnia i Hercegovina fos admesa. La recomanació es va produir enmig de la Dissolució de Iugoslàvia.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Província d'Orellana

Orellana és una de les 22 províncies de l'Equador, situada a l'extrem oriental de l'Amazònia equatoriana. La seva capital és Puerto Francisco de Orellana (també anomenada El Coca), batejada a partir de l'explorador Francisco de Orellana i situada a la confluència dels rius Napo i Coca.
La província consta de 4 cantons (capital entre parèntesis) que abans eren part de la província de Napo:
* Aguarico (Nuevo Rocafuerte)
* Francisco de Orellana (Puerto Francisco de Orellana)
* Joya de los Sachas (La Joya de los Sachas)
* Loreto (Loreto)
La superfície és de 22.000 km² i té uns 65.000 habitants. Fou creada pel Congrés nacional el 20 de juliol de 1998 amb efectes de 30 de juliol de 1998, sent president interí de l'estat Fabián Alarcón.
# Laura Camargo Fernández

Laura Camargo Fernández (Madrid, 11 de març de 1974) és una filòloga i política espanyola, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.
El 2004 es doctorà en filologia hispànica (especialitat en Lingüística) per la Universitat d'Alcalá de Henares. Les seves línies de recerca són la pragmàtica, la sociolingüística i l'anàlisi de la conversa. És professora de llengua i literatura espanyoles a la Universitat de les Illes Balears. Ha escrit articles per a diverses publicacions.
Es va presentar a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011 dins la candidatura unitària anticapitalista Dissidents, però no fou escollida. En 2014 ingressà a Podem, qui la va posar com a número 4 a les llistes de Mallorca per a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. Fou secretària de la comissió d'hisenda i pressupostos del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ Web de l'UIB
* ↑ Un total de 27 candidaturas para el Parlament y los consells insulars, Diario de Mallorca, 24 d'abril de 2015
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ Fitxa del Parlament Balear

## Enllaços externs

* Laura Camargo al web de Podemos
* «Obra de Laura Camargo Fernández» a Dialnet.
# Carles Casals i Ribes

Carles Casals i Ribes (Sants-Montjuïc, 29 d'agost de 1852 - Bonastre, 1908) va ser un organista, pianista, professor i compositor molt vinculat a la vila del Vendrell. Els seus fills Enric i sobretot Pau van ser músics d'anomenada.

## Biografia

Era un dels tres fills de Miquel Casals i Anglarill i Eulàlia Ribas Casals, i net per part de pare de Joan Casals Martí i Mariàngela Anglarill i Comajuncosa.
Quan tenia 20 anys es presentà per a la plaça d'organista de l'església parroquial del Vendrell i la guanyà; a més, posteriorment en dirigí també el cor.
Entre els anys 1890-1891 renuncià a la plaça d'organista i es traslladà a Barcelona amb la seva família.
Carles Casals tenia excel·lents qualitats per la pedagogia musical i es guanyà la vida fent classes de solfeig i piano on va tenir un gran nombre de deixebles, entre els quals destaquen la que va ser la seva dona, Pilar Defilló i els seus fills Enric i Pau Casals i Defilló; també ho foren els músics vendrellencs Benvingut Socias (pianista), Bonaventura Dini (violoncel·lista) i Pau Palau Calaf.

## Obres

* Los pastorcillos en Belén (1883), remusicació d'uns pastorets nadalencs antics que es representaven al Vendrell. Música de Carles Casals, amb alguna col·laboració del seu fill Pau, aleshores de set anys

## Referències

* ↑ Kirk, H. L.. Pablo Casals: A Biography (en anglès). Holt, Rinehart and Winston, 1974, p.17. ISBN 978-0-03-007616-9.
* ↑ «Una mostra sobre el pare de Pau Casals commemorarà el naixement del músic», 17-12-2008.

## Enllaços externs

* Reportatge de RTV El Vendrell sobre la reestrena de Los Pastorcillos de Belén Arxivat 2010-10-08 a Wayback Machine.
# Sant Etelbert

Sant Etelbert és el nom dels següents personatges:
* Etelbert de Kent, rei de Kent
* Etelbert II d'Ànglia de l'Est, rei d'Ànglia de l'Est
# Resolució 753 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 753 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 18 de maig de 1992 després d'examinar l'aplicació de Croàcia per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Croàcia fos admesa. La recomanació es va produir enmig de la Dissolució de Iugoslàvia.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Attariššiya

Attariššiya era un cap (o un rei) dels ahhiyawa (aqueus) esmentat durant el regnat del rei hitita Tudhalias II.
Va atacar Madduwattas, un governant local, al territori de Lukka (Lícia), i el va derrotar. En un segon atac, Madduwattas va fugir, i Attariššiya va conquerir Zippasla, però els hitites van enviar un exèrcit que el va expulsar, encara que sembla que es va quedar al país. Hi ha hagut temptatives d'identificar-lo amb Atreu (en grec antic Ἀτρεύς), personatge de la mitologia grega pare dels guerrers aqueus Agamèmnon i Menelau.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 22, 43, 298. ISBN 8446022532.
# Província d'Oruzgan

La província d'Oruzgan o Urozgan (Orūzgān or Urōzgān, paixtu: اروزګان), també Uruzgan o Rōzgān (paixtu: روزګان) és una divisió administrativa de l'Afganistan al centre del país però molt lligada a Kandahar. La capital és Tarin Kowt. Va perdre una part de la província el 28 de març de 2004, amb la qual es va formar (en gran part) la província de Daykundi de majoria hazara deixant la província amb majoria paixtu. El districte de Gizab, que era de majoria paixtu però havia estat segregat, fou retornat a la província el maig de 2006. El líder talibà Mullah Omar va néixer a Singesar, un poble de la província.
La superfície és de 22.696 km² i la població estimada el 2021 de 443.804 habitants.

## Districtes

Districtes d'Orūzgān :
| Districte | Capital | Població | Notes |
| Chinarto | | 14.735 | Districte temporal |
| Chora | Chora | 58.803 | |
| Deh Rahwood | Deh Rawood | 70.449 | |
| Gizab | Gizab | 48.493 | |
| Khas Uruzgan | | 65.021 | |
| Shahidi Hassas (Cahar Chineh) | | 67.860 | |
| Tarin Kowt | Tarin Kowt | 118.443 | |
La població resulta de l'anuari "Estimated Population of Afghanistan 2021-22" on s'afegeix el districte de Chinarto amb una població d'uns 15.000 habitants.

## Referències

* ↑ Afghanistan Geographic & Thematic Layers
* ↑ «Estimated Population of Afghanistan 2021-22» (en anglès) p. 109-111. National Statistic and Information Authority (NSIA), 08-06-2021. Arxivat de l'original el 24/06/2021. [Consulta: 14 setembre 2021].
# Laura Tato Fontaíña

Laura Tato Fontaíña (Vigo, 14 de juliol de 1951) és una experta en literatura gallega especialitzada en teatre.
Llicenciada en Filologia Romànica per la Universitat de Santiago de Compostel·la el 1973, és doctora en Filologia Galego-Portuguesa el 1996 per la Universitat de la Corunya. Després d'exercir la docència durant quinze anys en l'ensenyament privat, actualment és professora titular de les Facultats de Filologia i Humanitats de la Universitat de la Corunya. Viu a la ciutat de Ferrol.
Està especialitzada en teatre gallec, particularment pel que fa a l'etapa anterior a la Guerra Civil. Va formar part de l'equip que coordinà l'obra Historia da Literatura Galega, de 5 volums, publicada per AS-PG i A Nosa Terra entre 1996 i 1998. Així mateix, va ser la directora filològica de la Biblioteca Virtual Gallega de la Universitat de la Corunya entre els anys 2001 i 2004. Des de la seva creació el 1997, dirigeix la Serie Azul, 'Literatura Teatral Galega', de les publicacions de la Bibliotexa-Arxiu Teatral 'Francisco Pillado Maior' també a la Universitat de la Corunya, de la qual és coordinadora científica.
És autora d'articles, i assajos i ha treballat en edicions, traduccions i diverses obres col·lectives i en la divulgació de la literatura gallega i del cinema.
Així mateix, ha estat distingida amb premis com el del "IV Certame de Investigación Lingüística e Literaria Ricardo Carvalho Calero" i el del " Vicente Risco de Ciencias Sociais".

## Referències

* ↑ «Ficha de Laura Tato Fontaíña». [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «Laura Tato». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ asociacionescritoras-es. «Taboleiro do libro galego (IV), por Ramón Nicolás | ::Axenda cultural AELG::». Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Centro de Documentación da AELG». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ asociacionescritoras-es. «Ribeira: presentación de Roberto Vidal Bolaño. Unha vida para o teatro, de Laura Tato | ::Axenda cultural AELG::». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ asociacionescritoras-es. «A Real Academia Galega edita a primeira serie de antoloxías dedicada ás Irmandades da Fala | ::Axenda cultural AELG::». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Laura Tato Fontaíña - Citações do Google Acadêmico». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Grupo de Investigación Lingüística e Literaria Galega - Información de Investigador/a». [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ asociacionescritoras-es. «Laura Tato Fontaíña gaña o Premio Vicente Risco de Ciencias Sociais | ::Axenda cultural AELG::». Arxivat de l'original el 2014-09-17. [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Laura Tato Fontaíña descubre la producción teatral de Otero Pedrayo» (en castellà). La Voz de Galicia, 08-02-2014.
* ↑ X.M.C. «Laura Tato Fontaíña recibe el Premio Vicente Risco». Faro de Vigo, 14-02-2009.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'autora a AELG
# Serra de l'Avetar

La Serra de l'Avetar és una serra situada en el terme municipal de Tordera, a la comarca del Maresme, amb una elevació màxima de 547,8 metres a la Roca d'en Cona.

## Llocs d'interés

A prop de la part nord de la carena hi ha l'ermita de la Mare de Déu de l'Erola.

## Referències

* ↑ «serra de l’Avetar». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia, s.d. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Mare de Déu de l'Erola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Província d'Omasuyos

La província d'Omasuyos és una de les 20 províncies del Departament de La Paz a Bolívia. La seva capital és Achacachi.
# Laura Summerton

Laura Ann Summerton - nascuda el 13 de desembre de 1983 a Adelaida (Austràlia) - és una jugadora de bàsquet australiana. Ha aconseguit 5 medalles en competicions internacionals amb Austràlia, entre Mundials i Jocs Olímpics.

## Referències

* ↑ Stewart-Hudsonpublisher=Australian Commonwealth Games Association Inc., Marion. «Basketball — Women». A: Australia at the Commonwealth Games 1911-2006 : XVIII Commonwealth Games, 15–26 March, Melbourne 2006, 2006, p. 42. ISBN 9780958019019.

## Enllaços externs

* Perfil en basketball reference (WNBA)
* Perfil en fiba.com
# Carrer de Baix de Castell d'Empordà

El carrer de Baix és una via pública de Castell d'Empordà, al terme municipal de la Bisbal d'Empordà, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És l'únic carrer del nucli de Castell d'Empordà, desenvolupat a l'interior del recinte fortificat en època medieval. El carrer de Baix està situat al costat del castell que va donar nom al nucli, a la seva banda nord. És un carrer estret, que segueix un suau pendent que va des de la torre mestra de la fortalesa fins al portal de l'antiga muralla. Les cases d'aquest carrer són petites i senzilles, de tipologia rural, de pedra amb coberta de teula. Conserva algunes restes de l'antic paviment.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Sant Mamet

«Sant Mamet» té aquests significats:
* Sant Mamet (Alòs de Balaguer), muntanya entre els municipis d'Alòs de Balaguer i de Vilanova de Meià, a la comarca de la Noguera
* Muntanya de Sant Mamet, serra prepirinenca a cavall dels municipis d'Alòs de Balaguer, Artesa de Segre, Vilanova de Meià i Camarasa, a la comarca de la Noguera
* Sant Mamet d'Anes, antiga parròquia, avui dia ermita, al municipi de Bellver de Cerdanya
* Sant Mamet de Corró d'Amunt, església originalment romànica al poble de Corró d'Amunt (les Franqueses del Vallès)
* Sant Mamet de Riumors, església del municipi de Riumors (Alt Empordà)
* Sant Mamet (Gard), municipi francès al departament del Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló)
* Sant Mamet e la Salvetat, municipi francès al departament del Cantal
* Cantó de Sant Mamet-la Salvetat, cantó francès al districte d'Orlhac (departament del Cantal)
* Cantó de Sant Mamet del Gard, cantó francès al districte de Nimes (departament del Gard, regió del Llenguadoc-Rosselló)
Personatge
# Dos col·legues al rescat

Dos col·legues al rescat (títol original en noruec, Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin) és una pel·lícula d'animació noruega del 2015. John Brungot i Hermann Sabado interpreten les veus dels dos protagonistes en la versió original. El film està basat en el duo musical Knutsen & Ludvigsen. S'ha doblat al català.
La pel·lícula va guanyar la categoria de millor banda sonora als premis Kanon de 2015 per a Øystein Dolmen, Gustav Lorentzen i Kåre Vestrheim. Als mateixos premis, va ser nominada a la categoria de millor productor per Eric Vogel. Durant els premis Amanda 2016, la pel·lícula va ser nominada a la millor pel·lícula infantil, mentre que Dolmen, Lorentzen i Vestrheim van ser nominats a la categoria de millor banda sonora.
El segon film d'animació d'aquesta franquícia es va estrenar el 2020 i va dur el nom Dos col·legues i la gran bèstia.

## Referències

* ↑ «Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin - 2015». [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ «Dos col·legues al rescat». Goita què fan, ara!. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «Bølgen storfavoritten til Kanonprisen 2016». [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ ««Bølgen» tok storeslem». [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «Åtte nominasjoner til norsk Cannes-film». [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «Amanda 2016: «Bølgen» er årets norske kinofilm». [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «Filmanmeldelse: «Knutsen & Ludvigsen 2» er en leken musikal». [Consulta: 9 juliol 2021].
# Resolució 759 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 759 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 12 de juny de 1992, va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) continuaria sent essencial per a un acord pacífic. El Consell va demanar al Secretari General que tornés a informar abans del 30 de novembre de 1992 per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa la Resolució 365 (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar junts per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establerta a la Resolució 186 (1964), fins al 15 de desembre de 1992.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Conflicte de Xipre
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Augies (desambiguació)

Augies o Augias és un nom propi grec que pot fer referència a:
* Antropònim (grec antic: Αὐγείας):
** Augies, fill d'Hèlios, posseïa un enorme ramat de vaques en uns estables que Hèrcules va fer net en el seu cinquè treball.
** Augies també és el nom del pare d'Admet, un troià que durant el setge de la ciutat va ferir Meges (fill de Fileu), segons Lesques (Pausànies, X 25.5)
* Topònim (grec antic: Αὐγείαι):
** Augies, població de Lacònia anomenada també Egies
** Augies, població de la Lòcrida

## Vegeu també

Altres noms propis de la mateixa arrel (αὐγή, 'claror'):
* Auge, filla d'Àleu, el rei de Tègea, i mare de Tèlef
* Auges, fill d'Hèlios que contribuí a l'expulsió dels telquins de Rodes, segons Nonnos de Panòpolis
* Augia, nimfa epònima d'Augies de la Lòcrida
* Àugeas, comediògraf atenès

## Referències

* ↑ Dizionario Etimologico della Mitologia Greca. Università degli Studi di Trieste, 14/05/2017, p. 57.
# Lebiasina ortegai

Lebiasina ortegai és una espècie de peix pertanyent a la família dels lebiasínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu associat amb Poecilia caucana, Trichomycterus caliense, Bryconamericus caucanus, Astyanax aurocaudatus, Aequidens pulcher, Bambusa guadua, Calathea lutea, Musa paradisiaca, Matisia cordata i Trichanthera gigantea.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Hist. Nat. Poiss. v. 19. i-xix + 1-544 + 6 pp.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C.A., 2008. Lebiasina ortegai (Characiformes: Lebiasinidae), nueva especie, sistema del rio Cauca, Colombia. Dahlia (Revista de la Asociación Colombiana de Ictiólogos) 10: 17-25.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C.A., 2008.
* ↑ Maldonado-Ocampo, J.A., R.P. Vari i J.S. Usma, 2008. Checklist of the Freshwater Fishes of Colombia. Biota Colombiana 9(2):143-237.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Carxofa morada

La carxofa negra, carxofa morada o carxofa lila és una varietat de la carxofa que sembla que és descendent de la carxofa violeta de Provença. Sembla que arribaren provinents de França el segle xix. Una subvarietat espinosa es cultiva a Sardenya amb denominació d'origen controlada: la carxofa espinosa de Sardenya.
A Catalunya Nord s'anomenen macau o violet. A Mallorca hi ha una varietat petita i allargada i a Menorca hi ha una varietat descrita com a de color morat, lleugerament allargada i punxeguda.

## Referències

* 1 2 http://www.llavorsvallesoriental.cat/especies/carxofes/
* ↑ http://parcsnaturals.gencat.cat/web/.content/home/serra_de_montsant/coneix-nos/centre_de_documentacio/fons_documental/biblioteca_digital/millora_rural/fruiters-Montsant/MESTRES_fruitersMontsant.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.gastroteca.cat/ca/fitxa-productes/carxofa_espinosa_sardenya/
* ↑ http://www.illesbalearsqualitat.es/iquafront/archivo/1487538;jsessionid=CF40776EB1AFA1974695B062DDB2F5CF?nom=%20Dieta_II.pdf&mime=application%2Fpdf
* ↑ Guia de varietats locals de Menorca - Menorca Reserva de Biosfera
# Sentia

* Per a altres significats, vegeu «Sèntia».
La lex Sentia va ser una antiga llei romana establerta probablement l'any 19 aC quan eren cònsols Gai Senti Saturní i Quint Lucreci Vespil·ló, i amb August d'emperador. Ordenava cobrir amb Patricis les vacants que es produïssin al senat. El nom de la llei apareix amb diverses variants.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 149 [Consulta: 18 abril 2022].
# Dos corbs negres baixistes

Dos corbs negres baixistes (en anglès: Bearish Two Crows) és un patró d'espelmes japoneses format per tres espelmes que indica un possible canvi de tendència alcista; rep aquesta denominació per les dues espelmes negres que apareixen al patró.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista.
* Es forma un gran espelma blanca en consonància amb la tendència alcista.
* El segon dia s'obre amb gap alcista, però es tanca per sota de l'obertura formant un espelma negra
* El tercer dia es forma una altra espelma negra que obre per sota del tancament anterior, omple el gap alcista precedent, i tanca enmig del cos de la blanca

## Explicació

En un context de tendència alcista perllongada s'observa el segon dia que malgrat obrir amb gap a l'alça s'acaba tancant per sota (espelma negra), primera evidència de la pèrdua de força de la tendència. El tercer dia ja s'obre per sota, s'omple el gap i s'acaba tancant encara més per sota, evidència del deteriorament de la força compradora.

## Factors importants

És similar a l'estel vespertí baixista per bé que amb menys força doncs no hi ha gap previ a la tercera espelma. Es recomana esperar a la confirmació al quart dia següent en forma gap baixita, un trencament de tendència, o sinó en forma d'espelma negra amb tancament inferior.

## Bibliografia

* «Bearish Two Crows». Candlesticker. [Consulta: 8 maig 2011].
# Ex vivo

Ex vivo (del llatí que significa: "fora de la vida") significa el que té lloc fora d'un organisme. En la ciència, ex vivo es refereix als experiments o mesuraments fets en o sobre teixit biològic en un ambient artificial fora de l'organisme amb les alteracions mínimes de les condicions naturals. Les condicions Ex vivo permeten experiments sota condicions més controlades que les que són possibles en experiments in vivo (en l'organisme intacte).
Un avantatge principal de fer servir teixits ex vivo és que permet fer proves o mesuraments que no són possibles per raons ètiques en subjectes vius.
En biologia cel·lular els procediments ex vivo sovint impliquen cèl·lules vives o teixits trets d'un organisme i cultivats en aparells de laboratori, normalment sota condicions no alterades durant fins a 24 hores. Si es passa de les 24 hores els experiments es consideren in vitro.

## Referències

* ↑ Ex Vivo al Diccionario Español del Cáncer
* ↑ Ex Vivo al Medical Dictionnary