OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chlorurus strongylocephalus

Chlorurus strongylocephalus és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins al sud-oest d'Indonèsia i el Mar d'Andaman.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bellwood, D.R., 1994. A phylogenetic study of the parrotfishes family Scaridae (Pisces: Labroidei), with a revision of genera. Rec. Aust. Mus. Suppl. 20:1-86.
* Bellwood, D.R. 2001: Family Scaridae. A: Carpenter & Niem 2001. Species identification guide for fishery purposes. Bony fishes part 4. 6: 3468-3492, Pls. VI-XIV.
* Bleeker, P. 1854: Specierum piscium javanensium novarum vel minus cognitarum diagnoses adumbratae. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië, 7: 415-448.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1986. Scaridae. p. 706-714. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Rodrigo Botet

Josep Rodrigo Botet (Manises, 2 d'abril de 1842 — Madrid, 3 de juliol de 1915) va ser un enginyer i paleontòleg valencià.

## Biografia

Naix a Manises l'any 1842, era fill d'un matrimoni de terrissaires, Onofre Rodrigo Aliaga i Teresa Botet Royo. L'any 1856 la família es traslladà a València, on van obrir una botiga d'objectes de ceràmica a la plaça Redona.
Ben jove va iniciar la carrera militar i va ser destinat a Cuba. L'any 1864 va ser acusat de conspirador carlí, el que li va valdre l'expulsió de l'exèrcit i la presó. Va ser empresonat a les illes Canàries i després a les torres de Quart de València. Va eixir en llibertat en el context de la revolució Gloriosa. Inicialment va donar suport al bàndol de Carles VII en la tercera guerra carlina, amb iniciatives polítiques i militars en el Maestrat valencià. Això li va suposar períodes d'exili a França. Després va actuar com a espia infiltrat del govern en les files carlines. L'any 1875 va ser acusat de frau empresarial i es va haver d'exiliar novament a França, des d'on va marxar a l'Argentina en companyia de la seua segona esposa i del naturalista català Enric Carles.
A Argentina va estudiar enginyeria atret per les possibilitats d'evolució professional que oferia el país, que es trobava en ple procés de desenvolupament. Com a enginyer va participar en la planificació urbanística de la ciutat de La Plata, destinada a ser la nova capital de la nació. També va participar en els projectes de construcció de les dàrsenes del port de Buenos Aires, diverses obres d'enginyeria i sanejament a la mateixa ciutat, el traçat de línies ferroviàries cap a l'interior del país i obres de canalització en el riu Bermejo.
Posteriorment es traslladà al Brasil, on va dirigir la xarxa de canals i obres del Riu Tietê i va construir la central elèctrica de São Paulo. De nou a l'Argentina va crear la companyia d'enginyeria Rodrigo Botet y Cía. amb la qual va construir el canal i port de Campana, a la província de Buenos Aires.
En commemoració seva l'Ajuntament de València li dedicà l'antiga plaça de Sant Jordi, al barri de Sant Francesc.

## Bibliografia

* (castellà) Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X

## Referències

* ↑ «Tal dia com hui del 1842 va nàixer Josep Rodrigo Botet a Manises» (en catalan), 02-04-2022. [Consulta: 20 agost 2023].
# Alexteroon hypsiphonus

Alexteroon hypsiphonus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, República del Congo, Gabon i, possiblement també, a Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. & Schiøtz, A. 2004. Alexteroon hypsiphonus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Vadito

Vadito és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vadito tenia 242 habitants, 87 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 108,6 habitants per km².
Dels 87 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.875 $ i la renda mediana per família de 20.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 4.375 $. La renda per capita de la població era de 9.481 $. Aproximadament el 41,1% de les famílies i el 35,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vadito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vadito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Quint Plauci

Quint Plauci (en llatí Quintus Plaucius) va ser un magistrat romà del segle i. Era fill d'Aule Plauci, cònsol sufecte l'any 1 aC, i germà d'Aule Plauci, famós per les seves conquestes a Britànnia en temps de l'emperador Claudi. Formava part de la gens Plàucia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser noment cònsol l'any 36 juntament amb Sext Papini Al·liè.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals VI,40
# Excusatio non petita, accusatio manifesta

Excusatio non petita, accusatio manifesta és una locució llatina d'origen medieval. La traducció literal és 'excusa no demanada, acusació manifesta'.
Significa que tot aquell que es disculpa d'una falta sense que ningú li hagi demanat tals disculpes s'està assenyalant com a autor de la falta. En català es podria traduir per les expressions "qui s'excusa, s'acusa", "disculpa no demanada, culpa manifesta". Una altra versió de la dita en català: "explicació no demanada, acusació manifesta".
Una altra versió d'aquesta expressió és Excusatio non petita pecata manifesta, literalment 'disculpa no demanada culpa manifesta'.

## Vegeu també

* Locucions llatines

## Referències

* ↑ Cantera Ortiz de Urbina, Jesús. Refranero Latino. Ediciones Akal, 2005.
# Mohammed Chaib Akhdim

Mohammed Chaib Akhdim (Tànger, Marroc, 13 d'octubre de 1962) és un polític català d'origen marroquí, diputat al Parlament de Catalunya en la VII i VIII legislatures.
Als quatre anys va arribar amb la seva família a Catalunya. Quan tenia 13 anys va haver de marxar una altra vegada al Marroc, ja que al seu pare no el van deixar tornar quan va sortir d'Espanya. Quan va acabar d'estudiar el COU torna a Granada on va començar la carrera de Farmàcia. Es llicencià en farmàcia per la Universitat de Barcelona.
El 1994 fundà l'Associació Sociocultural Ibn Batuta, que presidí fins al 1994 al 2003. És membre del Fòrum per a la Integració dels Immigrants, d'àmbit estatal, i també ha format part del Consell Assessor d'Immigració de la Generalitat de Catalunya. És afiliat al PSC-PSOE des del 1995, i el 2000 s'integrà a Ciutadans pel Canvi per tal de donar suport Pasqual Maragall. Va ser elegit diputat al Parlament de Catalunya a les eleccions de 2003 i 2006, i va formar part de les comissions de justícia, dret i seguretat ciutadana, per una part, i de benestar i immigració.

## Enllaços externs

* Notícies sobre Mohammed Chaib a El País
* Bloc de Mohammed Chaib Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine.
* Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 80
# Tuğba Taşçı

Tuğba Taşçı (Fatih, Istanbul, 19 d'agost de 1984) és una jugadora de bàsquet turca. Va jugar pel Beşiktaş i pel Galatasaray, ambdós equips d'Istanbul. És casada amb Jordan Theodore, jugador de bàsquet estatunidenc.

## Referències

* ↑ https://www.eurohoops.net/tr/euroleague-tr/644258/theodore-daha-hic-bu-kadar-asik-olmamistim/
* ↑ https://www.takvim.com.tr/spor/2018/11/05/tugba-tasci-kimdir-kac-yasinda-jordan-theodoredan-galatasaray-aciklamasi

## Enllaços externs

* Tuğba Taşçı a FIBA
# Tuğçe Atıcı

Tuğçe Atıcı (Ankara, 27 de març de 1989) és una jugadora de voleibol turca. En la seva carrera professional va a jugar per clubs turcs com a İller Bankası d'Ankara, Sarıyer Belediyespor i Beylikdüzü SK d'Istanbul, Çanakkale Belediyespor de Çanakkale, Manisa Büyükşehir Belediyespor de Manisa, Trabzon İdmanocağı de Trabzon, Anakentspor de Samsun, i estrangers com a Lokomotiv VK de Bakú, Azerbaidjan.

## Referències

* ↑ «Tuğçe Atıcı Beylikdüzü’nde – Voleybol Plus» (en turc). [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Tuğçe Atıcı, Büyükşehir Belediyespor'da» (en turc). [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Tuğçe resmen İdmanocağı'nda | Sultanlar & Efeler Ligi | VoleybolunSesi». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ Haber, Samsun Gazetesi | Samsun. «Samsun'un sultanları, Samsun Gazetesi'ne konuştu» (en turc). [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Tuğçe Atıcının hayali gerçek oldu | Sultanlar & Efeler Ligi | VoleybolunSesi». [Consulta: 17 abril 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Tuğçe Atıcı a Women Volleybox
* Fitxa de Tuğçe Atıcı a CEV (Confederació Europea de Voleibol)
# Oersted (cràter)

Oersted és un cràter d'impacte de la Lluna que ha estat inundat per la lava, deixant només una vora en forma de mitja lluna amb una bretxa cap al sud-oest. La vora puja a una alçada màxima de 1,7 km. Es troba a sud-est del cràter Atlas, i al sud-oest de Chevallier. Al sud-sud-oest apareix Cepheus.
* Localització d'Oersted (inferior esquerra de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Rodalies del sud d'Oersted
La vora nord d'Oersted ha estat superposat per un petit cràter inundat per la lava. Just al sud es troba un cràter més recent, encara intacte, denominat Oersted A, que es va formar després que Oersted fos envaït pels fluxos de basalt. Al nord-oest, el cràter inundat Oersted P s'uneix al sector nord-oest de la vora exterior.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Oersted.
| Oersted | Coordenades | Diàmetre |
| A | 43° 24′ N, 47° 12′ E﻿ / ﻿43.4°N,47.2°E﻿ / 43.4; 47.2﻿ (Oersted A) | 7 km |
| P | 43° 36′ N, 46° 00′ E﻿ / ﻿43.6°N,46.0°E﻿ / 43.6; 46.0﻿ (Oersted P) | 21 km |
| U | 42° 24′ N, 44° 36′ E﻿ / ﻿42.4°N,44.6°E﻿ / 42.4; 44.6﻿ (Oersted U) | 5 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Universitat de la Corunya

La Universitat de la Corunya (en gallec i oficialment, Universidade da Coruña) és una institució pública de la ciutat de La Corunya, que té com a finalitat essencial la generació, gestió i difusió de la cultura i el coneixement científic, tecnològic i professional a través del desenvolupament de la investigació i de la docència.
Es va crear el 1989 i té campus a la Corunya (A Maestranza, Riazor, Elviña, A Zapateira i Oza), Oleiros (Bastiagueiro) i Ferrol (Esteiro i Serantes). Disposa de titulacions úniques a Galícia i el nord d'Espanya com Arquitectura, Arquitectura Tècnica, Enginyeria Tècnica en Disseny Industrial, Enginyeria Naval i Oceànica o Sociologia.

## Distribució geogràfica
### Centres a la Corunya
#### Centres propis

* Escola Tècnica Superior d'Arquitectura
* Escola Universitària d'Arquitectura Tècnica
* Escola Universitària de Fisioteràpia
* Escola Tècnica Superior de Nàutica i Màquines
* Escola Tècnica Superior d'Enginyeria de Camins, Canals i Ports
* Facultat de Ciències
* Facultat de Ciències de la Comunicació
* Facultat de Ciències de la Salut
* Facultat de Ciències de l'Educació
* Facultat de Ciències de l'Esport i l'Educació Física
* Facultat de Dret
* Facultat d'Economia i Empresa
* Facultat de Filologia
* Facultat d'Informàtica
* Facultat de Sociologia

#### Centres adscrits

* Escola Universitària de Relacions Laborais
* Escola Universitària d'Infermeria
* Escola Universitària de Turisme

#### Altres centres

* CUFIE

### Centres a Ferrol
#### Centres propis
##### Campus d'Esteiro

* Escola Politècnica Superior
* Escola Universitària de Disseny Industrial
* Escola Universitària d'Infermeria i Podologia
* Facultat de Ciències del Treball
* Facultat d'Humanitats

##### Campus de Serantes

* Escola Universitària Politècnica

## Referències

* 1 2 «Universidade da Coruña :: Sobre a UDC :: Universidade :: Presentación». Arxivat de l'original el 2013-07-06. [Consulta: 30 juny 2013].
* ↑ «Universidade da Coruña | Universidad.es». Arxivat de l'original el 2013-09-06. [Consulta: 30 juny 2013].

## Vegeu també

* Universitat de Santiago de Compostel·la
* Universitat de Vigo

## Enllaços externs

* Universidade da Coruña (gallec)
# Unió Muntanyenca Eramprunyà

La Unió Muntanyenca Eramprunyà (UME) és una entitat excursionista amb seu a Gavà que va ser fundada l'any 1963.
Aquesta agrupació excursionista compagina activitats de caràcter esportiu i cultural, i d'esplai i de lleure en la seva secció infantil i juvenil. Participa i organitza sortides i excursions. Té seccions d'alta muntanya, espeleologia, escalada, esquí, bicicleta de muntanya, barranquisme i càmping. Durant la seva història ha organitzat expedicions als Andes del Perú (1989), Bolívia (1992) i l'Argentina (Aconcagua, 1997), al massís de Pamir (Tadjikistan, 1991) i al Cho Oyu (8.201 m. Himàlaia, 2000).
L'agrupació excursionista, constituïda com a associació privada, sense ànim de lucre, va néixer a partir del "Centre excursionista Roca de Gavà" l'any 1963. Tenia com a finalitat els esports de muntanya i la preservació de la natura com a entorn on es desenvolupen les activitats de l'entitat. L'any 1969 va començar a rebre el nom amb el qual se la designa actualment. Al començament només s'ocupava d'activitats relacionades amb l'espeleologia.
Entre altres activitats, gestiona l'aplec de Sant Miquel i organitza la tradicional Marxa del Garraf, que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència. També prepara uns campaments d'estiu. Pel que fa al nombre de socis, el 2013 contava amb gairebé set-cents socis, però durant la seva història n'ha tingut més de dos mil cinc-cents.
El desembre del 2017 es va traslladar de la seva històrica seu ubicada a la rambla de Salvador Lluch, 4, a una nova ubicació al carrer de Salvador Lluch, 8. L'acte d'inauguració fou presidit per l'alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez Jiménez, i pel president de la UME, Jordi Vilajoan i Gimeno.

## Referències

* 1 2 «Unió Muntanyenca Eramprunyà». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 setembre 2018].
* 1 2 «La Unió Muntanyenca Eramprunyà celebra els seus 50 anys d'història». El Far. Informatiu del Baix Llobregat, 04-03-2013. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2018 [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Rodriguez Sierra, Raúl; Ruiz Orcera, Mario; Delgado Grajera, Marc; Barea Gonzalez, Cristian. Unió Muntanyenca Eramprunya [Consulta: 2 setembre 2018].
* 1 2 Campmany i Guillot, Josep «L'Aplec de Sant Miquel al castell d'Eramprunyà. 50 anys de la valorització popular d'un monument cultural d'interès nacional». Contribució del Centre d'Estudis a les IV Trobades de Centres d'Estudis i d'Estudiosos d'Eramprunyà. Castelldefels, 3 de desembre de 2011. Centre d'Estudis de Gavà, 2011. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2018 [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ Cózar, Javi «La Unió Muntanyenca Eramprunyà ja té nova seu. La històrica entitat gavanenca s'ubica a partir d'ara al carrer de Salvador Lluch, 8». El Bruguers Digital, 15-12-2017 [Consulta: 2 setembre 2018].

## Bibliografia

* Valentí, Mireia; Campmany, Josep; Arqué, Montserrat (coord.). Més de mig segle de muntanya a Gavà, 2019.

## Enllaços externs

* Unió Muntanyenca Eramprunyà (UME)
* La "Unió Muntanyenca Eramprunyà" a ETV a la Carta
# Nociceptor

Els nociceptors són neurones sensorials (cèl·lules nervioses) que responen als estímuls potencialment nocius mitjançant l'enviament de senyals a la medul·la espinal i el cervell. Aquest procés, anomenat nocicepció, generalment provoca la percepció del dolor.

## Referències

* ↑ «NOI - Neuro Orthopaedic Institute». Arxivat de l'original el 2018-10-17.
* ↑ «Nociception and pain: What is the difference and why does it matter? - Massage St. Louis, St. Louis, MO». Arxivat de l'original el 2018-11-01. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Animals, National Research Council (US) Committee on Recognition and Alleviation of Pain in Laboratory. Mechanisms of Pain. National Academies Press (US), 8 desembre 2017.
# Nochize

Nochize és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nochize era de 101 persones. Hi havia 33 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 42 habitatges eren cases. Dels 37 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nochize el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 1 | 90 a 94 | 0 |
| 1 | 85 a 89 | 2 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 1 | 75 a 79 | 3 |
| 1 | 70 a 74 | 1 |
| 1 | 65 a 69 | 1 |
| 2 | 60 a 64 | 3 |
| 5 | 55 a 59 | 4 |
| 3 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 3 |
| 3 | 40 a 44 | 4 |
| 1 | 35 a 39 | 3 |
| 6 | 30 a 34 | 1 |
| 2 | 25 a 29 | 4 |
| 6 | 20 a 24 | 3 |
| 1 | 15 a 19 | 2 |
| 0 | 10 a 14 | 3 |
| 2 | 5 a 9 | 1 |
| 1 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 64 persones, 42 eren actives i 22 eren inactives. De les 42 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 1 aturada (1 home). De les 22 persones inactives 10 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Nochize hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 485 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nochize a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nochize a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Oneonta (Nova York)

Oneonta és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 13.292 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oneonta tenia 13.292 habitants, 4.253 habitatges, i 1.913 famílies. La densitat de població era de 1.171,7 habitants per km².
Dels 4.253 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 55% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,6% tenia menys de 18 anys, un 43,1% entre 18 i 24, un 17,6% entre 25 i 44, un 13,8% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.671 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 25.338 $. La renda per capita de la població era de 12.640 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 30,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oneonta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oneonta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.