OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santiago Rodríguez Serra

Santi Rodríguez Serra (Vilanova i la Geltrú, Garraf, 18 d'abril de 1964) és un polític català militant del Partit Popular de Catalunya, secretari general del PPC i diputat al Parlament de Catalunya en la VII, VIII, IX i X Legislatures.

## Biografia

És enginyer tècnic de telecomunicacions i enginyer tècnic industrial per la UPC, diplomat en ciències empresarials i Llicenciat en Administració i Direcció d'Empreses per la UOC.
Entre 1991 i 2002 va ser professor associat de l'Escola d'Enginyeria de la UPC a Vilanova i la Geltrú. El 1992 va fundar amb altres socis, una petita empresa d'enginyeria, JCS Enginyers, a la que encara segueix vinculat.
Militant del Partit Popular de Catalunya, de 2001 a 2005 n'ha estat president comarcal del Garraf. A les eleccions municipals de 1995 fou escollit regidor de l'ajuntament de Vilanova i la Geltrú, i n'ha estat portaveu del grup municipal popular fins a 2005. També ha estat portaveu del Partit Popular de Catalunya (PPC) al Consell Comarcal del Garraf des del 1995 fins al 2007.
Ha estat elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003, 2006, 2010, 2012 i 2017. Des de gener de 2012 és portaveu adjunt del Grup Parlamentari.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 142
* ↑ Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web del PP de Vilanova
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Santi Rodríguez a la Web del Parlament de Catalunya Arxivat 2015-07-22 a Wayback Machine.
* Blog personal: http://nonomeslletres.com
* Web de l'empresa: http://jcs.cat
# Santiago Llanta y Guerin

Santiago Llanta y Guerin (París, segle xix, fl. 1866-1872), nom pel qual és més conegut Jacques Llanta, va ser un litògraf francès, que va treballar especialment a Madrid. Fill del també litògraf Jacques François Gaudérique Llanta, va ser alumne de l'Acadèmia de Belles Arts de França, va tenir el seu millor període artístic entre 1866 i 1872. La seva presència a Espanya, concretament a Madrid, és a partir de 1866, quan participa en l'Exposició Nacional de Belles Arts, on va presentar els retrats litogràfics de Juan Eugenio Hartzenbusch i Adelardo López de Ayala. Treballa a la capital espanyola fins a 1868. Es coneixen altres obres d'aquest artista, com el cap de Jesucrist que acompanya un poema de Velázquez Arroyo, així com nombrosos retrats a obres biogràfiques de l'època, que li van donar prestigi i importància en la seva professió.

## Referències

* ↑ Ossorio y Bernard, 1868, p. 362.
* ↑ «Santiago Llanta y Guerin». Datos BNE. Biblioteca Nacional d'Espanya. [Consulta: 28 octubre 2015].

## Bibliografia

* Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biografica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). Tom I. Madrid: Imprenta a cargo de Ramon Moreno, 1868.
# Antibiograma

L'antibiograma és la prova microbiològica que es realitza per determinar la sensibilitat d'un bacteri respecte a un antibiòtic o un grup d'antibiòtics.
L'antibiograma dona la següent informació:
* El grau de sensibilitat de la colònia bacteriana a un determinat antibiòtic.
* Diferència de sensibilitat per part de la colònia a diferents antibiòtics.
Amb aquesta informació, es classifica l'efecte de l'antibiòtic sobre aquesta determinada colònia en: Resistent (R), Moderadament sensible (MS) i Sensible (S).
En l'àmbit clínic, l'estudi sobre el bacteri causant de la infecció i sobre l'antibiograma és entregat al metge responsable del pacient. Aquest últim és qui s'encarrega de decidir el tipus d'antibiòtic adequat, depenent dels resultats de l'antibiograma i d'altres factors procedents del pacient, com per exemple l'al·lèrgia a la penicil·lina.

## Tipus d'antibiograma

Hi ha moltes formes de realitzar aquesta prova, algunes d'elles simplement varien depenent de la casa comercial que les fabrica. La més coneguda és el Disc difusor.

### Disc difusor

En una placa de Petri, se sembra el bacteri per la tècnica dels tres girs o de Kirby-Bauer perquè pugui créixer de manera homogènia per tota la placa. Seguidament, se situen les diferents càpsules d'antibiòtics a la placa i es deixa un temps a l'estufa de cultius o incubadora. Passat aquest temps es comprova la placa: com més gran és l'halo d'inhibició al voltant de l'antibiòtic, més sensible serà el bacteri a l'antibiòtic.

## Referències

* http://www.microinmuno.qb.fcen.uba.ar/SeminarioAntibioticos.htm Arxivat 2009-03-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Tècniques de l'antibiograma (anglès)
# Arboys-en-Bugey

Arboys-en-Bugey és un municipi nou francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
L'1 de gener de 2016, es creat aquest municipi per la fusió de Arbignieu i Saint-Bois que es converteixen en municipis delegats. La seua seu administrativa és Arbignieu. En la data de la seua creació té 632 habitants.

## Referències

* ↑ «Arrêté du 29 septembre 2015 portant création de la commune nouvelle d'Arboys en Bugey». Journal officiel de la République française, 24-12-2015.
# Scone

Un scone és un producte cuit, generalment de blat o de civada amb llevat artificial com a agent de fermentació i cuit en una safata de forn. Sovint s'endolceixen lleugerament i ocasionalment lacats amb una mescla d'ou batut i aigua o llet. L'scone és un component bàsic del cream tea. Es diferencia del teacake i altres tipus de dolços que es fan amb llevat de forner. Els scones van ser escollits com a representants de la República d'Irlanda per a Café Europe durant la presidència austríaca de la Unió Europea el 2006, mentre que el Regne Unit va triar el shortbread.
Els scones moderns estan àmpliament disponibles a les pastisseries, botigues de queviures i supermercats britànics. Un informe de mercat del 2005 va estimar que el mercat britànic de l'scone valia 64 milions de lliures esterlines, mostrant un augment del 9% respecte als cinc anys anteriors. L'increment es devia en part a una creixent preferència dels consumidors pels aliments comprats per impuls i els plats preparats. Les mescles venudes comercialment solen ser rodones, tot i que algunes marques són hexagonals, ja que aquesta forma es pot mosaicar per obtenir més eficiència de l'espai. Quan es preparen a casa, poden adoptar diverses formes, inclosos triangles, rodones i quadrats.

## Referències

* ↑ Hollywood, Paul. «Paul Hollywood's scones». BBC.
* ↑ «Back-bite free scone mix launched in UK». bakeryandsnacks.com, 28-06-2005.
* ↑ «The History of Scones». Food History. The Kitchen Project, 01-03-2001.

## Vegeu també

* Gastronomia d'Anglaterra
# Sandra G

Sandra G (Barcelona, 16 de novembre de 1978) és una actriu pornogràfica, stripper i ballarina eròtica barcelonina.
Es va donar a conèixer al programa Crónicas marcianas el 2005 que s'emetia en Telecinco, actuant en els últims anys d'aquest late-night show (2005). Ha treballat en diverses pel·lícules pornogràfiques, sessions de fotos i espectacles eròtics com l'Expoerotikus 2009, el Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelona o el Festival Erótico de Madrid. El 2007 va guanyar el Premi Ninfa a la millor starlette espanyola.
Va aconseguir una certa fama en anunciar en el seu web que anava a reconstruir-se l'himen i subhastar la seva "segona virginitat" al millor postor.
S'anuncia la seva participació en una de les etapes de l'Erotic Peruvian Tour 2012 al costat de la pornstar russa Sofia Prada del 25 d'octubre al 5 de novembre. El 2013, després del seu embaràs i operar-se el pit, va posar a Primera Linea.

## Filmografia

* Khatar (2001) de Conrad Son
* Faust: The Power of Sex (2002) de José María Ponce
* Yo, puta (2004) de María Lidón
* Five Hot Stories for Her (2007) d'Erika Lust
* Mi padre (2007) amb Roberto Chivas i Roberto Malone
* Mundo perro (2008) de Roberto Valtueña

## Referències

* ↑ 50 Cosas sobre Sandra G a YouTube
* ↑ Cinto Niqui Los primeros 20 años de contenidos audiovisuales en Internet. 1000 obras y web
* ↑ Sandra G en Crónicas Marcianas
* ↑ [12 d'octubre de 2008] El XVI Festival Internacional de Cine Erótico de Barcelona se traslada a la Sala Fabrik de Madrid. ya.com, 2 de juny de 2008.
* ↑ El Festival de Cine Erótico de Barcelona se calentará este año en Madrid. Rtve, 2 de juny de 2008.
* ↑ "Winners of the FICEB Ninfa awards 2007" Arxivat 2016-01-13 a Wayback Machine., h.b., October 10, 2007, Retrieved 2010-10-12
* ↑ Sandra G, pornostar multiorgásmica, peru21, 26 d'octubre de 2012
* ↑ Festival Erótico en Peru 2012
* ↑ Sandra G en Erotic Peruvian Tour 2012
* ↑ La actriz porno Sandra G lo da todo en ‘Primera Línea’: «Las mejores pajas me las hago con la serie ‘Spartacus’ antes que con el cine X», Periodista Digital, 25 de gener de 2013

## Enllaços externs

* Sandra G - Lloc web oficial
* Blog Oficial de Sandra G
# Santa Cecília de Riutort

Santa Cecília de Riutort és un edifici del municipi de la Pobla de Lillet (Berguedà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Per arribar a l'església de Santa Cecília de Riutort s'ha d'agafar una curta pista des de la carretera de Guardiola de Berguedà a la Pobla de Lillet, entre els km. 67 i 68; passada l'antiga estació "Riutort-Gavarrós" del carrilet.
És un temple d'una sola nau, de reduïdes dimensions, i coberta amb volta de canó. A llevant hi ha un arc triomfal tapiat que devia donar entrada a l'absis, actualment ensorrat. La porta d'entrada, a migdia, disposa d'un arc de mig punt adovellat. Queden les restes d'un campanar d'espadanya de dues arcades. A l'exterior, el mur està reforçat amb dos grossos contraforts. Al centre de la nau hi ha uns esglaons que baixen a una cripta que està coberta amb volta de canó i té un forat d'una sepultura. L'edifici originàriament estava projectat que fos més espaiós, com es pot veure en el mur de tramuntana, que segueix més enllà que el mur de ponent, però es van canviar els plans originals i es va escurçar pel cantó de ponent.

## Història

El lloc de Riutort és esmentat per primera vegada l'any 880 com a lloc donat a Ripoll pel prevere Ariülf. La primera menció a l'església és de l'any 1168, quan Arnau de Vilanova va vendre a carta de gràcia la tercera part del delme que rebia de Santa Cecília. L'església depenia de la comunitat agustiniana de Sant Jaume de Frontanyà. L'any 1632, l'església de Santa Cecília era sufragània de Sant Martí de Brocà, situació que es mantenia encara al segle xviii. A començaments del segle xx, l'església ja no tenia culte.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Cecília de Riutort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Antoine-Denis Chaudet

Antoine-Denis Chaudet (París, 3 de març de 1763 - París, 19 d'abril de 1810) fou un escultor i pintor francès d'estil neoclàssic. Alumne de Jean-Baptiste Stouf i d'Étienne Gois pare, rebé el Premi de Roma d'escultura el 1784, amb l'obra Joseph vendu par ses frères, i ingressà a l'Acadèmia de França a Roma, on hi romangué quatre anys. Al seu retorn a París, el 1789, fou admès a l'Académie royale de peinture et de sculpture. En 1805, fou nomenat membre de l'Institut de França.

## Obra
### Escultures

* Joseph vendu par ses frères (1784), en relleu.
* L'Émulation de la gloire (1801), París, peristil del Panteó de París.
* Portrait de Napoléon I (1811), bust, porcellana sense esmaltar de la manufactura de Sèvres.
* L'Amour ramassant un papillon, en col·laboració amb Pierre Cartellier, Museu del Louvre, París.
* La Paix (1806-07), estàtua fosa en plata i bronze daurada, Museu del Louvre, París.
* Œdipe et Phorbas, Museu del Louvre, París.
* Jacques François Dugommier, bust, galeria de les Batalles del Castell de Versailles.
* Lamoignon de Malesherbes, buste, Museu del Louvre, París.

### Pintures

* Énée et Anchise.

## Deixebles

* Jean-Baptiste Joseph Debay pare (1779-1863).

## Referències

* ↑ «Antoine-Denis Chaudet (1763-1810)» (en francès). Bibliothèque nationale de France. [Consulta: 15 maig 2015].
* ↑ «CHAUDET ANTOINE DENIS (1763-1810)» (en francès). Encyclopédie Universalis. [Consulta: 15 maig 2015].
# Antoine-Laurent Baudron

Antoine-Laurent Baudron (Amiens, 15 de maig de 1742 - París, 1834) fou un músic i compositor francès.
Baudron després d'ésser estudiant al col·legi jesuïta d'Amiens, va estudiar el violí a París amb Pierre Gaviniés.
Va ocupar un lloc de violinista a l'orquestra de la "Comédie-Française", el 1763 es va convertir en el primer violí i director de direcció el 1766. Aquesta responsabilitat incloïa els arranjaments musicals necessaris durant les actuacions. Col·labora amb Beaumarchais per a la música original de El barber de Sevilla (1770) amb el famós Je suis Lindor (trobat a les dotze variacions K. 354/299a de Mozart), Pygmalion de Rousseau (1780) i Les noces de Figaro, encara de Beaumarchais (1784). Es considera que el seu opus 3 (1768) és el primer quartet de corda conegut d'un compositor francès.
Si és veritat que va compondre poc després de la revolució, va ser molt venerat a la "Comédie-Française". Es va retirar el 1822, amb una pensió igual al seu sou. Va ser succeït pel també compositor Léopold Aimon (1779-1866).

## Bibliografia

* François Lesure, "Sobre Beaumarchais" a la musicologia Revisió n o 53 (1967), p. 175–178 .
* Philip EJ Robinson, Beaumarchais i cançó: música i dramatúrgia de les comèdies de Figaro, Oxford, 1999.
* (in) Philip EJ Robinson, "Baudron, Antoine Laurent", a Stanley Sadie (ed.), The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Londres, Macmillan, segona edició, 29 vols. 2001, 25.000 pàg. (ISBN 9780195170672, llegiu en línia [arxiu])
* Marc Vignal, Diccionari musical, París, Larousse,2005, 1516 pàg. (ISBN 2-03-505545-8, OCLC 896013420, llegiu en línia [arxiu]), pàg. 73.
* (in) Thomas Bauman i Marita McClymands, Opera and the Illlightenment, Cambridge University Press, 2006.

## Referències

* 1 2 3 Grove 2001.
* ↑ Separar parts de la partitura a Gallica
* ↑ Vignal 2005, pàg. 73.
* (ca) Aquest article és parcial o completament de l'article de la Viquipèdia en anglès titulat" Antoine-Laurent Baudron
# Seebach

«Seebach» té aquests significats:
* Seebach (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Seebach (Baden-Württemberg): municipi alemany de l'estat de Baden-Württemberg
* Seebach (Turíngia): municipi alemany de l'estat de Turíngia
Altres:
# Arrais

Arrais o arraix (de l'àrab الرئیس, ar-rā'is, ‘el cap’, ‘el capità’, ‘el dirigent’) és un arabisme provinent del català medieval utilitzat per a designar un capitost militar sarraí, sovint de mercenaris. És documentat en el Llibre dels feits de Jaume I.

## Referències

* ↑ «Arrais». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 9 abril 2023]
* ↑ «arraix». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 9 abril 2023]
* ↑ Garrido i Valls, Josep-David. «Arabismes del vocabulari militar català medieval». A: Miscel·lània Germà Colón, 4. XXXI. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1995 (Estudis de llengua i literatura catalanes). ISBN 978-84-7826-674-6.
* ↑ Forcadell Saport, Josep «L'ús dels arabismes en dues novel·les publicades recentment al País Valencià». Sharq Al-Andalus, 9, 1992, pàg. 177-182. «PDF». Arxivat de l'original el 2008-11-22. [Consulta: 18 novembre 2010].
Viccionari
# Armallones

Armallones és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Arman

Arman va ser un petit regne de la regió de l'alt Eufrates, segurament a l'est d'Ebla. Sargon I d'Accad el va sotmetre, i el seu net Naram-Sin parla del seu rei, que es deia Rishadad.

## Reis

* Rishadad

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 105. ISBN 8432301183.
# Arthur Machado

Arthur Machado (1 de gener de 1909 - 20 de febrer de 1997) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1938.

## Referències

* ↑ Fluminense profile
* ↑ Arthur Machado Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1938» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Schistura udomritthiruji

Schistura udomritthiruji és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura de Kamphol Udomritthiruj, el qual va proporcionar els primers exemplars d'aquesta espècie.

## Morfologia

* El cos fa 4,8 cm de llargària maxima i és, en vida, de color blanc a groguenc. La part superior del cap és grisa fosca o clapejada. Llavis i barbetes sensorials amb pigmentació negra. Presenta entre 7 i 9 franges grises fosques que arriben, ventralment i com a mínim, al nivell de la base de l'aleta pectoral.
* El cap és d'una amplada creixent entre la boca i el final de l'opercle.
* La boca és dues vegades més ampla que llarga.
* 12 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* Aleta caudal hialina, amb 9+8 radis ramificats, profundament bifurcada i amb els lòbuls arrodonits.
* Les aletes pèlviques tenen 6 radis ramificats i la pectoral 9.
* La línia lateral acaba per damunt de la base de l'aleta anal.
* Les franges de la meitat posterior del cos són dues vegades tan amples com els espais intermedis.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu als rierols que desemboquen al mar d'Andaman del sud de Tailàndia. Comparteix el seu hàbitat amb Schistura robertsi, Homaloptera smithi, Akysis pulvinatus, Hara filamentosa, Mastacembelus armatus i gòbids.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 3 4 Bohlen, J. & Šlechtová, V., 2010. Schistura udomritthiruji, a new loach from southern Thailand (Cypriniformes: Nemacheilidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 20 (4) (2009): 319-324.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* AQUATAB (txec)
* En 2010 se descubrieron 208 especies en peligro de extinción (castellà)
# Antonio Rivas Martínez

Antonio Rivas Martínez (13 de setembre de 1965, Alcázar de San Juan, Ciudad Real) és un futbolista i entrenador castellanomanxec.

## Trajectòria esportiva

En el seu historial esportiu com a jugador, on solia ocupar normalment els llocs de defensa central o lateral esquerre, figuren equips com el Club de Futbol Gimnástico d'Alcázar, on va jugar de juvenil. En els anys 84-87 milita a l'Atlètic de Madrid "B", i un any després puja al primer equip.
La temporada 88-89 fitxa pel Reial Club Deportiu Mallorca, i un any després arriba al Reial Oviedo, on s'està deu anys i es converteix en un jugador emblemàtic. La temporada 98-99 va jugar en l'Albacete Balompié i finalment en el Benidorm on es va retirar. En total va jugar 14 temporades a la primera divisió, amb un total de 242 partits en els quals va marcar 16 gols.
Després de passar per les categories inferiors del Real Oviedo, va entrenar al primer equip les temporades 2003-2004, 2004-2005 i part de la 2005-2006, en la qual va ser destituït. Va aconseguir l'ascens a Segona divisió B en l'estiu de 2005. Actualment és entrenador de l'Atlètic de Madrid en categoria de Divisió d'Honor Juvenil.
# Aphantophryne

Aphantophryne és un gènere de granotes de la família Microhylidae que és endèmic de Papua Nova Guinea.

## Taxonomia

* Aphantophryne minuta (Zweifel & Parker, 1989)
* Aphantophryne pansa (Fry, 1917)
* Aphantophryne sabini (Zweifel & Parker, 1989)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Aristàgores d'Egipte

Aristàgores (en llatí Aristagoras en grec antic Αρισταγόρας "Aristagóras) fou un escriptor grec a Egipte que va viure en algun moment entre el segles IV i II aC.
Esteve de Bizanci diu que no era gaire més jove que Plató, i de la manera com el menciona Plini el Vell a la Naturalis Historia quan parla dels que van escriure sobre les Piràmides, hauria viscut entre Duris de Samos i Artemidor d'Efes o hauria estat contemporani d'algun d'ells.

## Referències

* ↑ Aristagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 290
# Serafín Aedo Renieblas

Serafín Aedo Renieblas (Barakaldo, 11 de novembre de 1908 - Ciutat de Mèxic, 14 d'octubre de 1988) fou un futbolista basc de les dècades de 1930 i 1940. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Començà a jugar a futbol a equips de la seva ciutat natal com la Unión Sport de San Vicente, passant a continuació al Barakaldo CF. El Betis Balompié es fixà en ell l'any 1933 i el fitxà. Al conjunt sevillà formà defensa amb Pedro Areso, i guanyà la lliga espanyola de la temporada 1934-35. El 1936 fitxà pel FC Barcelona, on des de la temporada anterior ja hi jugava Areso. Però l'esclat de la guerra va fer que no pogués disputar cap partit oficial, només un amistós, amb el Barça.
Ingressà a la selecció del País Basc, que feu una gira per recaptar fons pels refugiats republicans. En aquesta selecció jugà amb homes com Pedro Areso, Luis Regueiro, Isidro Lángara, Guillermo Gorostiza o Txato Iraragorri. La selecció acabà marxant a Amèrica, on competí a la lliga mexicana sota el nom de Club Deportivo Euzkadi, la temporada 1938-39. Simpatitzant del partit Acció Nacionalista Basca decidí romandre a Mèxic. Va jugar al Real España on es retirà l'any 1949. També jugà breument a River Plate el 1940.
Jugà 4 partits amb la selecció espanyola, entre 1935 i 1936.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1934-35
* Lliga mexicana de futbol:
** 1945
* Copa Mèxic:
** 1944
* Campió de Campions:
** 1944, 1945
* Lliga Amateur del Districte Federal:
** 1940, 1942

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Serafín Aedo Inolvidable Jugador De La Selección Vasca». vascosmexico.com. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «ANB va tenir un equip de futbol durant la Guerra Civil». Diari de Girona. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Serafín Aedo Renieblas». Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Schu-Mine 42

La Schu-mine 42 (Peu-Mina),també coneguda com a Schützenmine 42, era una mina antipersones dissenyada i produïda en l'alemanya nazi durant la Segona Guerra Mundial. Consistia únicament en una caixa de fusta, que contenia 200 grams de TNT i un detonador tipus ZZ-42. Si algú es posava sobre aquesta caixa, i exercia la suficient pressió, causava que un pin es mogués causant que el detonador s'activés.
La mina era barata de produir, i va ser utilitzada en grans quantitats. Aquesta mina era un exemple de les primeres creades amb l'objectiu de no portar gaire metall, amb l'objectiu de que fos difícil per als detectors de mines detectar-les, i l'única part metàl·lica era una petita quantitat en el detonador de l'arma. Durant la Operació Overlord, l'exèrcit britànic va decidir utilitzar gossos entrenats en la cerca de mines per a trobar-les.

## Disseny

La Schu-Mine 42 contenia una càrrega explosiva de 200 grams d'explosiu TNT, i s'activava mitjançant un detonador ZZ-42 de pressió. El seu disseny estava fet perquè fos molt més difícil, sinó impossible per als detectors de mines que la trobessin.

## Referències

* ↑ German Explosive Ordnance. Washington DC: US Government Printing Office, 1953, p. 278.
* ↑ «THE BRITISH ARMY IN NORMANDY 1944». Imperial War Museum. [Consulta: 22 setembre 2014].