OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elkasai

Elkasai (Έλκασαΐ) o Elkesai (Έλκεσαΐ) o Elxai (Ήλξαί) o Elkhasí (Ήλχασΐ) va ser un profeta i fundador de la secta judeocristiana dels elkasaïtes, que es va originar a l'est del riu Jordà i que es vinculava amb els corrents gnòstics i amb el sincretisme.
Cap a l'any 100 dC Elkasai va deixar per escrit un llibre, el Llibre d'Elkasai, on parlava de la visió que havia tingut a la ciutat parta de Serae. En aquesta visió va veure un àngel alt i ben proporcionat en companyia d'altres éssers celestials femenins i que deia que era el fill de Déu. Va explicar moltes coses d'interès sobre Jesucrist, com ara el fet que havia viscut a la terra en una època anterior al seu naixement de la Verge Maria i sobre de quina manera havien de viure els homes si volien salvar-se.
Va viure a l'època de Trajà i era d'origen jueu. Es considerava inspirat per Déu i només admetia parcialment l'Antic i el Nou testament. Obligava als seus seguidors a casar-se. Deia que es podia dissimular la fe si et perseguien i adorar els ídols sense pecar si no es feia amb el cor. Deia que Crist era el Gran Rei, però no se sap si aquest era Jesucrist o un altre personatge. Condemnava els sacrificis, el foc sagrat, els altars i el costum de menjar la carn de les víctimes. Deia que res d'això ho manava la Llei, ni els patriarques ho havien fet. Elkasai deia que al costat del principi masculí, representat pel fill de Déu, n'existia un de femení, representat per l'Esperit Sant. Els seus seguidors sembla que es van unir a la secta dels Ebionites, que defensaven la necessitat de la circumcisió i de les cerimònies imposades per la Llei Judaica.
Un segle després, cap a l'any 222, el Llibre d'Elkasai es va traduir de l'arameu al grec i portat a Roma per un missioner de la comunitat parta, Alcibíades d'Apamea. L'obra va causar un gran impacte a la comunitat cristiana de la ciutat, que en aquells moments ja estava dividida en dues faccions per les disputes entre els dos aspirants a bisbe de Roma, Calixt i Hipòlit. Hipòlit ens ha transmès diversos fragments de l'obra d'Elkasai per refutar-los. De vegades argumenta que les idees bàsiques es trobaven ja a la filosofia grega o als llibres egipcis. Aquests fragments han servit als crítics actuals per a conèixer tant el fundador com a la secta dels Elkasaïtes.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 127. ISBN 8481641618.
# Yūto Satō

Yūto Satō (Kasukabe, Prefectura de Saitama, 12 de març de 1982) és un futbolista japonès que disputà un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams Arxivat 2012-10-15 a Wayback Machine.
* Japan National Football Team Database
# Àbduh (nom)

Àbduh és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبده, ʿAbduh) que literalment significa ‘Servidor d'Ell' o ‘el Seu servidor’ essent tota l'expressió un epítet del profeta Muhàmmad. Si bé Àbduh és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abduh, Abdouh, Abdu, Abdoh, Abdo, entre d'altres, normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Referències

* ↑ Literalment i etimològica, es tracta del mot ʿAbd més el pronom de tercera persona del singular -hu, de forma que caldria transliterar-lo ʿAbdu-hu (en cas nominatiu), però com a nom propi tradicionalment se'l considera com una forma "fossilitzada" per la qual cosa es translitera ʿAbduh, cf. Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Muḥammad ʿAbduh"
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. "عبد". ISBN 8460008428.
* 1 2 Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. "عبد" (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Planell d'Estany Llong

El Planell d'Estany Llong és una plana situada dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Està situat a l'oest de l'Estany Llong, a mig camí del Portarró d'Espot.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Planell d'Estany Llong. [Consulta: 26/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# William Plomer

William Charles Franklyn Plomer Orde de l'Imperi Britànic (10 de desembre de 1903 – 21 de setembre de 1973) fou un novel·lista, poeta i editor literari d'origen anglo-africà. Va ser educat principalment en el Regne Unit, però ell es descriu com "Anglo-afro-asiàtic".
Es va fer famós en la Unió Sud-africana amb la seva primera novel·la, Turbott Wolfe, que tenia l'amor interracial i el matrimoni com a tema. Va ser el co-fundador de la revista literària de curta durada Voorslag ("Whiplash") juntament amb altres dos rebels sud-africans, Roy Campbell i Laurens van der Post; va promoure una Sud-àfrica racialment igual.
Va passar el període d'octubre 1926 a març 1929 al Japó, on es va fer amic de Sherard Vines. Aquí, d'acord amb els biògrafs, va tenir una relació homosexual amb un home d'origen japonès. Mai va ser obertament gai durant la seva vida; com a màxim va al·ludir el tema.
Després es va mudar a Anglaterra, i a través de la seva amistat amb la seva editora Virginia Woolf, va entrar als cercles literaris de Londres. Es va convertir en editor literari, per a Faber and Faber, va ser lector i conseller literari de Jonathan Capi, on va editar una sèrie col·leccions de James Bond de Ian Fleming. Fleming va dedicar Goldfinger a Plomer.
Plomer és conegut per portar el pseudònim de 'Robert Pagan', notable especialment en alguns dels seus poemes.
També va ser actiu com a llibretista, amb Gloriana, Curlew River, The Burning Fiery Furnace i The Prodigal Son per a Benjamin Britten.

## Referències

* ↑ Griswold, John. Ian Fleming's James Bond: Annotations And Chronologies for Ian Fleming's Bond Stories. AuthorHouse, 2006, p. 243. ISBN 9781425931001.

## Bibliografia

* Peter F. Alexander. William Plomer: Biografia (Vides Oxford, 1991)
# Phoenix

* No s'ha de confondre amb Fènix.
«Phoenix» té aquests significats:
* Astronomia i astronàutica:
** Constel·lació del Fènix, constel·lació menor del sud, descoberta pels navegants danesos Pieter Dirkszoon Keyser i Frederick de Houtman
** Phoenix (sonda), pla per una missió de la NASA a Mart
* Biologia: Phoenix (planta) gènere d'arbres de la família de les arecàcies (inclou la palmera datilera)
* Toponímia:
** Phoenix (Arizona), capital d'Arizona als EUA
** Phoenix (Oregon)
** Phoenix (Illinois)
** Phoenix Islands o illes Fènix, a Kiribati
* Entitats:
** Phoenix (grup de música), grup de pop indie francés
** Phoenix Television, companyia de televisió a Hong Kong que emet en xinès mandarí
** Phoenix Coyotes, equip professional d'hoquei sobre gel de Glendale, Arizona, dins l'àrea metropolitana de Phoenix, Estats Units
** Phoenix Technologies, creador de programari per BIOS de computadors
* Biografies:
** Beth Phoenix, lluitadora professional estatunidenca
** Joaquin Phoenix, actor estatunidenc germà de River
** River Phoenix, actor estatunidenc germà de Joaquin
Viccionari
# Phoenix (Nova York)

Phoenix és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.251 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Phoenix tenia 2.251 habitants, 959 habitatges, i 578 famílies. La densitat de població era de 762,4 habitants per km².
Dels 959 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.199 $ i la renda mediana per família de 36.442 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.542 $ mentre que les dones 22.412 $. La renda per capita de la població era de 16.434 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 13,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Phoenix». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Phoenix». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cantó de Melun-Nord

El cantó de Melun-Nord és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Melun. Comptava amb sis municipis i part del de Melun.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Melun.

## Municipis

* Maincy
* Melun (part)
* Montereau-sur-le-Jard
* Rubelles
* Saint-Germain-Laxis
* Vaux-le-Pénil
* Voisenon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Pelbois | Divers gauche |
| 1951-1970 | M. Raymond | Divers gauche |
| 1970-1982 | Pierre Lespiat | CD, després MRG, després UDF |
| 1982-1994 | Pierre Carassus | PS, després MDC, després PG |
| 1994-2001 | Richard Brun | UDF |
| 2001- | Jacky Laplace | MDC, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Melun-Sud

El cantó de Melun-Sud és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Melun. Comptava amb 2 municipis i part del de Melun.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Melun.

## Municipis

* Livry-sur-Seine
* La Rochette
* Melun (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Marcel Houdet | Divers droite |
| 1951-1958 | Marc Jacquet | RPF, després RS |
| 1958-1963 | Marcel Houdet | Divers droite |
| 1963-1979 | Marc Jacquet | UDR, després RPR |
| 1979-1986 | René Tabourot | UDF-CDS |
| 1986-2011 | Jean-Claude Agisson | UDF, després UMP |
| 2011- | Denis Jullemier | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Pineda (Montagut i Oix)

Pineda és una masia situada al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa. Es troba al nord de la serrat de Pineda, i a l'est del cim de Montpetit (on hi trobem les restes del castell de Montpetit.

## Referències

* ↑ «Pineda (Montagut i Oix)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# World Wide Web Consortium

* No s'ha de confondre amb Fundació World Wide Web.
El World Wide Web Consortium (W3C) és un consorci internacional que treballa per a desenvolupar i promocionar estàndards per al World Wide Web. El dirigeix Tim Berners-Lee, creador del WWW i autor de les especificacions de l'Uniform Resource Locator, l'HTTP i l'HTML, que són les seves principals tecnologies d'aquesta xarxa.
El consorci s'administra de forma conjunta entre el MIT (als Estats Units), l'ERCIM (a Europa) i la Universitat de Keio (al Japó). Per altra banda, el W3C també té distribuïdes oficines arreu del món.
Aquest fou creat inicialment per a garantir una major compatibilitat i acord entre els diferents membres de la indústria a l'hora d'adoptar noves tecnologies web. Abans de la seva creació, per exemple, ja existien problemes de compatibilitat per culpa de diferents versions d'HTML específiques de cada venedor. Cal dir que aquests problemes encara perduren.
Un document del W3C segueix diferents etapes de "maduració" abans d'esdevenir una recomanació pròpiament dita: Working Draft (WD) (esborrany de treball), Candidate Recommendation (CR) (recomanació candidata), Proposed Recommendation (PR) (proposta de recomanació), i finalment una W3C Recommendation (REC) (Recomanació). Les recomanacions poden actualitzar-se de manera separada en documents d'Errata, fins al moment que hi hagi suficients canvis significatius com per a produir una nova edició de la recomanació. Aquest és el cas de l'XML, que es troba actualment en la tercera edició. Per altra banda, el W3C també publica diferents tipus de notes informatives, que en principi no caldria considerar com a estàndards.
A diferència de l'Organització Internacional de Normalització, o altres organismes d'estandardització internacionals, el W3C no té cap programa de certificació. Aquest va considerar que, ara per ara, no era aconsellable començar-ne un. Això no obstant, sense que el consorci ho comprovi i se'n faci responsable, es permet que hom qui respecti les recomanacions pugui demostrar-ho, per exemple, amb una pastilla que ho indiqui a llurs llocs web.

## Estàndards

W3C/IETF Estàndards:
| CSS CGI DOM GRDDL HTML OWL RDF SVG | SOAP SMIL SRGS SSML VoiceXML WSDL XACML XHTML | XML XML Events XForms XML Information Set XML Schema XPath XQuery XSLT |

## Referències

* ↑ «Current Members». W3C. [Consulta: 10 febrer 2016].

## Enllaços externs

* World Wide Web Consortium - Lloc web oficial
# Platymantis mimula

Platymantis mimula és una espècie de granota que viu a les Filipines.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D. i Gutierrez, B. 2004. Platymantis mimula. 2006: IUCN, Red List of Threatened Species. Accedit a data 18 d'abril del 2008.
# Capacitats motrius condicionants

Les capacitats motrius condicionants són qualitats que tenen les persones i que poden millorar amb un bon entrenament físic a fi de millorar el seu rendiment. S'anomenen condicionants perquè "condicionen" el rendiment esportiu, és a dir que ajuden a millorar-lo.

## Coordinacions

És la capacitat que permet realitzar moviments més o menys difícils amb eficàcia. Hi ha 4 tipus de coordinacions:
* Coordinació dinàmico general
* Coordinació segmentaria
* Coordinació oculo manual

## Precisió

És la capacitat de realitzar amb exactitud i determinació un gest a fi d'assolir un objectiu concret.

## Habilitats

És la capacitat de realitzar moviments amb una part del cos a fi de manipular un mòbil.

## Referències

* ↑ Olga, Delgado Valdivia,; Angustias, Martín Cañada, María; Félix, Zurita Ortega,; Joaquín, Antequera Rodríguez, José; Manuel, Fernández Sánchez, «Evolutivitat de la capacitat flexora segons el sexe i el nivell d'ensenyament» (en anglès). Apunts. Medicina de l'Esport (English Edition), 44, 161, 01-01-2009. ISSN: 1886-6581.
# Otto Luening

Otto Luening (Milwaukee, 15 de juny de 1900 - Manhattan, 2 de setembre de 1996) va ser un compositor i director d'orquestra alemany-estatunidenc i primer pioner de la música en cinta i la música electrònica.
Luening va néixer a Milwaukee, Wisconsin, de pares alemanys, Eugene, director i compositor, i Emma (nascuda Jacobs), cantant aficionada. Quan tenia 12 anys, la seva família es va traslladar a Múnic, on va estudiar música a l'Acadèmia Estatal de Música. Als 17 anys es va traslladar a Suïssa i va assistir al Conservatori Municipal de Música de Zuric i a la Universitat de Zuric, on va estudiar amb Ferruccio Busoni i Philipp Jarnach, i també va ser actor i director d'escena de "James Joyce's English Players Company". Va tornar als Estats Units el 1924 i va aparèixer principalment com a director d'òperes a Chicago i a "l'Eastman School of Music".
Les seves estrenes inclouen la realització de Virgil Thomson The Mother of Us All, Gian Carlo Menotti The Medium i la seva pròpia Evangeline.
La 'Tape Music' de Luening, inclosa A Poem in Cycles & Bells, Gàrgoles per a violí i so sintetitzat i Sounds of New Music, va demostrar el potencial inicial dels sintetitzadors i tècniques d'edició especials per a la música electrònica. Un concert del 28 d'octubre de 1952 amb Vladimir Ussachevsky al "Museum of Modern Art de Nova York" va introduir Fantasy in Space, enregistraments de flauta manipulats en cinta magnètica i va donar lloc a The Today Show amb Dave Garroway. Luening va ser cofundador, juntament amb Ussachevsky, del "Columbia-Princeton Electronic Music Center" el 1958. També va cofundar "Composers Recordings, Inc". el 1954, amb Douglas Moore i Oliver Daniel.
Va morir a la ciutat de Nova York el 1996. Entre els seus estudiants destacats hi ha Chou Wen-chung, Charles Wuorinen, Joan Tower, John Corigliano, Wendy Carlos, Harvey Sollberger, Faye-Ellen Silverman, Dave Soldier, Sol Berkowitz, Elliott Schwartz, Bernard Garfield, Norma Wendelburg i Karl Korte.

## Vida personal

Es va casar amb Ethel Codd el 19 d'abril de 1927 i es va divorciar el 1959. Es va casar en segones núpcies amb Catherine Brunson, professora de música, el 5 de setembre de 1959, i va estar amb ella fins a la seva mort.

## Obres

Luening va posar música a les paraules d'Oscar Wilde, Emily Dickinson, Lord Byron, Walt Whitman, William Blake, Percy Bysshe Shelley, Sharpe, Naidu, Hermann Hesse i Johann Wolfgang von Goethe. Una selecció de les gravades inclouen "She walk in Beauty", "Farm Picture", "Little Vagabond", "Young Love", "Wake the serpent not", "Requiescat", "Venilia", "Locations and Times", "Noon Silence", " Visor'd", "Infant Joy", "Good-night", "I faint, I perish", "Transienc", "At Christmas time/In Weihnachtszeiten", "Ach! Wer bringt die schönen Tage", Cançons d'Emily Dickinson, "Love's Secret", "Harp the Monarch Minstrel sweep" i un cicle de Joyce.

## Referències

* 1 2 3 The Oscholars: Otto Luening

## Bibliografia

* Contemporary Authors Online, Detroit: Gale, 2003, ISBN 978-0-7876-3995-2
# Casa Jaume Casasses

La Casa Jaume Casasses és una obra modernista de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Casa de carrer el tram de la façana de la qual és molt estret, consta de PB i dos pisos. La façana es troba orientada a llevant i presenta un portal de forma parabòlica i d'una amplada considerable. El mur de la part baixa és recobert amb pedra, l'arc parabòlica o caternari és allindat, espai on s'inscriuen decoracions d'estuc amb mosaics i amb gelosies de ferro forjat. La llinda duu el nom de JAIME CASASES, amb mosaic. El balcó del primer pis és més que el del segon i és sostingut per mènsules que se situen damunt el portal. Les llindes i baranes són decorades. La barbacana té també decoracions de mosaic. L'estat de conservació es bo per bé que caldria netejar la façana per tal que lluïssin més els diversos materials.

## Història

Aquesta casa situada a la Plaça dels Màrtirs que constitueix un dels nuclis de l'eixample de Morató, fou construïda el 1908 per Jaume Casasses fuster d'ofici i propietari de la casa. El seu ofici no era la construcció però va saber captar amb gran encert l'estètica que caracteritzava l'art de principis de segle.

## Referències

* 1 2 «Casa Jaume Casasses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Neret

* Per a altres significats, vegeu «Neret (desambiguació)».
El neret (Rhododendron ferrugineum) és un arbust de la família de les ericàcies. També rep el nom de gavet, abarset, barset, boix florit, boix de Núria, boixerica, boixerola, gafet, ganxet, pentecostera, salabardà, talabard.

## Descripció

És un arbust glabre, de branques tortuoses, de fins a 1,5 metres d'alt. Les fulles són ovades estretides gradualment, d'uns 3 a 5 cm, coriàcies, d'un verd fosc lluent per l'anvers. El revers de les fulles és de color groc rogenc, que li dona el nom científic de ferrugineum.
Les flors són grosses i vistoses, d'1 a 2 cm de llargada, de color roig viu amb forma de campana; estan disposades en raïms terminals de 4 a 10 flors. La floració té lloc entre els mesos de juny i agost.
El fruit és una càpsula oblonga, petita, d'uns 6 o 7 mm.

## Distribució i hàbitat

Creix just per sobre del límit arbori als Alps i Pirineus (és part de la flora de Catalunya), el Jura i nord dels Apenins sobre sòls àcids.
Dominen a les landes i a l'estrat arbustiu dels boscs de coníferes en obagues i replans molt nivosos, principalment a l'estatge subalpí entre els 1.500 i els 2.500 metres.

## Toxicitat

R. ferrugineum és moderadament tòxic, ja que conté arbutina, aricolina i rhodoxantina, i pot causar vòmits i altres problemes.

## Malalties del neret

De vegades, a sobre de les fulles es pot veure una mena de tumor blanquinós, verdós o amb tons vermellosos que ens recorda a una gala com les que desenvolupen algunes espècies vegetals. En aquest cas però, es tracta del cos fructifer d'un fong paràsit del grup dels basidiomicets, anomenat Exobasidium rhododendri

## Referències

* ↑ «gavet». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «abarset». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Bosch de la Trinxeria, Carles «Alguns noms usats per nostres montanyesos amb llur explicació». Butlletí de l'Associació d'Excursions Catalana, 12 - Axy XIII, abril-setembre 1890; Núms: 139-144, 1890, pàg. 227 [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-02-27. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ DCVB
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 183-184. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 5 gener 2016].

## Bibliografia

* Bolòs, Oriol; Vigo, Josep. Flora dels Països Catalans. Ed. Barcino. Barcelona, 1984. ISBN 9788472265974.

## Enllaços externs

* Rhododendron ferrugineum.
# Slough

* Aquest article tracta sobre la ciutat anglesa. Vegeu-ne altres significats a «Slough (desambiguació)».
Slough és un poble de Slough districte, Berkshire, Anglaterra. Té una població de 162.467 habitants i districte de 147.181.

## Referències

* ↑ (anglès)«Slough». City Population. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ (anglès)«Slough». City Population. [Consulta: 23 maig 2018].
# Sikorsky

Sikorsky és el nom dels següents personatges:
* Andrzej Sikorski (1960-), ciclista polonès
* Ígor Sikorski (1889-1972), enginyer aeronàutic ucraïnès
* Kazimierz Sikorski (1895-1986), compositor polonès
* Radosław Sikorski (1963-), polìtic polonès
* Tomasz Sikorski (1939-1988), compositor i pianista polonès
* Władysław Sikorski (1881-1943), militar i líder polític polonès
També existeix una empresa alemanya, editora de música, amb la marca comercial Sikorski