OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neuweiler

Neuweiler és una ciutat suàbia dins el municipi de Buttenwiesen al districte de Dillingen an der Donau. Està localitzada a dos quilometres al nord-est de Wortelstetten.

## Història

Neuweiler es deia al segle xii "Niuwiler". El lloc és probablement una expansió de l'assentament d'Allmannshofen. El monestir de Kaisheim va adquirir al 1248/49 propietat dins el lloc i va rebre del rei Konradin 1267 una altra hisenda com regal. El domini Donnsberg tenia la major possessió del lloc i més tard, el domini Hohenreichen. Altres possessions pertanyien al Heilig-Geist-Spital de Augsburg, i a la família patrícia Imhof. Neuweiler va ser lliurat després de la secularització de 1802 i la mediatització de 1806 a Baviera.

## Religions

Neuweiler forma part eclesiàsticament de la parròquia Catòlica de St. Georg a Wortelstetten.

## Bibliografia

* Georg Wörishofer, Alfred Sigg, Reinhard H. Seitz: ciutats, mercats i comunitats. Dins: districte de Dillingen a. d. Donau en la història i en el present. Hgg. del districte Dillingen del Danubi, 3. reedició ¡, Dillingen an der Donau, 2005, p. 198.
# Nemfidi de Provença

Nemfidi fou patrici de Provença prop de l'any 700. No és clar si fou antecessor d'Antenor o va governar després i abans d'Antenor (que hauria governat dues vegades o serien dos personatges amb el mateix nom, segurament pare i fill: Antemor I i Antenor II). És esmentat al cartulari de l'abadia de Sant Víctor (Saint-Victor) que assenyala a la seva esposa Adaltruda que hauria fet donacions al monestir després confiscades per Antenor. També és conegut per les monedes amb el seu nom o monograma.

## Referències

P.A. Février, La Provence des origines à l'an mil, pàgina 462
# Nemečky

Nemečky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1403.

## Referències

* 1 2 «Obec Nemečky» (en eslovac). [Consulta: 25 desembre 2021].
# Nemi

Nemi és una llengua austronèsia parlada majoritàriament a l'àrea tradicional de Hoot Ma Waap, al municipi de Hienghène, a la Província del Nord, Nova Caledònia. De la mateixa manera que el jawe, el fwâi i el pije, es parla a la comuna de Hienghène; figura al diccionari comparatiu de llengües de Hienghène, escrit per André-Georges Haudricourt i Françoise Ozanne-Rivierre en 1982. Té uns 910 parlants nadius.

## Referències

* ↑ Fitxa del Nemi a Ethnologue

## Bibliografia

* Haudricourt, A. G et F. Ozanne-Rivierre, 1982, Dictionnaire thématique des langues de la région de Hienghène (Nouvelle-Calédonie) : pije, fwâi, nemi, jawe - Précédé d'une phonologie comparée des langues de Hienghène et du proto-océanien, Paris, Société d'Etudes Linguistiques et Anthropologiques de France, 285 pp., 2 cartes.

## Enllaços externs

* Informació sobre el nemi, amb bibliografia detallada i 15 enregistraments sonors Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (web del LACITO-CNRS).
# Múscul extensor curt dels dits del peu

El múscul extensor curt dels dits del peu (musculus extensor digitorum brevis), o extensor comú dels dits del peu, És un múscul que es troba a la regió dorsal del peu. Té una forma aplanada i és prim.
La seva inserció proximal l'efectua en la part anterosuperior del calcani. La seva inserció distal es realitza en l'extrem proximal de la falange proximal en el cas del dit gros (1r dit) i en el tendó de l'extensor llarg comú dels dits, llevat del que correspon al 5è dit.
La innervació prové del nervi peroneal profund i la irrigació sanguínia ve de l'artèria pèdia, nom que rep l'artèria tibial anterior en passar pel lligament anul·lar del tars.
La contracció del múscul extensor curt dels dits del peu causa l'extensió dels dits del peu, és a dir, separa els dits del sòl quan l'individu està dret.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareix la denominació múscul extensor comú dels dits del peu. El Termcat considera la denominació múscul extensor curt dels dits del peu, en consonància amb la denominació llatina, musculus extensor digitorum brevis. I així apareix al Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X. El Termcat no inclou com a complementària la denominació múscul extensor comú dels dits del peu.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 24 març 2015].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Galeria d'imatges

* Beines dels tendons al voltant del turmell (vista lateral). L'extensor curt dels dits apareix a dalt a la dreta.
* Ossos del peu dret. Superfície dorsal.
* Dors del peu. Dissecció profunda.
* Dors del peu. Dissecció profunda.

## Enllaços externs

* LUC edbf
* -583729075 al GPnotebook
# Niedersoultzbach

Niedersoultzbach (en alsacià Nídersulzbach) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 272 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de Hanau-La Petite Pierre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 195 | 209 | 209 | 215 | 253 | 272 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1990-1996 | Robert Wolff |
| 1996-2008 | Pierre Muller |
| 2008- | Michel Mortz |
# Ness Tsiona

Ness Tsiona (en hebreu: נס ציונה) i (en àrab: نيس تسيونا) és una ciutat del Districte Central d'Israel. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel (OCEI), a finals de 2004 la ciutat tenia una població de 27.800 habitants.

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2021-01-03 a Wayback Machine. (hebreu)
# Nikanorovka

Nikanorovka - Никаноровка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 944 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Taràntula gegant

La taràntula gegant, taràntula Goliat o taràntula ocellera (Theraphosa blondi) és una espècie d'aranya migalomorfa de la família Theraphosidae.

## Descripció

Es considera l'aranya més gran, ja que pot arribar als 28 o 30 cm entre els extrems de les seves potes esteses i pesar més de 100 grams, sent el pes màxim registrat de 155 grams corresponents a una femella en captivitat. Com altres membres de la seva família i de famílies properes, tenen el cos pelut, i aquests pèls, que són irritants, actuen com a defensa.

## Distribució i hàbitat

Es distribueixen per les selves equatorials del nord d'Amèrica del Sud, trobant-se en Brasil, Guyana i Veneçuela, on excaven túnels en llocs pantanosos.

## Comportament

Les femelles triguen uns tres anys a madurar i poden viure fins a catorze. Són agressives i emeten un soroll sibilant (estridulació) quan s'aproxima un enemic potencial.
Quan se sent atacada, es frega el cos amb les potes del darrere i dispara uns pelets diminuts amb punxes cap a l'enemic. Aquests pèls són irritants per a la pell i les membranes mucoses.
Construeix caus o reutilitza els abandonats per rosegadors. El seu territori de caça es limita a uns pocs metres al voltant del seu cau.
La seva alimentació es compon principalment d'invertebrats i ocasionalment de rosegadors, serps i llangardaixos.
És d'hàbits solitaris i només es relaciona durant l'aparellament. Aquestes taràntules ponen uns 50 ous en un capoll a l'interior del cau, els quals es desclouen després de sis setmanes.
El seu verí no és ni de bon tros mortal, com es creu popularment, els seus quelícers produeixen una profunda ferida i el dolor pot durar unes 48 hores com a molt, així com nàusees i sudoració. Una altra forma de defensa consisteix a llançar uns pèls urticants (irritants) que tenen en el seu abdomen, que a l'home no li causen major problema, excepte si es produeix contacte amb els ulls o la boca.

## Relació amb l'home

Alguns pobles caçadors, com els yanomami, les utilitzen com a aliment, igual que d'altres grans aranyes migalomorfes.

## Referències

* 1 2 Bisby F., Roskov Y., Culham A., Orrell T., Nicolson D., Paglinawan L., Bailly N., Appeltans W., Kirk P., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. «Theraphosa blondi». Species 2000 & ITIS Catalogue of Life, 2012 Annual Checklist, 2012. Arxivat de l'original el 2021-04-20. [Consulta: 3 juny 2012].
* ↑ Gordh, G. y Headrick, D.. A Dictionary of Entomology (en anglès). CABI, 2011, p. 1526. ISBN 9781845935429.
* 1 2 Carwardine, M.. Animal Records (en anglès). Nueva York, EUA: Sterling Publishing Company, 2008, p. 256. ISBN 9781402756238.
* ↑ Lewis, Tanya. «Goliath Birdeater: Images of a Colossal Spider», 18-10-2016.
* 1 2 3 4 5 6 P. D. Hillyard. The Private Life of Spiders (en anglès). Londres, GB: New Holland Publishers, 2007, p. 160. ISBN 978 1 84537 690 1.

## Enllaços externs

* Caring for your Goliath Bird Eating Tarantula a Wayback Machine (archived 31 October 2013$^{[Datemismatch]}$)
# Salvador Ribé i Garcia

Salvador Ribé i Garcia (Centelles, 14 de febrer de 1872 - Buenos Aires, 27 de febrer de 1944) fou alcalde republicà de Sabadell.
Nascut a Centelles en una família treballadora, vingué a Sabadell de molt jove per treballar en el tèxtil i més endavant és convertí en empresari del sector. Es casà amb Maria Anfruns i Vallribera, amb la qual tingueren cinc fills: Josep, Salvador, Feliu, Genís i Joan. Vivia al carrer Calderon, 117
Gran admirador de Pi i Margall, s'afilià al Círcol Republicà Federal. Es convertí en el primer alcalde de la República a la ciutat en ser elegit el 14 d'abril de 1931, càrrec que ocupà fins a l'1 de febrer de 1934. Durant el seu mandat es prioritzà la cultura –amb Salvador Sarrà i Serravinyals de regidor– i l'ensenyament, es construïren escoles, com l'escola pública de Can Rull, i s'edità el llibre de l'historiador Miquel Carreras Elements d'història de Sabadell, que varen regalar als col·legials el dia de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Carrer de l'Alcalde Ribé». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 14 maig 2016].
* ↑ Simó i Bach, Ricard «Salvador Ribé: Primer batlle de la segona República». Diari de Sabadell, 14-11-1981.
* ↑ Antoniomora.verges@blogger.com. «Conèixer Catalunya: L’ESCOLA PÚBLICA DE CAN RULL MEMÒRIA VIVA DE LA DIGNITAT REPUBLICANA A SABADELL.», dimecres, 22 d’abril 2015. [Consulta: 13 març 2022].
# Matinera de Palawan

La matinera de Palawan (Malacopteron palawanense) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita clasrs dels boscos, vegetació secundària i boscos oberts a les illes Palawan i Balabac, a les Filipines sud-occidentals

## Referències

* ↑ «Matinera de Palawan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Flux

«Flux» té aquests significats:
* Flux gènic, en genètica de poblacions transferència d'al·lels de gens d'una població a una altra
* Flux piroclàstic, mescla calenta de gasos, cendres i fragments de roques expulsats durant algunes erupcions volcàniques
* Flux radiant, en radiometria, mesura de la potència d'una radiació electromagnètica
* Flux metabòlic, el pas d’un metabòlit a través d’un sistema de reaccions al llarg del temps.
* Física:
** Flux elèctric
** Flux magnètic: mesura de la quantitat de magnetisme
** Flux lluminós: energia emesa en la unitat de temps per una font lluminosa
** Flux calòric: calor subministrada per unitat de temps
* Flux hidràulic o cabal hidràulic, quantitat de líquid que passa per una secció concreta del seu recorregut per unitat de temps
** Flux turbulent, moviment d'un fluid que es dona en forma caòtica
** Flux laminar
* Gestió:
** Flux de treball: estudi dels aspectes operacionals d'una activitat de treball
** Flux de dades, tècnica associada directament a la reproducció de la informació audiovisual en temps real
* Matemàtiques:
** Flux (matemàtiques)
** Flux de Ricci: en geometria diferencial, el flux de les mètriques de Riemann
* Electrònica:
** Flux (soldadura): agent químic que actua com decapant i que ajuda a la formació d'una bona soldadura
# Flux compressible

Flux compressible és una branca de la dinàmica dels fluids és quan la variació de densitat del fluid té efecte "apreciable" sobre la solució. La densitat aleshores no pot ser considerada constant.
Els gasos, però no els líquids, mostren aquest comportament. L'estudi del flux compressible és rellevant en els aparells d'aviació a gran velocitat, els seus motors, els gasoductes i en moltes aplicacions comercials.
Encara que rigorosament tots els fluids són en general comprimibles, es consideren incompressibles els que es mouen a baixa velocitat (convencionalment fins prop de 0,3 Mach).

## Referències

* ↑ Jog, C.S.. Fluid Mechanics: Foundations and Applications of Mechanics Vol II. Cambridge University Press, 2015, p. 381. ISBN 9781316134030 [Consulta: 14 març 2022].
* http://www.eia.gov/pub/oil_gas/natural_gas/analysis_publications/ngpipeline/index.html
# Mersin İdman Yurdu

El Mersin İdman Yurdu és un club de futbol turc de la ciutat de Mersin, a la Regió de la Mediterrània.

## Palmarès

* Copa del Primer Ministre turca de futbol (1): 1966/67

## Enllaços externs

* Web oficial
# Miquel Curet i Roure

Miquel Curet i Roure va ser un mestre d'obres català sobretot actiu durant la dècada de 1880, obtingué el títol l'any 1871. L'any 1878 l'Ajuntament de Terrassa li encarregar un estudi per la planificació i ordenació de l'antiga trama urbana de la ciutat de Terrassa. l 27 de juny de 1878 va presentar aquest estudi dividint la ciutat en tres districtes, 80 carrers i 7 places. Miquel Curet en el seu Pla d'Ordenació Urbanística projectava el cobriment de la riera del Palau traçant una hipotètica ampliació de carrers quadriculats al que va anomenar "l'eixampla de Terrassa". Finalment, encara que els carrers no seguiren l'alienació prevista es va respectar el traçat de quadrícula implantat en l'anomenat en aquella època, "barri de la riera". El 10 d'octubre del mateix any va ser substituït com a arquitecte municipal per Joan Baptista Feu i Puig, tot i que l'any 1882 Curet va tornar a ser l'arquitecte oficial provisionalment, només fins al gener del 1885 quan Curet traslladà a viure a Barcelona.
Miquel Curet va construir una casa (enrunada l'any 1977) al carrer de la Rasa de Terrassa, on ell vivia, en estil neoàrab que en aquella època no era infreqüent, per exemple en les torres d'aigua (també anomenats plomers) com el de l'Hospital, al Passeig, projectada per Lluís Muncunill (1919) o, fins i tot, en el magatzem Corcoy de la plaça Jacint Verdaguer.
L'antiga casa Marià Ros (1873-74) d'estil classicista, també és obra de Miquel Curet.

## Referències

* ↑ Racocat
# Fortificació de Boí

La Fortificació de Boí és un monument del municipi de la Vall de Boí declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

De l'antic recinte emmurallat de Boi resten visibles el portal que donava a l'antic camí de Caldes (actualment sobre la plaça de l'Església), la torre de l'angle Nord-est, part de la torre Est i indicis de la cantonada Sud-est, trams del pany de muralla entre elles i un tram en forma de L, separat de la resta, entre els dos turons sobre els que, en part, es recolza la població. Apareixen indicis de pany de muralla en un tram del carrer del mateix nom i a la façana Sud de les cases Rosa i Marco. Aquestes restes estan parcialment tapades per construccions com la Casa Torres (que ocupa també l'interior de la torre, havent-hi fet diverses obertures) i les cases Correies, Tomeva i Rosa. Al tram aïllat hi ha espitlleres.
Tota la vall de Boí resta integrada en el municipi de Barruera, el qual comprèn els pobles de Durro, Boí, Taüll, Cardet, Coll i Erill-la-Vall, ultra el de Barruera. Boí tingué un castell medieval; en romanen restes. Devers el 1381, Boí comptava amb 12 focs, i tenia per senyor el noble Arnau d'Erill. El poble conserva alguns elements de l'antiga fortificació: restes de torres i de muralla, un portal... Aquesta torre, de planta quadrangular, mostra filades i carreuatge irregulars, i sens dubte manca del coronament que tindria.
Els murs són de carreus de pedra del país, reblats i disposats irregularment.
El Portal de la Muralla és un portal d'accés al nucli antic del poble de Boí afegit a dos habitatges. L'arcada és de mig punt i volta de canó apuntada a l'interior. Dona a un pati estret que a la dreta té una casa amb dos arcs de mig punt; per la qual, mitjançant un pas per dessota de la casa, s'arriba la resta del centre històric. Els murs són de carreus de pedra del país, reblats i disposats irregularment.

## Història

La "villa de Bogin" és anomenada el 1064, en un conveni fet entre els comtes del Pallars (el Sobirà i el Jussà). L'any 1079 els homes de "Bugino" prestaren jurament de fidelitat al comte Ramon IV del Pallars. Amb posterioritat, i al llarg de diversos segles, predominà ací la senyoria dels Erill; al s.XVII, figuren aquestes terres com "del Comte d'Erill". Romangueren en aquesta mateixa propietat fins a l'extinció dels senyorius (s. XIX).
La Torre de la Muralla forma part del recinte emmurallat reconstruït al segle xiii després de la seva destrucció. Actualment, a causa de les successives reformes que ha sofert el lloc, aquests murs gairebé han desaparegut, i la torre resta sola, flanquejada per edificacions més modernes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Fortificació de Boí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Floribert de Lieja

Floribert de Lieja també anomenat Florbert (París o Metz, ca. 685 - Lieja, 746) fou bisbe de Lieja de 727 fins a 736 o 738. Floribert era el fill d'Hubert de Lieja i de Floribanna, filla del comte Lovaina de Lovaina; Floribanna va morir al part i Hubert va consagrar-se a la vida religiosa, renunciant al ducat d'Aquitània i les seves responsabilitats de pare en deixar el nen al seu germà Eudó perquè l'eduqués.
Amb el temps, Floribert va succeir el seu pare com a bisbe de Lieja, on va augmentar el nombre de canonges del capítol. El Papa Gregori III li va atorgar el dret de nomenar un prebost i un ardiaca.
Després de la seva mort va ser venerat com a sant per les esglésies catòlica i ortodoxa, i se'n celebra el dies natalis al 27 d'abril o, només a la diòcesi de Lieja, l'1 de novembre.

## Referències

* ↑ André Goosse, La chronique abrégée de Jean d'Outremeuse, Revue belge de philologie et d'histoire, tom 32, 1954, pàgines 32
* ↑ Histoire ecclésiastique et politique de l'État de Liège, ou Tableau des révolutions qui y sont survenues depuis son origine jusqu'à nos jours; suivi de la chronologie des évêques / par M. le Cte de ***... N.-G. Léonard; éd. par A. Sérieys, Léonard, Nicolas Germain (1744-1793)
* ↑ Ekkart Sauser, Floribert, al Biographisches-Bibliographisches Kirchenlexikon, Nordhausen, Editorial Traugott Bautz, 2003, tom XXII, columna 337
# Francesc Roca

Francesc Roca és el nom dels següents personatges:
* Francesc Roca i Alcaide, (1881-1973), mestre i historiador valencià
* Francesc Roca i Ferrer (1843 - 1910) Impressor reusenc
* Francesc Roca i Hernández, (1851-1917), polític i sindicalista mallorquí
* Francesc Roca i Simó, (1874-1940), arquitecte mallorquí
* Francesc Roca i Vila, (1776-1847), impressor reusenc
* Francesc Roca (il·lusionista), (?–1945), il·lusionista català
# Misteri en el vaixell perdut

Misteri en el vaixell perdut (títol original en anglès: The Wreck of the Mary Deare) és una pel·lícula dels Estats Units de Michael Anderson, estrenada el 1960. Ha estat doblada al català.

## Argument

Quan John Sands, al comandament del seu remolcador, evita la col·lisió amb el «Mary Deare» de Hong Kong en una espantosa tempesta, ignora que aquest ha estat destrossat per un incendi i que va a la deriva amb un sol home a bord, el segon del vaixell, Gideon Patch. Junts, els dos homes posen en marxa els motors i fan cap cap a les costes franceses. Però Patch estimba voluntàriament el vaixell contra els esculls dels Minquiers prop de Sant Malo. De tornada a Anglaterra, davant els jutges marítims, Patch és acusat pels armadors del «Mary Deare» d'haver barrinat el seu vaixell. I els testimoniatges dels homes de la tripulació que juren haver evacuat, seguint els ordres de Patch, un vaixell mercant que era encara en situació de navegar l'enfonsen més. Quan s'investiguen les restes del «Mary Deare» Gideon Patch, ajudat de John Sands, descobrirà el secret.

## Repartiment

* Gary Cooper: Gideon Patch
* Charlton Heston: John Sands
* Michael Redgrave: Mr. Nyland
* Emlyn Williams: Sir Wilfred Falcett
* Cecil Parker: The Chairman
* Alexander Knox: Petrie
* Virginia McKenna: Janet Taggart
* Richard Harris: Higgins
* Ben Wright: Mike
* Peter Illing: Gunderson
* Terence de Marney: Frank
* Ashley Cowan: Burrows
* Charles Davis: Yules

## Critiques

"El suspens és hàbilment mesurat i rebota diverses vegades amb un guió de qualitat corrent. Gary Cooper hi encarna, una vegada més, conscienciosament, l'heroi aixafat pel Destí, però que triomfa sobre els seus adversaris. Els altres no són més que comparses. Les escenes de mar són fotografiades amb habilitat. El conjunt de la pel·lícula es veu amb plaer."

## Referències

* ↑ esadir.cat. Misteri en el vaixell perdut. esadir.cat.
* ↑ «The wreck of the Mary Deare». The New York Times.
* ↑ Répertoire General des Films 1960 , edició Penser-Vrai, Número 691-3r trimestre 1960
# Misteri a l'illa dels monstres

Misteri a l'illa dels monstres és una pel·lícula espanyola dirigida per Joan Piquer i Simón basada en la novel·la Escola de Robinsons, de Jules Verne. Va ser rodada en anglès i estrenada en 1981. Ha estat traduïda al català i emesa per TV3 en 1989.

## Sinopsi

William Kolderup compra l'illa Spencer i deixa que hi viatgi el seu nebot Jeff, un jove aventurer i somiador. En el trajecte l'acompanya el senyor Artelett, el seu professor de dansa i maneres socials, però tots dos naufraguen en una illa del Pacífic. Allí s'han d'enfrontar als caníbals, erugues gegants i homes-rèptils, alhora que ajuden una nàufraga anomenada Dominique i han de defensar-se d'un científic boig anomenat Taskinar.

## Repartiment

* Peter Cushing - William
* Terence Stamp - Taskinar
* Ian Sera - Jeff
* David Hatton - Artelett
* Blanca Estrada - Dominique
* Ana Obregón - Meg (promesa de Jeff)
* Gérard Tichy - Capità Turkott

## Premis
### 37a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Premiat | Resultat |
| Millor música | Alfonso Agulló | Guanyador |

## Referències

* ↑ JUAN PIQUER SIMÓN, DIRECTOR DEL FANTÁSTICO ESPAÑOL
* ↑ Misterio en la isla de los monstruos en Mundocine.net
* ↑ Misterio en la isla de los monstruos, esadir.cat
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1981». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-09. [Consulta: 29 març 2019].