OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caldera Fisher

La caldera Fisher, també anomenat Mont Fisher i volcà Fisher és una gran caldera volcànica que fa 11 x 18 quilòmetres, que es troba a l'illa d'Unimak, a les illes Aleutianes d'Alaska, Estats Units. Es troba a tan sols 21 km del mont Westdahl. Es va formar arran de l'erupció destructiva d'un estratovolcà andesític fa uns 9.400 anys, acompanyada de l'emissió de fluxos piroclàstic. Conté tres llacs de cràter, un de 3,2 km d'ample i dos altres d'uns 2,4 km d'amplada.
L'erupció volcànica més gran a la Terra durant l'Holocè, amb un Índex d'explosivitat volcànica 6, es va produir a la caldera Fisher l'any 8700 aC. La darrera erupció va tenir lloc el 1830.

## Referències

* ↑ «Fisher Caldera Description and Information». Alaska Volcano Observatory, 04-06-2012. Arxivat de l'original el 26 d’abril 2013. [Consulta: 15 agost 2012].
* ↑ Oppenheimer, Clive. «Appendix A». A: Eruptions that Shook the World. Cambridge: Cambridge University Press, 2011, p. 355–356. ISBN 978-0-521-64112-8.
* ↑ «Global Volcanism Program | Fisher» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2024].
# Caldelas

«Caldelas» té aquests significats:
* Castro Caldelas, municipi de la província d'Ourense, a Galícia.
* Ponte Caldelas, municipi de la província de Pontevedra, a Galícia.
* A Terra de Caldelas, comarca de la província d'Ourense, a Galícia.
# Weatherford (Oklahoma)

Weatherford és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 9.859 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weatherford tenia 9.859 habitants, 3.991 habitatges, i 2.187 famílies. La densitat de població era de 656,3 habitants per km².
Dels 3.991 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,5% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 45,2% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 32,1% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.908 $ i la renda mediana per família de 41.401 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.683 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 16.046 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 21,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weatherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weatherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Xavier Ramis Otazua

Xavier Ramis Otazua (Madrid, 1960) és un polític mallorquí, senador en la IX legislatura.
Arquitecte Tècnic en Direcció d'Obres per l'Escola Universitària d'Arquitectura Tècnica de la Universitat Politècnica de Catalunya el 1985. de 1984 a 1987 fou corresponsal de premsa del Diari de Balears. Ha treballat com a arquitecte tècnic i inspector de llicències d'obres de l'Ajuntament d'Alcúdia (des de 1985) i Administrador de R.S. Tècnics del Raiguer, S.L. (des de 2007).
Després de les eleccions municipals espanyoles de 2003 ha estat portaveu del PSIB-PSOE a l'ajuntament d'Inca. Fou escollit senador per Mallorca a les eleccions generals espanyoles de 2008. Ha estat secretari primer de la Comissió de Pressupostos i de la Comissió de les Comunitats Autònomes En 2015 fou nomenat Director General de Ports i Aeroports de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ «Bloc de Xavier Ramis». Arxivat de l'original el 2008-05-15. [Consulta: 12 maig 2008].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Consell de Govern: Aprovat el decret pel qual es nomena Xavier Ramis Otazua director general de Ports i Aeroports». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 agost 2015].

## Enllaços externs

* Bloc de Xavier Ramis Arxivat 2008-05-15 a Wayback Machine.
# Xavier Regàs

Xavier Regàs és el nom dels següents personatges:
* Xavier Regàs i Castells (Barcelona, 1905–1980), dramaturg, director i productor.
* Xavier Regàs i Pagès (Barcelona, 1931–1999), interiorista i pintor, fill de Xavier Regàs i Castells.
# Xavier Quinquillà Durich

Xavier Quinquillà Durich (Lleida, 1969) és un músic, docent i gestor cultural català. Va ser diputat al Parlament de Catalunya en la XII legislatura.

## Trajectòria

Va cursar estudis superiors de música al Conservatori Superior de Música del Liceu, al Conservatori de Madrid i Conservatori Municipal de Música de Barcelona. També té un postgrau en Gestió Cultural per la Universitat Oberta de Catalunya.
Va ser director de l'escola de l'Orfeó Lleidatà el 1999, i el 2008 fou nomenat director general de la Fundació Orfeó Lleidatà fins al 2018, quan fou elegit diputat al Parlament de Catalunya. El juliol de 2021 fou nomenat, director general d’Impacte Territorial i Social del Coneixement del Departament de Recerca i Universitats del Govern de la Generalitat de Catalunya fins al 2022.

## Referències

* ↑ comunicacio. «Òscar Enrech relleva a Xavier Quinquillà com a Director General — Orfeó Lleidatà». Arxivat de l'original el 2018-01-30. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Nomenaments» (en anglès). [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Una vintena de càrrecs lleidatans deixaran el seu lloc per la sortida de Junts del Govern». Segre, 08-10-2022. [Consulta: 26 octubre 2022].
# Can Gelat (Santa Susanna)

Can Gelat és una masia neoclàssica de Santa Susanna (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Gran casal situat al peu de la serralada litoral, en una petita vall, sota el turó de Montagut. S'hi accedeix des d'una carretera que surt de la general de Girona cap a la Urbanització de Can Gelat.
Can Gelat és una casa pairal amb teulada a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana principal. Consta de planta baixa i un pis. Les obertures són allindades amb l'ampit motllurat excepte dos balcons del primer pis que tenen arc rebaixat; totes estan decorades amb una motllura llisa que les envolta. A la llinda d'accés al recinte hi ha la inscripció: "JJ: QUET I GELAT, AÑO 1829".Possiblement fa referència a grans modificacions en la casa en aquella data.
La casa es troba encerclada per un mur de contenció que aprofita el desnivell del terreny. Construïda en pedra irregular, disposa d'una torre semicircular, la part superior de la qual és l'era de Can Gelat. Fins al camí hi ha un altre desnivell, amb un mur, més baix que es aprofitat per conrear productes de l'hort. Aquest mur sembla una construcció anterior a la resta del conjunt.

## Història

Devia ser un casal important a partir del segle xviii, quan el perill de les incursions de la costa devia començar a minvar. El treball de les fèrtils terres litorals possibilità el desenvolupament d'aquesta plaça, que deixà de ser un enclavament defensiu. Probablement va fer la mateixa evolució al llarg dels segles que Can Palomeres, al mateix terme, o Can Ratés i Can Bonet a Santa Susanna.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Gelat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Can Gel

Can Gel és una obra de Dosrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia gran formada per vàries dependències. Una és habitatge i les altres són els estables, cellers, etc. La part de l'habitatge, amb planta baixa, pis i golfes, és la més ben conservada. A la façana principal i a la part baixa hi ha un portal de mig punt amb dovelles de pedra granítica. Al pis superior les finestres també són de pedra, excepte una. Les golfes són petites i tan sols tenen una obertura. La casa és rematada per una petita cornisa i la coberta és a dues aigües. A la part del darrere hi ha una petita finestra de pedra més antiga que les de la façana.

## Referències

* ↑ «Can Gel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Can Gili

* No s'ha de confondre amb Cal Gili.
«Can Gili» té aquests significats:
* Can Gili (Sitges), casa a la ciutat-jardí de Terramar de Sitges (Garraf)
* Can Gili o Can Nadal (Caldes d'Estrac), xalet remodelat a partir d'una antiga masia, a la vila de Caldes d'Estrac (el Maresme)
* Can Gili Nou, edifici industrial al districte de Sant Martí, de Barcelona
# Can Gich

Can Gich és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). Edifici de dues plantes amb vessants a façana que conté, a la banda nord-occidental, una torre quadrada de quatre plantes i, a l'extrem oriental, una garita cantonera de planta circular i accés interior pel primer pis. La casa està arrebossada, malgrat haver-ne perdut una part. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana consta de diverses finestres de pedra picada i un portal adovellat de mig punt amb pedres mitjanes. Una de les finestres del primer pis és amb permòdols. N'hi ha altres de marcs de pedra relativament senzills i poc motllurats i una altra d'obra nova (segle XX). La cornisa té un ràfec de doble filera format per una filera de rajola, una de teula i la canalera que recull les aigües.
Pel que fa a la torre posterior, té les pedres cantoneres i de les obertures més grans i ben tallades. Durant aquest segle passat s'ha alçat la torre a base de rajoles i se li ha col·locat una teulada d'un vessant i una petita terrassa.
Quant a la garita de vigilància de la cantonada, estava recoberta de ceràmica pintada, acolorida i amb decoració geomètrica, de la qual només en resten algunes peces a la part superior de la cupuleta que cobreix la garita. A la base de la garita hi ha una gran base circular de pedra amb una inscripció relativa a la seva datació i al seu propietari. Del que es pot veure del carrer, es pot transcriure el següent: IESUS · MARIA · (IQ)? · IAUMA · RABASA · ME FECIT 16(...)?

## Història

Aquesta antiga masia ja existia al segle xiv i, entre els segles xvi i XIX, fou coneguda amb el nom de mas Rabassa o mas de la Torre. La torre de defensa quadrangular i la garita de l'extrem oriental daten del segle xvii, època en què les incursions de la pirateria del mediterrani van difondre construccions defensives de tota classe en bona part de la costa catalana. Actualment està formada per dues propietats diferents, la corresponent a Can Gich i la corresponent a Can Magí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Gig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Calpurnia aurea

Calpurnia aurea és una espècie de planta de la família de les lleguminoses que es distribueix pel sud d'Àfrica i per l'Àfrica Tropical. És un arbre perenne que es troba en boscos perennes, boscos de ribera, marges i clars.

## Referències

* ↑ «Calpurnia aurea» a The Plant List. Data consulta: 01 d'abril de 2014.

## Enllaços externs

* Comm. legum. gen. 26. 1837 (Ann. Wiener Mus. Naturgesch. 2:90. 1839)
* «Calpurnia aurea» (en anglès). Germplasm Resources Information Network. Departamento de Agricultura de los Estados Unidos. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 20 abril].
# Calpurni Sícul

Calpurni Sícul (en llatí Calpurnius Siculus) va ser un poeta romà que va escriure onze pastorals, molt influïdes per Virgili, que porten el títol de T. Calpurnii Siculi Bucolicon Eclogae, al que de vegades s'afegeix Ad Nemesianum Carthaginiensem, dirigit a un personatge de nom Aurelius Olympius Nemesianus, que podria ser el poeta romà d'origen cartaginès.
De la seva biografia no es coneix gairebé res. El seu nom és presentat com a Tit, Gai o Juni o Juli. Fins i tot, el seu nom Sículus, no se sap si era propi o indicava el lloc de naixement, Sicília, o potser es referia al fet que el seu estil literari era propi dels poetes sicilians. Fins i tot, si la dedicatòria a Nemesià és certa, potser és un altre Nemesià, o no haurien de ser contemporanis.
De les onze pastorals, les últimes quatre, de consideracions mètriques i manuscrits de testimonis expressos, són generalment atribuïdes al poeta Nemesià, que va viure en l'època de l'emperador Car i els seus fills, a la segona meitat del segle iii.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Calpúrnia

«Calpúrnia» té aquests significats:
* Gens Calpúrnia, família romana plebea
* Biografies:
** Calpúrnia (filla de L. C. Bèstia), filla de Luci Calpurni Bèstia
** Calpúrnia (esposa de Cèsar), esposa de Juli Cèsar
** Calpúrnia (hetaira), concubina de Claudi
** Calpúrnia (dama romana), dama romana enviada a l'exili per la gelosia d'Agripina, la dona de l'emperador Claudi
# Yenlik (cràter)

Yenlik és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 8,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim kazakh, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Yenlik». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Photostomias goodyeari

Photostomias goodyeari és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 85-2.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les aigües tropicals i subtropicals de l'Atlàntic nord, incloent-hi el Golf de Mèxic.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kenaley, C.P., 2009. Revision of Indo-Pacific species of the loosejaw dragonfish genus Photostomias (Teleostei: Stomiidae: Malacosteinae). Copeia (2009)1:175-189.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Wilhelm Góra

Wilhelm Antoni Góra (Bytom, 18 de gener de 1916 - Duisburg, 21 de maig de 1975) fou un futbolista polonès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, destacà al Pogoń Katowice i al Cracovia. Fou internacional amb la selecció de Polònia, amb la qual disputà el Mundial de 1938.

## Referències

* 1 2 Perfil a eu-football.info
# Can Major (Sant Cugat del Vallès)

Can Major és una masia de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia tradicional de tres crugies d'amplada amb coberta a dues aigües, amb el carener perpendicular a la façana.
La façana, de grans dimensions, està ordenada simètricament i consta de planta baixa, pis i golfes. Te afegida, a l'esquerra, una ala de galeries en direcció a ponent.
Destaca la galeria porxada d'estil neoclàssic en la planta pis de la façana lateral de la masia, amb una sèrie correguda d'obertures de punt rodó amb arquivolta i imposta toscana, així com les proporcions de les arcades.
La porta de la masia és d'arc rebaixat amb dovelles de pedra. A la façana hi ha restes d'antics esgrafiats i també un rellotge de sol.
Un mur de tàpia encercla la masia i l'era, la qual està pavimentada amb toves del segle xviii.
Hi ha un sol porxo al sud i una masoveria adossada a llevant.

## Història

Masia documentada l'any 1469 i que va ser anomenada can Clotes i can Majó del Padró. Al segle XVI estava lligada a la família Carbonell. Els seus propietaris durant el segle xix van estar molt lligats al poder, essent diversos d'ells capitans de la milícia i alcaldes de Sant Cugat. El segle XX passà a mans de la família Rosàs. Està situada al cim d'un turonet la carena del qual separa tradicionalment el terme de Sant Cugat i Valldoreix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Wilaya

Una wilaya (àrab: ولاية, wilāya; turc: vilayet; turc otomà: ولاية, vilayet) és una subdivisió administrativa d'alguns països musulmans, que s'acostuma a traduir com ‘província’, ‘governació’ i, en períodes històrics, ‘valiat’. La pronúncia turca de la paraula, originàriament àrab, vilayet, és el nom que tenien les províncies de l'Imperi Otomà. Anteriorment, durant el califat, la wilaya era cadascun dels estats semisobirans que en formaven part, que també es pot anomenar valiat.
La paraula original àrab deriva de l'arrel w-l-y, ‘governar’. El territori de la wilaya és regit per un valí (والي, wālī) o governador, per la qual cosa el nom se sol traduir com a ‘governació’.
La wilaya és la subdivisió administrativa de primer nivell a Algèria, Mauritània, el Sudan i Tunísia, i de segon nivell a Kenya, el Marroc i Oman. Els territoris federals de Malàisia s'anomenen en malai Wilayah Persekutuan.
Del turc vilayet provenen les divisions administratives de primer nivell de l'Afganistan (velayat), el Tadjikistan (viloyat), el Turkmenistan (welayat) i l'Uzbekistan (viloyat).
Els àrabs anomenaven aquest territori nazar.
A Catalunya el darrer valiat existent fou el de Siurana a les muntanyes de Prades.

## Referències

* ↑ Lavoix, Helene. «Understanding the Islamic State's System - Structure and Wilayat». Red Team Analysis, 04-05-2015.

## Vegeu també

* Estats del Sudan
* Governacions de Tunísia
# Wil van Gogh

Wilhelmina Jacoba "Wil" van Gogh (16 de març del 1862 – 17 de maig del 1941) fou una infermera coneguda per ser la germana menor de Vincent van Gogh i el comerciant d'art Theo van Gogh.

## Biografia

Wilhelmina Jacoba van Gogh nasqué el 16 de març del 1862 a Zundert, Països Baixos, filla de Theodorus van Gogh i Anna Cornelia Carbentus.
Durant la primera part de la seua vida, Wil van Gogh ajudà a la seua família i altres persones, com a infermera. Després de la mort dels seus germans el 1890 i 1891, va obtenir un treball modest en un hospital. Hi entrà en un comité per a organitzar l'"Exposició nacional del treball femení" (Nationale Tentoonstelling van Vrouwenarbeid), al 1898. L'esdeveniment tingué molt d'èxit i se'n recaptaren 20.000 florins neerlandesos que empraren per a posar en marxa l'Oficina nacional de treball femení.
No hi ha fonts que documenten les causes, però el 4 de desembre del 1902 Wil van Gogh fou internada i més tard transferida a la House Veldwijk, un psiquiàtric a Ermelo. Aquesta mesura es basava en un diagnòstic de demència precoç, que llavors es considerava una malaltia mortal. Els registres de l'hospital assenyalen:
   "No s'observen canvis significatius en la condició d'aquesta pacient de llarg tractament. Roman solitària i retirada, rares vegades parla i generalment no respon preguntes. Passa el dia sencer al mateix lloc de la sala, asseguda a la cadira mirant fixament el seu entorn. Ha rebutjat el menjar durant anys i ha de ser alimentada artificialment..."
Wil van Gogh va romandre a Ermelo prop de quatre dècades, on va morir el 17 de maig del 1941.
Si estava realment malalta o no és difícil de provar. Renate Berger assegura que Wil van Gogh va compartir el destí de moltes "germanes d'homes famosos" de l'època.

## Referències

* ↑ Dates i nom segons Nederland's Patriciaat 50, 1964, p. 182.
* ↑ «Biographical & historical context: The immediate family circle» (en anglés). Vincent van Gogh: The Letters. Museu van Gogh.
* 1 2 Visser, Yuri. «Willemina Jacoba van Gogh» (en neerlandés). Het Kontakt (archived vggallery.com), 01-04-2003.
* ↑ Angier, Natalie. «New Explanation Given For van Gogh's Agonies» (en anglés). New York Times, 21-12-1991.
* ↑ Berger, 1985.

## Bibliografia

* Anònim (inicials "H.H.H." i "W.F.d.C.H."): Van Gogh, 's-Gravenhage, Nederland's Patriciaat 50, 1964, pàgs. 171–183.
* Berger, Renate: Willemina Jacoba van Gogh (1862–1941): "Du bist sehr tapfer, liebe Schwester", en: Schwestern berühmter Männer. Zwölf biographische Porträts, ed. Luise F. Pusch, Insel, Frankfurt am Main, 1985, pàgs. 453–485 ISBN 3-458-32496-8.

## Enllaços externs

* Yuri Visser: Willemina Jacoba van Gogh, en neerlandés.
* Vincent van Gogh: Retrato de Willemina
# Camp d'en Serralta

El Camp d'en Serralta és un barri de Palma situat al districte de Ponent entre els barris de Santa Catalina, Son Espanyolet, Son Dameto, el Fortí, Plaça dels Patins i Jaume III. L'any 2018 tenia 13.128 habitants dels quals 2.460 eren estrangers.

## Referències

* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 19 agost 2019].
# Can Xerrac (Mataró)

Can Xerrac és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta baixa i pis amb annex lateral i posterior. Coberta d'una sola pendent.
La façana principal presenta un portal amb arc escarser de totxo sardinell i dues finestres laterals en planta baixa. Al primer pis tres finestres seguint el ritme de les obertures de planta baixa i una fornícula.

## Referències

* 1 2 «Can Xerrac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Can Xercavins

Can Xercavins és una obra del municipi de Rubí (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia molt reformada amb planta baixa, primer pis i golfes que s'obren a l'exterior en la façana principal mitjançant tres arcades de tres arcs cadascuna, fetes amb totxo vist. Al pis central, on anteriorment havia balconades, hi ha finestres sense cap mena de decoració. La porta d'entrada és de portal d'arc de mig punt adovellat. La coberta és a dues aigües i la façana està arrebossada en blanc. Prop de la masia, al costat d'una de les façanes laterals, hi ha una construcció que antigament denominaven "la frança".

## Història

El nom de Xercavins surt en un plet entre el veguer Seniofred de Rubí i l'abat de Sant Cugat per l'ús de les aigües de la riera i les fonts.
El primer membre de la família de qui es té notícies és Guillem de Xercavins, el qual va signar l'any 1152 un testament sacramental. Les terres i béns que posseïen eren propis, alodials i molt extensos. Era una família lliure amb autoritat no superior a la de comte-sobirà.

## Vegeu també

* Pi Bord de Can Xercavins

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Xercavins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
* ↑ Salrach, J. M. i Montagut, T., dir. (2018). Justícia i resolució de conflictes a la Catalunya Medieval. Col. Diplomàtica s. IX-XI. Fundació Noguera. Textos jurídics catalans 2, doc. 130 (996)