OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Cantero de San Vicente

Manuel Cantero de San Vicente (Madrid, 21 de setembre de 1804 - 6 de desembre de 1876) fou un polític espanyol, ministre d'Hisenda durant el regnat d'Isabel II d'Espanya i governador del Banc d'Espanya.

## Biografia

Va ocupar un escó a les Corts Espanyoles per Madrid i per Valladolid el 1836, 1839, 1840, 1841, 1843, i per Sevilla el 1846 i 1854. També va ser Ministre d'Hisenda entre novembre i desembre de 1843, juliol de 1854 (abans de l'arribada d'Espartero) o entre juliol i setembre de 1856. També el nomenaren senador vitalici el 1851.
Va donar suport la revolució de 1868 i fou membre de la Junta Superior Revolucionària. Fou elegit diputat per Xàtiva a les eleccions generals espanyoles de 1869 i senador per la província d'Osca el 1872 i el 1876. Fou nomenat governador del Banc d'Espanya d'octubre de 1868 fins a la seva mort desembre de 1876.

## Referències

* 1 2 3 «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ Fernández y González, Modesto «Don Manuel Cantero». La Ilustración Española y Americana (Año XX) [Madrid], XLVIII, 22-12-1876, pàg. 386-387, 392. ISSN: 1889-8394.

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.123. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Llista de governadors del Banc d'Espanya
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Castell de Benavent de la Conca

El Castell de Benavent fou un dels castells en què el comte d'Urgell basà la seva conquesta del Pallars als sarraïns. Pertany al terme municipal d'Isona i Conca Dellà, dins de l'antic terme de Benavent de la Conca. Era situat en el lloc que ara ocupa el poble vell de Benavent, on queden algunes restes.
Esmentat ja el 1055, el 1071 i el 1078, sempre en relació amb el castell de Biscarri, del qual era el seu límit sud. Havia estat conquerit per Arnau Mir de Tost per al Comtat d'Urgell, i li'n fou reconegut el senyoriu. En el seu testament (1071), el deixa a la seva filla, la comtessa Valença, muller de Ramon V de Pallars Jussà, i al seu net, Arnau. Alhora, el 1077 un feudatari dels comtes, Bernat Transver, n'havia cedit importants possessions a la canònica de Santa Maria de la Seu d'Urgell. Aquest, que el 1092 en tenia el senyoriu, el donà com a herència al seu fill Guillem.
El 1190 formava part de les possessions de Ramon de Seró i la seva muller Adelaida, els quals el cediren en capítols matrimonials a la seva filla Berenguera, que es casava amb Ramon de Camporrells.
A partir del segle xiv apareix dins de la baronia d'Orcau, com Conques, Figuerola d'Orcau i Orcau. Com tota la baronia d'Orcau, passà als Erill, dels quals, com altres possessions d'aquesta família, anà a parar a mans dels comtes d'Aranda i ducs d'Híxar.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere, "Castell de Benavent", a El Pallars, Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X
* MÓRA I PRESAS, Francesc, Rutes i castells del Pallars, Tremp, Garsineu Edicions, 1996 (Biblioteca Pirinenca, 22). ISBN 84-88294-57-3.

## Referències

* ↑ GEC

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Charency

Charency és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 52 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Charency era de 52 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 18 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Charency el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 25 eren actives i 4 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (13 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 home). De les 4 persones inactives 1 estava jubilada i 3 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Charency hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 204 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Charency a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Charency a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maria Alba Pijuan i Vallverdú

Maria Alba Pijuan i Vallverdú (Tàrrega, Urgell, 23 de març de 1975), és una política catalana. Actualment exerceix com a alcaldessa de Tàrrega
Pijuan milità a ERC del 2007 al 2011. L'any 2019 es presentà als comicis municipals de Tàrrega com a independent, en segona posició, en la llista d'ERC-MES-AM, esdevenint regidora electa. Finalment es designada candidata a l'alcaldia per la seva formació i es investida com alcadessa el 15 de juny de 2019 amb 10 vots a favor, 7 en contra i zero abstencions.

## Referències

* ↑ Branchadell (UAB), Albert; West (UAB), Lovell Margaret. Less Translated Languages (2005). (en anglès). John Benjamins Publishing Company, 2005, p. 416. ISBN 9789027216649 (Eur) [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Godayol Nogués, Maria Pilar; Bacardí Tomàs, Montserrat. Diccionari de la traducció catalana. Vic: Eumo Ed., setembre del 2011, p. 896. ISBN 9788497663960 [Consulta: 16 abril 2020]. Disponible en línia a la Univ. Vic.
* ↑ Moreno Bedmar, Anna; Francesco Ardolino & Jordi Malé (ed.). Manuel de Pedrolo: una mirada oberta. Noves perspectives crítiques i didàctiques. Lleida: Pagès Editors, desembre 2019, p. 432 (Trossos Núm. 11). ISBN 9788413031385 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Ajuntament de Tàrrega - Alcaldia».
* ↑ «Alba Pijuan, nueva alcaldesa de Tàrrega».

## Enllaços externs

* Aj. Tàrrega. «L'alcaldessa de Tàrrega - Ajuntament de Tàrrega», 15-06-2019. [Consulta: 16 abril 2020].
# Ster Zeeuwsche Eilanden

La Ster Zeeuwsche Eilanden (neerlandès per a «Estrella de les Illes Zelandeses») és una cursa ciclista femenina per etapes que es disputava anualment per les carreteres de Zelanda als Països Baixos. Creada el 1998, forma part del calendari de l'UCI. De 1998 a 2004 es coneixia com el nom de Ster van Walcheren («Estrella de Walcheren»).

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| Ster van Walcheren ||||
| 1998 | Valentina Polkhanova | Chantal Beltman | Marielle van Scheppingen |
| 1999 | Hanka Kupfernagel | Debby Mansveld | Ghita Beltman |
| 2000 | Hanka Kupfernagel | Edith Klep-Moerenhout | Sandra Rombouts |
| 2001 | Lada Kozlíková | Andrea Bosman | Anouska van der Zee |
| 2002 | Leontien van Moorsel | Vera Koedooder | Frances Newstead |
| 2003 | Mirjam Melchers | Loes Gunnewijk | Vera Koedooder |
| 2004 | Chantal Beltman | Loes Gunnewijk | Katherine Bates |
| Ster Zeeuwsche Eilanden ||||
| 2005 | Mirjam Melchers | Loes Gunnewijk | Chantal Beltman |
| 2006 | Kirsten Wild | Marianne Vos | Linda Villumsen |
| 2007 | Marianne Vos | Kirsten Wild | Mirjam Melchers |
| 2008 | Ina-Yoko Teutenberg | Kirsten Wild | Ellen van Dijk |
| 2009 | Ina-Yoko Teutenberg | Chantal Beltman | Linda Villumsen |
| 2010 | Kirsten Wild | Iris Slappendel | Annemiek van Vleuten |
| 2011 | Marianne Vos | Kirsten Wild | Sarah Düster |
| 2012 | Kirsten Wild | Amy Cure | Amy Pieters |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Stignano

Stignano és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 50 km al sud de Catanzaro i a uns 80 km al nord-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.360 habitants.
Stignano limita amb els municipis següents: Camini, Caulonia, Pazzano, Placanica, Riace i Stilo.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 gener 2020].
# Pàgina

Una pàgina o plana és cadascuna de les cares del paper d'una obra que contingui més d'un full, com ara un dossier o un llibre, més enllà de la coberta. És convenció numerar les pàgines per facilitar la localització de la informació, de manera que les pàgines en un sentit sempre tenen numeració imparella i el seu revers numeració parella.
Segons el sentit d'escriptura de les llengües, tenen més visibilitat les pàgines parells o imparells, fet que provoca que els llibres comencin els capítols per la primera pàgina imparell en el cas de les llengües que es llegeixen d'esquerra a dreta i a la inversa si l'idioma es llegeix de dreta a esquerra. Una altra conseqüència és que les pàgines més visibles tenen més valor econòmic a les publicacions com per exemple un diari, que cobra més cars els anuncis inserits a les pàgines amb lectors potencials.
La pàgina actua també com a unitat de tipografia, de manera que marca la presentació de l'escrit, sigui imprès o no. Així, es distribueixen els marges als extrems de la pàgina, per centrar el text i que sigui llegible, a banda de marcar amb altres signes de puntuació la distribució dels paràgrafs, especialment amb l'espai tipogràfic.
Abans d'existir els folis discontinus, quan la lectura es feia en rotlles de pergamí o papir, no tenia sentit el concepte de pàgina, que està per tant fortament lligat a l'aparició del paper, encara que es faci servir el terme per a diferents materials o fins i tot per divisions en altres formats (d'on prové per exemple el terme pàgina web).

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.142. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
Viccionari
# Lluís VI

Lluís VI és el nom dels següents personatges:
* Lluís VI de França dit «el Gras» (1081 - Bethisy, Picardia, 1137), rei de França (1108 -1137).
* Lluís VI de Hessen-Darmstadt (Darmstadt, 1630 i - 1678), noble alemany
* Lluís Francesc de Borbó-Conti (VI príncep de Conti) (París 1734 - Barcelona 1814), príncep de sang de França de la Casa de Conti
# Plumieux

Plumieux (en bretó Pluvaeg, gal·ló Ploemioec) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 1.071 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.493 | 1.343 | 1.236 | 1.227 | 1.178 | 1.075 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Rolande Pichard | |
| 2008- | Gérard Connan | |
| 2008- | Dominique Grall | Verts |
| 1995- | Jean-Noël Lagueux | Divers droite |
# Cesare Pugni

Cesare Pugni (Genova, 31 de maig de 1802 - Sant Petersburg, 14 de gener de 1870) fou un compositor italià instal·lat a Sant Petersburg.
Va estudiar al conservatori de Milà, violí amb Alessandro Rolla i composició amb Bonifazio Asioli, i ben aviat es va dedicar a la composició de balls d'espectacle, tots d'una vàlua artística molt escassa, igual que les seves òperes; dues d'aquestes Il contrabandiere i Il disertore Svizzero, van tenir un cert èxit públic durant alguns anys.
Els seus balls li van donar alguna fama, sobretot a Rússia, però Pugni no va passar de ser un compositor de tercer ordre, ja que igualment com d'altres compositors italians contemporanis seus, no va saber veure en l'art musical altra cosa que un frívol passatemps.
Va compondre uns tres-cents balls: alguns van romandre al repertori com ara Esmeralda; Catarina, ossia la figlia del bandito, no per la qualitat de la música, però gràcies a l'escenografia de Màrius Petipà. Figura entre la resta d'obres d'aquest gènere: L'assedio di Calais, Pelia Mileto, El cavallet jeperut, Agamenonne, Adelaida di Francia, Guglielmo Tell, Naiade, La figlia di Faraoene, etc.
Entre les seves òperes, a més de les abans citades, cal mencionar La vendetta i Ricciarda d'Edimburgo. També va compondre una quarantena de misses.

## Referències

* ↑ «Pugni, Cesare» (en anglès). [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ Enciclopèdia Espasa (en castellà). 48, p. 421. ISBN 84-239-4548-0.
* ↑ Rodney, Stenning Edgecombe «Cesare Pugni, Marius Petipa and 19th-Century Ballet Music» (en anglès). The Musical Times, Vol. 147, No. 1895, Estiu 2006, pàg. 39-48.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1327. (ISBN 84-7291-226-4)
# Antonio Joaquín Woodward Poch

Antonio Joaquín Woodward Poch (Dénia, 14 de juny de 1967) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

Va estudiar ciències empresarials a la Universitat de València i administrador de finques a la Universitat d'Alacant. Ha treballat com a responsable administratiu, director financer i gerent de l'empresa Josman SL i del Grup Cesar, dedicada al sector de les joguines i material escolar a Dénia.
Políticament fou el president a Dénia del Centre Democràtic Liberal fins que es va integrar a Ciudadanos, del que en fou nomenat coordinador a Dénia.
Fou elegit diputat per Alacant a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.

## Referències

* ↑ El CDL comienza los contactos para aglutinar a CU y GD en el proyecto común de Ciudadanos, Las Provincias 4 de març de 2014
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 setembre 2015].
# Daisytown

Daisytown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 356 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Daisytown tenia 356 habitants, 139 habitatges, i 104 famílies. La densitat de població era de 490,9 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 139 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.667 $ i la renda mediana per família de 38.229 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.000 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 14.736 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Daisytown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Daisytown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Les Casetes de l'Àngel

Les Casetes de l'Àngel és un conjunt de dos edificis rectangulars de Lloret de Mar (Selva). Són de petites dimensions, d'una sola planta i coberta de doble vessant a laterals situats un a cada costat del camí que porta a Sant Pere del Bosc, passat el turó de Ses Pedres Lluïdores. Són dos edificis que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pel que fa a la caseta de la dreta del camí, pujant a Sant Pere, consta d'un sòcol emergent d'un metre d'alçada. Aquesta part presenta dues franges de frisos de ceràmica pintada, a la part baixa i a la part alta, amb motius vegetals i d'àguiles. A la façana nord hi ha un antic accés a la llinda del qual hi ha la data de 1901 i les inicials de Nicolau Font relligades com si fossin motius vegetals. A les cantonades i a la façana principal hi ha unes pilastres poc emergents que ressalten els volums. Aquesta façana principal està formada per una porta d'arc apuntat amb decoració floral, dues espitlleres i una finestra d'òcul.
Les façanes es divideixen en dues parts, la d'habitació i la de teulada. Estan pintades de colors diferents. La part baixa és arrebossada i pintada de color rosat a imitació de grans blocs de pedra a baix i morat i llis a dalt. Les finestres i obertures, una per banda, estan tapades per evitar l'accés públic destructiu. A les zones dels capitells de les pilastres hi ha esgrafiats amb decoració vegetal.
Al part de la teulada, molt apuntada, destaca sobretot per les mènsules i l'emergència del sostre, que és l'element més visible de l'edifici. Entre cadascuna de les 40 mènsules de ferro forjat hi ha plafons quadrats amb decoració vegetal. La teulada, de teula vidriada, és de peces planes i petites de colors blau i grana. A la cresta de la teulada hi ha una filera metàl·lica de decoració vegetal (fulles). La teulada també inclou una prima xemeneia.
Quant a la caseta de l'esquerra del camí, pujant a Sant Pere, està més malmès que l'anterior. També té la coberta de doble vessant a laterals, però té un adossat a la part posterior amb coberta d'un vessant. La façana principal destaca per les motllures en forma de dos arcs de mig punt, tres pilastres i timpà superior amb òcul i per les mènsules de ferro del teulat emergent. Les teules són de rajola plana.

## Història

Aquests edificis, construïts al tombant de segle XX (1901), estan relacionats amb la posterior construcció del monument de l'Àngel, situat a pocs metres d'aquí. Funcionaven com a refugis per a peregrins (casetes de sopluig i repòs dels caminants) i com a estances pels caps dels treballadors de les obres del monument de l'Àngel. A la llinda d'una antiga porta lateral hi ha les inicials N.F. (Nicolau Font) i data de 1901.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Conjunt monumental Sant Pere del Bosc: Casetes de l'Àngel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Lethrinops microstoma

Lethrinops microstoma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Lethrinops. p. 233-240. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Depravació total

La depravació total (també anomenada corrupció radical o depravació generalitzada) és una doctrina teològica protestant derivada del concepte de pecat original. Ensenya que, com a conseqüència de la caiguda de l'home, cada persona nascuda al món és esclava al servei del pecat com a resultat de la seva naturalesa caiguda i, a part de la gràcia de Déu eficaç (irresistible) o prevenient (habilitant), és completament incapaç de triar per si mateix seguir a Déu, abstenir-se del mal o acceptar el do de la salvació tal com s'ofereix.
La doctrina és defensada en diversos graus per moltes denominacions protestants, inclosos alguns sínodes luterans, i totes les esglésies calvinistes. Les denominacions arminianes, com els metodistes, creuen i ensenyen la depravació total, però amb diferents diferències, la més important de les quals és la distinció entre gràcia irresistible i gràcia prevenient.

## Referències

* ↑ Sproul, R. C. «TULIP and Reformed Theology: Total Depravity». Ligonier Ministries, March 25, 2017. Arxivat de l'original el August 5, 2021. [Consulta: August 5, 2021]. «M'agrada substituir el terme depravació total per la meva designació preferida, que és corrupció radical. Irònicament, la paraula radical té les seves arrels en la paraula llatina per a "arrel", que és radix, i es pot traduir com arrel o nucli.»
* ↑ Andreä, Jakob; Chemnitz, Martin & Selnecker, Nikolaus et al. (1577), Solid Declaration of the Formula of Concord, <http://www.ccel.org/ccel/schaff/creeds3.iii.iv.html>
* ↑ Melanchthon, Philip, ed. (1530), The Augsburg Confession, <http://en.wikisource.org/wiki/Augsburg_Confession>
* ↑ «The Canons of Dordt». reformed.org. Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ Westminster Assembly (1646), Westminster Confession of Faith, <http://en.wikisource.org/wiki/Westminster_Confession_of_Faith>
* ↑ «Westminster Larger Catechism 1-50». reformed.org. Arxivat de l'original el 2023-05-20. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «The Heidelberg Catechism». reformed.org. Arxivat de l'original el 2020-09-03. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ Arminius, James The Writings of James Arminius (three vols.), tr. James Nichols and W. R. Bagnall (Grand Rapids, Michigan: Baker, 1956), I:252.
* ↑ «titre=Chalmers' Natural Theology». The Methodist Quarterly Review. Lane & Tippett [New York], vol. XXIX, 1847, pàg. 444.
* ↑ Arnold, Johnathan. «Do Wesleyan Arminians Believe in Total Depravity?» (en anglès). Holy Joys, 08-05-2020. [Consulta: 14 gener 2022]. «Els wesleyans i els calvinistes no estan d'acord principalment sobre la naturalesa de la gràcia que porta els homes a la salvació. Per respondre a la pregunta: "Com arriben a Crist els pecadors totalment depravats?" Els calvinistes postulen gràcia irresistible; Els wesleyans postulen gràcia prevenient (universal, habilitant, resistible).»