OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Khandalsk

Khandalsk (en rus: Хандальск) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 222 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Jean Bisson

Jean Bisson (Constantina, Algèria, 1930-2021). Geògraf. Doctor en lletres i professor de la Universitat François Rabelais, de Tours (França).

## Estudis sobre les Illes Balears

Va ser deixeble de Max Derruau, un dels pares de la geografia contemporània. Va exercir la docència a Alger (1960-62), Clermont-Ferrand (1962-70) i Tours (1970-93). Estudiós del món mediterrani, va treballar de manera intensa sobre les Illes Balears, en primer lloc sobre Menorca el 1963. La seva tesi doctoral va ser "La terre et l'homme aux îles Baléares" (1977). Es tracta d'un estudi profund del món agrari de les Balears, que analitza el poblament rural i les estructures agràries, el paper que hi té la propietat ciutadana i l'impacte que hi ha provocat el turisme en massa.
Entre els seus estudis sobre les Balears destaquen "La utilización del suelo en las Baleares" (1964), "Contribución al estudio de la geografia agrària de las islas" (1964), "Origen y decadencia de la gran propiedad en Mallorca" (1969), "La propiedad ciudadana en las Islas Baleares" (1972), "Frénésie, crise et reprise: un quart de siècle de tourisme hôtelier aux îles Baléares" (1986), "A l'origine du tourisme aux îles Baléares: "vocation touristique" ou receptivité du milieu d'accueil? (1986). El 1966 fou premi Ateneu de Maó per "La tierra y el hombre en Menorca".

## El Sàhara i el Magreb

Va dur a terme les seves primeres recerques sobre el Sàhara entre 1952 i 1962. El 1956 va realitzar sis missions de recerca per a l'Atlas Régional des Departements Sahariens. La guerra i procés d'independència d'Algèria li impediren acabar la tasca. A Tours va reprendre la recerca sobre el Magreb, centrant-se en l'estudi dels oasi, la sedentarització dels nòmades, la transformació de les ciutats saharianes i els processos de desenvolupament. El 1985 va publicar el llibre "Nations et régions: vers une nouvelle structuration de l'espace au Maghreb". Altres publicacions sobre l'espai magrebí i saharià foren "Développement et mutations au Sahara maghrébin" (2000), "La Libye, à la découverte d'un pays" (2000), "Libye d'hier et d'aujourd'hui" (2002), "Mythes et réalité d'un désert convoité : Le Sahara" (2003),

## Enllaços externs

* HERMITTE, J.E. La terre et l'homme aux ìlles Baléares. "Annales de Geographie" 492 (1980) 231-233.
* BISSON, Jean i VEYRET, Yvette. Minorque ou l'exception en Mèditerranée. Une île sans erosion.
* BISSON, Jean. "Decouvrir le Sahara"

## Referències

* ↑ Prats Garcia, Ernest. Bisson, Jean. Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera.
* ↑ «Bisson, Jean». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 156. ISBN 84-8661702-2.
# Estalvi (estri)

Un estalvi, setiet/sitiet o rotlle és un estri que es col·loca sota les olles, cassoles i altres recipients calents quan es treuen a taula per a evitar que cremin o embrutin les estovalles o la taula.
Poden ser de qualsevol material resistent a la calor, com ara ceràmica, metall, fusta o fibres vegetals.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 8 agost 2018].
* ↑ «Estalvi». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Estalvi». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
Viccionari
# Jules Quicherat

Jules Étienne Joseph Quicherat (París, 13 d'octubre del 1814 - París, 8 d'abril del 1882) va ser un historiador i arqueòleg francès, notable per la seva recerca històrica sobre Joana d'Arc. Era fill d'un ebenista de Paray-le-Monial.
Publicà en cinc volums entre el 1841 i el 1849, el Procés de condemna i de reabilitació de Joana d'Arc, recollit en documents originals antics i en el 1850, Noves consideracions sobre la història de Joana d'Arc. S'specialitzà en el segle xv, publicà la Història dels regnes de Carles VII i de Lluís XI de Thomas Basin.

## Obres

* Procès de condamnation et de réhabilitation de Jeanne d'Arc, 5 vol., 1841-1849. Consultable en línia: t. I, t. II, t. III, t. IV, t. V.
* Aperçus nouveaux sur l'histoire de Jeanne d'Arc, 1850
* Thomas Basin, 1855-1859
* L'Alésia de César rendue à la Franche-Comté, 1857
* Histoire de sainte Barbe, 1860-1864. Consultable en línia: t. I, t. II, t. III.
* De la formation française des anciens noms de lieu, 1868
* Histoire du costume en France, 1875
* Rodrigue de Villandrando. L'un des combattants pour l'indépendance française au quinzième siècle 1879
* Recull pòstum : Mélanges d'archéologie et d'histoire (1885-1886), contenant la Notice sur l'Album de Villard de Honnecourt architecte du XIII$^e$ siècle (escrita el 1849)

## Notes

* ↑ Régine Pernoud; Marie-Véronique Clin, Giovanna d'Arco, Roma, Città Nuova Editrice, 1987, ISBN 88-311-5205-X
* ↑ «Aperçus nouveaux sur l'histoire de Jeanne d'Arc su stejeannedarc.net». Arxivat de l'original el 2012-02-07. [Consulta: 22 febrer 2015].

## Bibliografia

* Régine Pernoud; Marie-Véronique Clin, Giovanna d'Arco, Roma, Città Nuova Editrice, 1987, ISBN 88-311-5205-X
# Cantó de Sent Bausèli

El cantó de Sent Bausèli és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Millau. Té cinc municipis i el cap cantonal és Sent Bausèli.

## Municipis

* Castèlnòu de Leveson
* Montjòus
* Sent Bausèli
* Veirièras
* Lo Vialar de Tarn

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2001 | Armand Vernhettes | PRG |
| 2001- | Jean-Claude Gineste | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.041 | 2.407 | 2.105 | 2.046 | 2.031 | 2.062 | 2.127 |

## Referències

* ↑ INSEE. «Liste des communes du canton de Saint-Beauzély» (en francès). [Consulta: 9 maig 2013].
# Regne de Boina

El Regne de Boina (també conegut com Iboina) va serun estat tradicional situat en el que ara és Madagascar. El regne s'estenia per part de l'antiga província de Mahajanga (actualment dividida entre les regions de Sofia, Boeny, Betsiboka i Melaky).
Aquest regne va ser fundat en 1690 pel rei Andriamandisoarivo. Es centrava al voltant de Boina Bay en el nord-oest de Madagascar. En algún moment després de 1832 va ser ocupat pel regne d'Imerina i annexionat a Madagascar en 1840. L'últim governant del regne va ser la reina Tsiomeko. Boina, al Nord-oest i Menabe i a l'Oest eren els regnes existents en el segle XVIII. El rei de Boina era quasi-diví, intercedint amb Déu i els ancestres. La terra li pertanyia. En l'extrem Nord de l'illa el regne de Antankarana va retre homenatge a Boina.
En el regne de Boina, la successió va passar a una nissaga de reines des dels voltants del 1780, i això sembla haver coincidit amb la influència estrangera que es va centrar en els comerciants àrabs i indis des de la fundació del port de Majunga (Mahajanga). A finals del segle xviii el regne s'havia reduït a una ciutat: el port de Fenoarivo. El rei Sakalava Andriontosoly del regne Boina en l'àrea de Majunga es va convertir a l'islam, i va fugir a les Comores quan va perdre el poder en 1825 després de la invasió del regne de Merina. A Majunga, hi havia un centre comercial explotat pels operadors islamitzats, el Antalotra, naturals d'Àfrica oriental o Comores. Boina va ser ocupada per les forces militars de Merina, especialment al llarg del riu Betsiboka i en la costa. En 1810 Andrianampoinimerina va ser succeït pel seu fill igualment ambiciós Radama I. Radama va desenvolupar un exèrcit molt organitzat i es va disposar a conquistar Boina (el principal regne Sakalava al Nord-oest de Madagascar) i els pobles Betsimisaraka a l'est. Les baralles internes dins de Boina varen coincidir amb el poder creixent dels seus rivals. El regne Boina havia començat a desintegrar-se després de la mort de la gran reina Ravahiny el 1808.

## Reis de Boina

* 1690-1720 Andriamandisoarivo (Tsimanata)
* 1720-1730 Andrianamboniarivo
* 1730-1760 Andriamahatindriarivo
* 1760-1767 Andrianahilitsy
* 1767-1770 Andrianiveniarivo
* 1770-1771 Andrianihoatra
* 1771-1777 Andrianikeniarivo
* 1777-1778 Andrianaginarivo
* 1778 Tombola
* 1778-1808 Ravahiny
* 1808-1822 Tsimalomo
* 1822-1832 Andriantsoly
* 1828-1836 Oantitsy
* 1836-1840 Tsiomeko

## Referències

* ↑ J. D. Fage, John E. Flint, Roland Anthony Oliver. The Cambridge History of Africa: From c. 1790 to c. 1870, Volume 5. v, 1986, p. 396.
* ↑ J. D. Fage, John E. Flint, Roland Anthony Oliver. The Cambridge History of Africa: From c. 1790 to c. 1870, Volume 5. Cambridge University Press, 1986.
# Cantó de Sent Antonin

El cantó de Sent Antonin és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Montalban. Té 9 municipis i el cap és Sent Antonin.

## Municipis

* Sent Antonin
* Castanet
* Casals
* Fenairòls
* Ginalhs
* La Guépia
* Parisòt
* Varenh
* Vurdfuèlh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1998 | Elie Bories | UDF, després Divers gauche |
| 1998- | Jean-Paul Raynal | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Rattus nativitatis

Rattus nativitatis és una espècie extinta de rosegador de la família dels múrids que vivia a l'illa Christmas (Austràlia) i desaparegué a principis del segle xx. El seu nom específic, nativitatis, significa 'de Nadal' en llatí i es refereix al nom de l'illa on vivia aquest animal.

## Referències

* ↑ Entrada «Rattus» d'Animalia (en anglès).
* Baillie (1996). Rattus nativitatis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 gener 2008 (en anglès).
# Capella de Nostra Senyora de l'Esperança

La Capella de Nostra Senyora de l'Esperança és una obra del poble de la Canya (part del municipi d'Olot) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una petita capella d'una sola nau amb teulat a dues aigües, fet de teules. La porta d'accés al temple és a ponent i antigament havia tingut una gran porxada. El campanar d'espadanya, amb un sol ull, corona la façana principal. Els murs foren arrebossats i pintats. L'interior és molt senzill i s'hi venera una imatge de l'escultor Rafael Morer. Sembla que la primitiva imatge es guarda a la masia de l'Esparc.

## Història

Hi ha poques dades que facin referència a la capella. L'any 1772 el Pare Camós va publicar El jardín de María, tot fent-ne referència i explicant que corria la tradició que en aquest lloc hi fou trobada la imatge.
A la carta del bisbe de la Seu, Josep Caixal, datada el 9 de desembre de 1874, apareix esmentada com "capella pública del patronat de la família Conill de la vila d'Olot", membres de la família del veí casal de Cuní.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de Nostra Senyora de l'Esperança». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Retallar (imatge)

Retallar és l'eliminació de zones externes no desitjades d'una imatge fotogràfica o il·lustrada. El procés sol consistir en l'eliminació d'algunes de les zones perifèriques d'una imatge per eliminar els elements no desitjats de la imatge, millorar-ne l'enquadrament, canviar la relació d'aspecte o accentuar o aïllar el tema del seu fons. Depenent de l'aplicació, es pot realitzar en una fotografia física, una obra d'art o imatges de pel·lícules, o es pot aconseguir digitalment mitjançant un programari d'edició d'imatges. El procés de retallar és comú a les empreses de fotografia, processament de pel·lícules, transmissió, disseny gràfic i impressió.

## Exemples gràfics (fotografia)

Retallar per subratllar el tema:
* Imatge retallada d'Anemone coronaria, relació d'aspecte 1,065, en què la flor omple la major part del marc
* La foto original, proporció 1,333, en què la flor utilitza només una petita part del marc
Retallar per eliminar objectes o detalls no desitjats:
* Imatge retallada de Garland chrysanthemum, relació d'aspecte 1,081
* La foto original, relació d'aspecte 1,333, la part inferior dreta mostra elements no desitjats: un de color blanc i a la part superior dreta mostra una flor morta.
# Caprese Michelangelo

Caprese Michelangelo és una població de 1.622 habitants de la província d'Arezzo a la regió de la Toscana, Itàlia.
Limita amb els municipis d'Anghiari, Chitignano, Chiusi della Verna, Pieve Santo Stefano i Subbiano.
Les frazioni de Casalino di Caprese, Dicciano, Fragaiolo, Gregnano, Lama, Manzi, Monna, Papiano, Ponte Singerna, San Casciano, San Cristoforo, Selva Perugina, Sovaggio, Trecciano i Valboncione pertanyen al municipi de Caprese Michelangelo.

## Galeria fotogràfica

* Palazzo Clusini
El Palazzo Clusini és la seu del Museu Michelangelo dedicat a Michelangelo Buonarroti, més conegut per Miquel Àngel.
# Respirador

«Respirador» té aquests significats:
* Respirador o ventilador mecànic
* Respirador motoritzat d'aire purificat
* Respirador o fumarola hidrotermal
# Capri (desambiguació)

«Capri» té aquests significats:
* Toponímia:
** Capri, Illa d'Itàlia
** Capri (Campània), municipi d'Itàlia
* Biografies:
** Joan Capri, humorista i actor català
* Obres:
** Capri (pel·lícula), pel·lícula nord-americana de 1960
# Retard en el creixement

El retard en el creixement o creixement retardat es defineix com un creixement i un desenvolupament deteriorats manifestats per una alçada baixa per a l'edat. La definició de retard en el creixement segons l'Organització Mundial de la Salut (OMS) és que el valor "alçada per edat" sigui inferior a dues desviacions estàndard de la mitjana dels estàndards de creixement infantil de l'OMS.
Tot i que pot tenir altres causes (com trastorns genètics), principalment és una manifestació primària de la malnutrició (o més precisament desnutrició crònica) i infeccions recurrents, com la diarrea i helmintosis, a la infància primerenca i fins i tot abans del naixement, a causa de la desnutrició durant el desenvolupament fetal provocada per un mare desnodrida. El retard en el creixement generalment s'associa amb pobresa, condicions ambientals insalubres, desnutrició materna, malalties freqüents i/o pràctiques d'alimentació i cures inadequades durant els primers anys de vida.
A partir de l'any 2020, s'estima que 149 milions de nens menors de 5 anys tenen retard de creixement a tot el món. Més del 85% dels nens amb retard en el creixement del món viuen a Àfrica i Àsia. Un cop establert, el retard en el creixement i els seus efectes normalment esdevenen permanents. És possible que els nens amb el retard no recuperin mai l'alçada perduda, i la majoria dels nens mai no guanyaran el pes corporal corresponent. Viure en un entorn on moltes persones defequen a l'aire lliure a causa de la manca de sanejament, és una causa important de retard en el creixement dels nens, per exemple a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Malnutrition» (en anglès). www.who.int. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Nutrition Landscape Information System (NLiS)». WHO. [Consulta: 12 novembre 2014].
* ↑ nina. «The State of Food Security and Nutrition in the World 2022» (en anglès americà). UNICEF DATA, 06-07-2022. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Mapping child growth failure across low- and middle-income countries». Nature, vol. 577, 7789, 01-01-2020, pàg. 231–234. Bibcode: 2020Natur.577..231L. DOI: 10.1038/s41586-019-1878-8. PMC: 7015855. PMID: 31915393.
* ↑ Spears, D. (2013). How much international variation in child height can sanitation explain? - Policy research working paper. The World Bank, Sustainable Development Network, Water and Sanitation Program
# Cantó de Vic en Fesensac

Vic en Fesensac és un cantó del departament francès del Gers, amb les següents comunes:
* Basian
* Bèlmont
* Calhavet
* Calhan
* Castilhon de Vaths
* Casaus
* Maramvath
* Miranas
* Preneron
* Rigapeu
* Ròcabruna
* Senta Aralha
* Sent Joan Potge
* Tudèla
* Vic en Fesensac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2008 | Francis Céretto | Divers droite |
| 2008- | Robert Frairet | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.057 | 6.864 | 6.579 | 6.451 | 6.078 | 5.862 | 6.006 |
# Ricard Squella Martorell

Ricardo Squella Martorell (Ciutadella, Menorca, 1927 - 23 de desembre de 1993), marquès de Menas Albas i XIII marquès de terranova, fou un aristòcrata, terratinent i polític menorquí, fill de Gabriel Squella y Rossinyol de Zagranada i María de las Mercedes de Martorell y Téllez-Girón.

## Trajectòria

Llicenciat en dret. Detenia els títols de marquès de Menas Albas i marquès de Terranova, una de les famílies de l'aristocràcia terratinent menorquina. Era propietari de les finques d'Algaiarens, Torrevella, Son Squella, Binisegarra (Alaior), Son Salomó, Sa Font Santa i S'Hort de La Vall.
Fou diputat per Menorca per Aliança Popular a les eleccions generals espanyoles de 1982. Fou vocal de les Comissions de Defensa, d'Agricultura, Ramaderia i Pesca i de Comissió de Reglament de 1982 a 1986. Va morir d'un infart de miocardi en 1993.

## Referències

* ↑ Ricardo Squella a myheritage
* ↑ «Sa Font Santa aún queda en manos de los Squella». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 maig 2015].
* ↑ Obituari a El País
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Cara visible de la Lluna

La cara visible de la Lluna és l'hemisferi de la Lluna que està permanentment orientat cap a la Terra, i l'hemisferi oposat és la cara oculta de la Lluna. La raó per la qual des de la Terra solament és visible aquesta cara de la Lluna és perquè la Lluna gira entorn del seu eix de rotació a la mateixa velocitat que orbita al voltant de la Terra, cosa que es coneix com a rotació síncrona o acoblament de marea.
La Lluna està directament il·luminada pel Sol i a causa de la variació cíclica de les condicions d'observació des de la Terra passa el que es coneix com a fases lunars. Les parts no il·luminades de la Lluna poden de vegades estar feblement il·luminades a causa de la lluentor de la Terra, que no és més que la llum solar que al reflectir-se en la superfície de la Terra es projecta sobre la Lluna. Atès que l'òrbita de la Lluna és una mica el·líptica i està inclinada respecte al seu plànol equatorial, les libracions permeten que fins a un 59 % de la superfície de la Lluna pugui veure's des de la Terra (encara que des de qualsevol punt de la Terra a qualsevol moment només es pot observar la meitat del satèl·lit).

## Nomenclatura

La cara visible de la Lluna està coberta per grans àrees fosques que els primers astrònoms que la van cartografiar al segle XVII (principalment Giovanni Riccioli i Francesco Maria Grimaldi) van pensar que es tractaven de mars. Tot i que posteriorment es va descobrir que la lluna no tenia mars, el terme «mare» segueix sent utilitzat. En contraposició, les regions amb color més clar són denominades «terrae», més comunament referides com a terres altes.

## Orientació

La imatge de la Lluna normalment es mostra en els mapes amb el nord en la part superior i l'oest a l'esquerra. No obstant això, els astrònoms normalment giren el mapa col·locant el sud en la part superior de manera que es correspongui amb la imatge vista en la majoria dels telescopis, els quals mostren la imatge invertida.
Cal tenir en compte que, a la Lluna, l'est i l'oest es troben en on cal esperar si estiguéssim dempeus a la Lluna. Però quan nosaltres, des de la Terra, veiem la Lluna en el cel la direcció est-oest s'inverteix. Per precisar unes determinades coordenades sobre la Lluna, per tant, s'hauria d'esmentar sempre si es tracta de coordenades selenogràfiques o de coordenades astronòmiques.

## Referències

* 1 2 «Luna: Las principales formaciones del relieve lunar». A: Gran Enciclopèdia Larousse. 14. 1ª. Barcelona: Editorial Planeta, gener 1989, p. 6692. ISBN 8432073849.

## Vegeu també

* Cara oculta de la Lluna
* Libració
* Geologia de la Lluna
# Rhinodoras gallagheri

Rhinodoras gallagheri és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela (rius Apure, Capanaparo i Arauca) i Colòmbia (riu Aguas de Limón).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H., Taphorn, D.C. & Castillo G., O.E., 2008. Two New Species of Thicklip Thornycats, Genus Rhinodoras (Teleostei: Siluriformes: Doradidae). Copeia, 2008 (1): 209-226.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB