OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barranc dels Cóms de Carreu

El barranc dels Cóms de Carreu, en la informació cadastral barranc de los Clots de los Camps, és un barranc, afluent del riu de Carreu, a la vall de Carreu, a l'extrem nord municipi d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà. En el seu tram central rep el nom de barranc de les Coberterades perquè passa per l'extensa partida d'aquest nom.
Es forma molt a prop del límit nord municipal, prop de Calama, en un ample circ entre l'Obaga de la Gargalla, la Solana dels Cóms i l'Obaga dels Cóms. A partir d'aquell lloc, situat als 1.800 metres d'altitud, davalla en un traçat sinuós, ara cap al sud, ara cap a l'oest, però fent fortes ziga-zagues a causa del relleu. Passa pel nord del Roc de les Cases, ressegueix de forma paral·lela la Serra de l'Andreu i la Serra de Santa Cristina, moment en què agafa la direcció oest, fins que s'aboca en el riu de Carreu, al final d'aquestes serres, agafant en el darrer tram la direcció sud-oest. En el darrer tram travessa les restes del Camí Vell d'Herba-savina a la Molina, a tocar del Camí de Carreu, que depassa tot seguit.

## Etimologia

El barranc pren el nom de l'indret on hi havia els cóms del bestiar que pasturava per aquesta zona de la Serra de Boumort, pertanyent al poble de Carreu. Es tracta, doncs, d'un topònim descriptiu.
# Aulnay-sur-Marne

Aulnay-sur-Marne és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2017 tenia 254 habitants.

## Habitatges

El 2007 hi havia 105 habitatges, 99 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 104 eren cases i 1 era un apartament. Dels 99 habitatges principals, 88 estaven ocupats pels seus propietaris, 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 10 en tenien tres, 25 en tenien quatre i 63 en tenien cinc o més. 74 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 41 habitatges hi havia un automòbil i a 48 n'hi havia dos o més.

## Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aulnay-sur-Marne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 12 |
| 12 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 16 |
| 16 | 40 a 44 | 12 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 12 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 152 persones, 113 eren actives i 39 eren inactives. De les 113 persones actives 109 estaven ocupades (60 homes i 49 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 39 persones inactives 20 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Aulnay-sur-Marne hi havia 99 unitats fiscals que integraven 236 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 22.090,5 €.

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 2 d'empreses de serveis i 2 d'entitats de l'administració pública.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren guixaires pintors.
L'any 2000 a Aulnay-sur-Marne hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Élections Aulnay-sur-Marne (51150), tous les résultats des élections municipales de mars 2020» (en francès). L'Ardennais. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Halèsion

Halèsion (en grec antic Ἁλήσιον πεδίον "la plana salada") era una comarca del sud-oest de la Troade, al sud del riu Satinoeis, segons Estrabó.
El seu nom venia de que era coberta per la mar una part de l'any i, en retirar-se, deixava molta sal. Unes salines anomenades Tuzla encara existeixen a la zona.
Hi havia una història segons la qual Lisímac va cobrar un impost als recol·lectors de la sal i que la sal va desaparèixer totalment, però reaparegué amb la retirada de l'impost, segons expliquen Plini el Vell i Ateneu de Nàucratis.

## Referències

* 1 2 Halesion. Dictionary of Greek and Roman Geography, William Smith, 1854]
# Halòfit

Un halòfit (paraula derivada del grec que significa 'planta' i 'sal'), són els organismes vegetals o per extenció, en medis amb una pressió osmòtica important.

## Classificació

Els organismes halòfits es poden classificar segons el seu requeriment de ions salins:
·Obligats: son aquells que depenen de la sal per sobreviure.
·Preferencials: Son aquells que creixen o es desenvolupen millor en ambients salins.
·Tolerants :Toleren certa concentració de ions salins, no els beneficia ni son necessaris pel seu desenvolupament, poden ser Poc tolerants (0.3 a 0.8M), Moderadament tolerants (0,8 a 3,4M) o tolerants extrems (3,4 a 5,1M)

## Hàbitat

En climes temperats humits, la zona herbosa que regularment queda coberta i descoberta per l'acció de la marea, és el territori més comú on es poden trobar plantes halòfites (com la salicòrnia). També són terrenys salins les parts dels litorals que reben vents més o menys salats, i són més salins com més a prop estiguin del mar. Sota climes tropicals, el manglar és un ecosistema amb plantes halòfites. També als deserts i semideserts els terrenys salins ocupen gran extensió.

## Algunes plantes halòfites

* Nitrària (gènere)
* Suaeda (gènere)
* Salicòrnia (gènere)
* Spartina (gènere)
* Cakile (gènere)

## Enllaços externs

* Edward P. Glenn, J. Jed Brown & James W. O’Leary - Irrigating Crops with Seawater (Irrigació amb aigua salada) (anglès)
# Badia Kvichak

La badia Kvichak (en anglès Kvichak Bay) és una petita badia, d'uns 80 quilòmetres de llarg per 40 d'ample, que es troba al nord de la badia de Bristol, a l'estat d'Alaska, Estats Units, un allargat entrant de l'oceà a l'est del mar de Bering. En ella hi desguassen els rius Kvichak i Naknek.

## Referències

* ↑ 1895287 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Badia Kvichak (en anglès)
# Badia Kuskokwim

La 'badia Kuskokwim (en anglès Kuskokwim Bay) és una badia que es troba al sud-oest d'Alaska, als Estats Units, formant part del mar de Bering. La badia fa uns 160 quilòmetres de llarg per un 160 quilòmetres d'ample.
El riu Kuskokwim hi desemboca després de més 1.100 quilòmetres de recorregut. La badia pren el seu nom del riu. El principal assentament humà a la badia és la ciutat de Quinhagak.

## Referències

* ↑ 1405084 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Badia Kuskokwim (en anglès)
# Hospital de Pelegrins (Altafulla)

Hospital de Pelegrins és una casa del municipi d'Altafulla protegida com a bé cultural d'interès local. construïda entre finals del segle xvi i inicis del xvii, fou, inicialment, una casa d'acollida de pelegrins.

## Descripció

Casa de forma irregular, la porta està emmarcada per un arc de mig punt.
Sorprèn la disposició encoixinada dels carreus de la façana, que li donen un aire més majestuós a aquest edifici, que es pot datar d'entre els anys 80 del segle xvi i els 20 del XVII.
El nom d'"hospital" no li ve del seu ús actual, sinó del que se'n feu a aquella època, ja que la casa servia de lloc d'acollida per als peregrins, allí trobaven un repòs segur i confortable i al mateix temps una correcta assistència sanitària.
La casa era propietat dels Martí i Franquès. Avui és propietat d'uns pagesos que la fan servir de magatzem.

## Història

Sempre s'havia cregut que el savi naturalista Antoni de Martí i Franquès havia nascut allà, però posteriorment s'ha pogut demostrar que no era cert, ja que fou al carrer Nou núm.19, antiga via del mig.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Hospital de Pelegrins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Hospital de Pelegrins». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Històries perilloses

Històries perilloses (Pulp) és una pel·lícula britànica dirigida per Mike Hodges, estrenada el 1972. Ha estat doblada al català. Aquesta pel·lícula és una paròdia de les novel·les negres anglòfones, comprenent nombroses picades d'ull a les obres d'autors com Dashiell Hammett o Raymond Chandler. La veu en off de Mickey King comentant l'acció, de manera sovint desplaçada, reforça les referències als clàssics de novel·les policíaques.

## Argument

Mickey King (Michael Caine) és un autor de novel·la policíaca viu a Roma separat de la seva família. Preston Gilbert (Mickey Rooney), actor especialitzat en papers de gàngster, li proposa servir de testaferro per escriure la seva biografia a canvi d'una gran suma de diners. King accepta sense estat d'ànim. Però com més avança en el seu treball, els cadàvers es multipliquen al voltant d'ell, el mateix Preston Gilbert arriba a ser assassinat. King decideix llavors portar la investigació, a la manera dels herois de les seves novel·les. Sospita del príncep Cippola (Victor Mercieca) de ser el comanditari de tots aquests crims, ja que Gilbert hauria estat testimoni de les seves maquinacions.

## Repartiment

* Michael Caine: Mickey King
* Mickey Rooney: Preston Gilbert
* Lizabeth Scott: Príncesa Betty Cippola
* Victor Mercieca: príncep Cippola
* Lionel Stander: Ben Dinuccio
* Nadia Cassini: Liz Adams
* Dennis Price: l'anglès misteriós
* Al Lettieri: Miller
* Leopoldo Trieste: Marcovic

## Premis

* Difosa al festival del film britànic de Dinard el 2004 en un homenatge a Mike Hodges

## Referències

* ↑ esadir.cat. Històries perilloses. esadir.cat.
* ↑ «Pulp». The New York Times.

## Enllaços externs

* (francès) Fiche CinEmotions.com Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine.
* Programa del festival de film britànic de Dinard de 2004 Arxivat 2006-02-15 a Wayback Machine. (francès)
# Banya Verda

El Banya Verda és un dimoni amb aspecte semblant al d'un sàtir que acompanya el personatge del dimoni al ball dels Cossiers de Montuïri (Montuïri, Mallorca). A les referències més antigues se l'anomena Bovo. Entre dansa i dansa és provocat pels joves del poble amb crits de banya verda, rostoll ! O "el dimoni no fa por!" amb l'esperança que els persegueixi i els colpegi amb un fuet (escorretjades). També portà un pal (barrota).

## Referències

* ↑ Joan Miralles i Monserrat: Cossiers de Montuïri, 1992, Ajuntament de Montuïri
# Hawthorn Football Club

El Hawthorn Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat de Melbourne que disputa l'Australian Football League.

## Palmarès

* Australian Football League: 1961, 1971, 1976, 1978, 1983, 1986, 1988, 1989, 1991, 2008, 2013, 2014, 2015
* Minor Premiers (fase regular): 1961, 1963, 1971, 1975, 1983, 1986, 1988, 1989
* Campionat d'Austràlia: 1971, 1976
* McClelland Trophy: 1961, 1971, 1984, 1985, 1986, 1988

## Enllaços externs

* Web oficial
* ""Around the Grounds" - Web documental - Glenferrie Oval
# Hawthorn

Hawthorn és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 587 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hawthorn tenia 587 habitants, 213 habitatges, i 166 famílies. La densitat de població era de 204,2 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 213 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.771 $ i la renda mediana per família de 29.545 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.528 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 13.146 $. Entorn del 14% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hawthorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hawthorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hubbard (Texas)

Hubbard és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hubbard tenia 1.586 habitants, 625 habitatges, i 406 famílies. La densitat de població era de 309,3 habitants/km².
Dels 625 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 17,1% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.950 $ i la renda mediana per família de 34.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.795 $ mentre que les dones 16.696 $. La renda per capita de la població era de 15.311 $. Aproximadament el 20,4% de les famílies i el 24,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hubbard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hubbard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Humbert II de Savoia

Humbert II de Savoia, conegut amb el sobrenom de El Gras, (Carignano, Savoia v 1065 - 1103) fou el comte de Savoia entre 1080 i 1103.

## Orígens familiars

Va néixer vers el 1065 a la població de Carignano, en aquells moments situat al comtat de Savoia i que avui en dia forma part de la província italiana de Torí, sent fill del comte Amadeu II de Savoia i la seva esposa Joana de Ginebra. Era net per línia paterna d'Odó I de Savoia i Adelaida de Susa, i per línia materna de Gerold II de Ginebra.

## Ascens al tron comtal

A la mort del seu pare, ocorreguda el 1080, fou nomenat titular del comtat de Savoia. Els primers anys del seu mandat tingué la tutela de la seva àvia Adelaida de Susa, la qual era la verdadera titular del comtat. A la mort d'aquesta, ocorreguda l'any 1091, veié com el seu comtat fou ocupat per l'emperador Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic per tal de posar ordre en els dominis del Marquesat de Torí, ocupat per Federic de Montbéliard.
A la seva mort, ocorreguda el 14 d'octubre de 1103, fou succeït pel seu fill Amadeu III de Savoia.

## Núpcies i descendents

Es casà, vers el 1090, amb Gisela de Borgonya, filla del comte Guillem I de Borgonya. D'aquesta unió nasqueren:
* Adelaida de Savoia (1092-1154), casada el 1115 amb el rei Lluís VI de França
* Amadeu III de Savoia (1095-1189), comte de Savoia
* Guillem de Savoia (?-1130)
* Agnès de Savoia (1105-1180), casada amb Arquimbald VII de Borbó, senyor de Borbó.
* Humbert de Savoia (?-1131)
* Reginald de Savoia (?-1150)
* Guiu de Savoia, abat de Namur

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 C.W. Previte-Orton, The Early History of the House of Savoy, (Cambridge University Press, 1912), 276-277.
# Barranc de Confòs

El barranc de Confòs és un barranc, afluent del riu de Manyanet. Discorre per l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, tot i que administrativament pertany al terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Es forma a llevant de la Pica de Cerví, entre el Serrat de l'Estretet, al nord-est, i el dels Portells, al sud-oest, i davalla cap al sud-est fins a abocar-se en el riu de Manyanet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Coma del Port

El Barranc de Coma del Port, és un barranc del terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme primigeni d'aquest municipi. S'origina al vessant sud del Cap de les Raspes Roies, a la Coma del Port, i davalla cap al sud-est. Quan s'ajunta al barranc de Francí, es forma el riu de Riqüerna.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Batalla de Sarandí

La batalla de Sarandí va tenir lloc el 12 d'octubre de 1825, prèvia a la Guerra Cisplatina que va enfrontar l'Imperi del Brasil i l'Argentina (1825-1828).
El 1825 va començar la lluita a l'Uruguai entre els brasilers i les tropes de Juan Antonio Lavalleja. El 12 d'octubre de 1825, els guerrillers van atacar una tropa brasilera a Sarandí, dirigida per Bento Manoel.
En la lluita contra els brasilers, els enemics van ser derrotats perdent prop de 400 homes i amb 575 ferits i presoners. Els soldats supervivents van marxar de la ciutat. Després d'aquesta victòria, Lavalleja va demanar a l'Argentina la seva participació. En resposta, l'Argentina va declarar la guerra al Brasil.

## Bibliografia

* Robert L. Scheina, Latin America's Wars, the age of the Caudillo, 1791-1799, Brassey's Inc., Dulles, Virgínia, 2003, ISBN 1574884506
* Zygmunt Ryniewicz: Leksykon bitew świata. Alma-Press. Varsòvia, 2004.
# Helma Knorscheidt

Helma Knorscheidt (Nauendorf, 31 de desembre de 1956) va ser una atleta alemanya, especialitzada en la prova de llançament de pes en la qual va arribar a ser subcampiona mundial el 1983.
Al Mundial de Hèlsinki de 1983 va guanyar la medalla de plata en llançament de pes, amb una marca de 20,70 metres, quedant al podi després de la txecoslovaca Helena Fibingerová (or amb 21,05 metres) i per davant de la seva compatriota alemanya Ilona Schoknecht- Slupianek (bronze amb 20,56 m).

## Referències

* ↑ «Helma Knorscheidt». [Consulta: 1r desembre 2017].
# Benjamin Bonneville

Benjamin Louis Eulalie de Bonneville (1796 – 1878) va ser un oficial de l'exèrcit dels Estats Units i un explorador de l'oest dels Estats Units. Van ser notables les seves expedicions a l'Oregon Country i a la conca Great Basin, i en particular per algunes parts de l'Oregon Trail.
Quan ell tenia 7 anys amb la seva família es traslladà als Estats Units, el passatge del viatge el va pagar Thomas Paine que, a més, era el padrí de Benjamin.
Va cursar estudis militars a l'Acadèmia de West Point.
L'escriptor Washington Irving el va fer famós, quan va fer el relat de les seves expedicions.

## Referències

* EndofTheOregonTrail.org: Benjamin Bonneville Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
«Bonneville, Benjamin L. E.». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 4. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Benjamin Boukpeti

Benjamin Kudjow Thomas Boukpeti (nascut el 4 d'agost de 1981) és un piragüista Togolès.
Nascut a Lagny-sur-Marne, França de mare francesa i pare togolès. El seu germà més gran Olivier és un membre del piragüisme de l'equip francès. Competint als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004, a Atenes, es classificà quinzè a la primera volta masculina convertint-se en el primer togolès a arribar a una semifinal olímpica, però només aconseguí el divuitè lloc en aquella cursa i no va ser capaç d'avançar.
El gener del 2008, Boukpeti participà en la Copa d'Àfrica.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2008, a Pequín, Boukpeti anava al davant després de la semifinal, i finalment guanyà la medalla de bronze en la prova individual, la primera medalla olímpica per Togo. Després d'aconseguir la medalla acabà trencant el rem, lògicament, d'alegria.
# Humberto Maschio

Humberto Maschio (Avellaneda, 20 de febrer de 1933 - Clinica Avellaneda Medical Center, 20 d'agost de 2024) va ser un futbolista argentí de la dècada de 1960.
Fou 18 cops internacional amb la selecció argentina i 4 cops més amb la selecció italiana. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Quilmes Atlético Club, Racing Club, Bologna FC, Atalanta BC, Inter i ACF Fiorentina.

## Referències

* ↑ «Murió Humberto "Bocha" Maschio, gloria de Racing | Tenía 91 años» (en castellà). Página|12, 20-08-2024. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Omar Sivori». The Telegraph, 19-02-2005. [Consulta: 2 octubre 2017].
* ↑ Gianni Brera, Storia critica del calcio italiano, Dalai Editore 1998, p. 279
* ↑ Murray, Scott «The Knowledge (November 6, 2003)». Guardian Online (UK) [Londres], 06-11-2003 [Consulta: 26 juny 2006].
* ↑ «Futbol Factory profile (castellà)». Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2007. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ Humberto Maschio a National-Football-Teams.com (anglès)
# Humberto Solás Borrego

Humberto Solás Borrego (l'Havana, 4 de desembre de 1941 - 18 de setembre de 2008) va ser un director de cinema, productor i guionista cubà. Recordat pel seu film Lucía (1968), considerat una de les 10 pel·lícules més importants d'Amèrica Llatina.

## Biografia

Llicenciat en Història per la Universitat de l'Havana, aviat va començar a dedicar-se al cinema. El 1960 va iniciar la seva carrera en l'Institut Cubà d'Art i Indústria Cinematogràfica, primer com a assistent de direcció i més tard com a productor.
La seva projecció internacional la va aconseguir amb Un hombre de exito (1986), primera pel·lícula cubana candidata a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa. Va obtenir el Premi Nacional de Cinema de Cuba el 2005. En 2003 va crear el Festival Internacional de Cinema Pobre, una mostra alternativa a Gibara.
En morir, l'Institut Cubà del Cinema va destacar la seva figura dient:

## Filmografia

* La huida (1958)
* Casablanca (1961)
* Minerva traduce el mar (1962)
* El refrato 1963 (curt)
* El Acoso 1964 (curt)
* Manuela (1966)
* Lucía (1968)
* Un día de noviembre (1972)
* Simparelé (1974)
* Cantata de Chile (1975)
* Cecilia (1981)
* Amada (1983)
* Un hombre de éxito (1986)
* El Siglo de las luces (1991)
* Miel para Oshún (2001) Premio Ariel a Mejor Película Iberoamericana en 2002.
* Adela (2005)
* Barrio Cuba (2005)

## Premis i nominacions
### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1974 | Conquilla d'Or al millor curtmetratge | Simparele | Guanyador |

## Referències

* ↑ Muere el cineasta cubano Humberto Solás Arxivat 2016-06-03 a Wayback Machine., Reuters, 18 de septiembre de 2008.
* ↑ Fallece en La Habana el cineasta cubano Humberto Solás, El País, 18 de septiembre de 2008.
* ↑ Falleció cineasta cubano Humberto Solás, Prensa Latina, 17 de septiembre de 2008.
* ↑ 65 años de Humberto Solás, Radio Musical Nacional.
* 1 2 Filmihullu no 6/1970 p. 22
* ↑ en la web del Festival de San Sebastián