OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Puig (capellà)

Antoni Puig i Duran (1721-1805) fou un sacerdot andorrà, natural d'Escaldes, que entre l'any 1759 i 1764 va escriure el Politar Andorrà, una còpia amb algunes modificacions del Manual Digest, obra d'Antoni Fiter i Rossell. Del Politar hi ha dues versions, una resumida i una de completa, aquesta darrera és la que es va conservar a la Casa de la Vall.
No se sap gaire sobre la seva vida. Era fill de paraires i teixidors de llana que disposaven d'un molí per batanar. Tenia el privilegi dels altars de Sant Jaume i Santa Anna. La seva família va fundar un patronat laical amb l'obligació d'ensenyar «a llegir, escriure i explicar la doctrina cristiana als joves d'Escaldes». Una tasca que sempre va omplir amb responsabilitat, segons els informes dels visitador bisbal de l'època.

## Referències

* ↑ «Antoni Puig (capellà)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Politar Andorrà» (en francès). Bibliothèque numérique mondiale, 1763.
* ↑ Guillamet, Jordi. Andorra. Nova aproximació a la història d'Andorra. Sant Julià de Lòria: Institut d'Estudis Andorrans i Revista Altaïr, 2009, p. 147. ISBN 978-99920-2-050-0.
* ↑ Massa i Sarrado, Joan «El politar i nosaltres» (pdf). Recull de conferències 2012-2013, 2013, pàg. 421.
# Cornet (Sallent)

* Per a altres significats, vegeu «Castell de Cornet».
Cornet és un dels pobles que formen el terme municipal de Sallent, a la comarca del Bages, situat a l'esquerra del riu de Cornet, un afluent del Llobregat. El terme de Cornet comprèn uns trenta masos disseminats i delimita amb les poblacions de Balsareny, Gaià, Avinyó i Sallent. Té una població de 40 habitants.

## Festes

* Caramelles (Pasqua)
* Festa del blat (Juliol)
* Festa Major (Agost)

## Monuments

* Església de Santa Maria de Cornet - Església romànica de finals del segle xii.
* Castell de Cornet - La primera notícia és de l'any 1063. Actualment només en queden ruïnes.
* Església de Santa Susanna de l'Abellar
* Església de Santa Fe (restes)

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia.cat». Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ «Cornet - Ajuntament de Sallent». Ajuntament de Sallent. Arxivat de l'original el 2015-09-25. [Consulta: 22 setembre 2105].
* ↑ «Idescat», 28-01-2024. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Junyent, Francesc; Benet, Albert. Catalunya Romànica: El Bages. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1984, p. 379-383.
* ↑ Junyent, Francesc; Benet, Albert. Catalunya romànica: El Bages. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1984, p. 377-379.
* ↑ Sànchez i Agustí, Ferran; Benet i Clarà, Albert. El castell de Cornet, a Miscel·lània d'Estudis Bagencs, 1. Manresa: Centre d'Estudis del Bages, 1981, p. 203-210.
Viccionari

## Enllaços externs

* Pàgina web de Cornet
# Ammoxenus coccineus

Ammoxenus coccineus és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels ammoxènids (Ammoxenidae). Fou descrit per primer cop l'any 1893 per Simon. Aquesta espècie és endèmica de Namíbia.
Ammoxenus coccineus és una aranya termitivora, depredadora de tèrmits. La femella holotip fa 5,5 mm.

## Referències

* 1 2 3 Simon, E. (1893a). Histoire naturelle das araignées. Paris 1, 257-488. doi:10.5962/bhl.title.51973
* ↑ Lawrence, R. F. (1927). Contributions to a knowledge of the fauna of South-West Africa V. Arachnida. Annals of the South African Museum 25(1): 1-75.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Ammoxenus coccineus Simon, 1893 en la família Ammoxenidae +base de dades Accés el 10 de febrer de 2019
* ↑ Dippenaar-Schoeman, de Jager & van den Berg, 1996: Ammoxenus species (Araneae:Ammoxenidae) specialist predators of harvester termites in South Africa. African Plant Protection, vol. 2, p. 103–109.
# Platja de Llevant

«Platja de Llevant» pot referir-se a les següents platges:
* Platja de Llevant (Barcelona)
* Platja de Llevant (Benidorm)
* Platja de Llevant (Formentera)
# Polinomi separable

En matemàtiques, un polinomi P(X) és separable sobre un cos K si les seves arrels en una clausura algebraica de K són diferents - és a dir P(X) té factors lineals diferents en una extensió de cos prou gran. Equivalentement, P és separable si i només si és coprimer amb la seva derivada P′.
Els polinomis irreductibles sobre un cos perfecte són separables, el que inclou en particular tots els cossos de característica 0, i tots els cossos finits. Aquest criteri és de vital importància en la teoria de Galois. En aquest context, el concepte de separabilitat és de menor importància si P no se suposa irreductible, ja que les arrels repetides poden simplement reflectir que P no és lliure de quadrats.
El criteri que ens porta a treure conclusions ràpides sobre si P és irreductible i no separable és que P′(X) = 0. Això només és possible en cossos de característica p: necessitem tenir P(X) = Q(X$^p$) on el nombre primer p és la característica.
A continuació veurem un exemple:
    P(X) = X$^p$ − T
amb K un cos de funcions racionals en la indeterminada T sobre un cos finit amb p elements. Aquí un pot provar directament que P(X) és irreductible i no separable. De fet, aquest és el típic exemple on es pot veure la importància de la inseparabilitat; en termes geomètrics P representa l'aplicació en la recta projectiva sobre un cos finit, prenent coordenades com les seves potències pèssimes. Aquestes aplicacions són fonamentals en la geometria algebraica de cossos finits.
Si L és l'extensió de cossos K(T$^{1/p}$) (el cos de descomposició de P) aleshores L/K és un exemple d'extensió de cossos inseparable pura. És de grau p, però no té automorfismes que deixin fixa K, a banda de la identitat, ja que T$^{1/p}$ és l'única arrel de P. Això mostra que la teoria de Galois no és aplicable en aquest entorn.
Es pot veure que el producte tensorial de cossos de L amb si mateix sobre K per a aquest exemple té elements nilpotents no nuls. Aquesta és una altra manifestació de la inseparabilitat: l'operació de producte tensorial en cossos necessita no produir un anell que sigui producte de cossos.
Si P(x) és separable, i les seves arrels formen un grup (un subgrup del cos K), aleshores P(x) és un polinomi additiu.
# Restaurant Madrid-Barcelona

El Restaurant Madrid-Barcelona és un restaurant de la ciutat de Barcelona. L'edifici és una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Local situat a la planta baixa de l'edifici afrontat al carrer Aragó número 282. A l'exterior, el restaurant només disposa d'una obertura formada per un frontis aplacat que envolta la obertura i agrupa els dos portals originals units per l'estintolament de l'agulla. El sòcol és de marbre negre vetejat amb blanc amb una motllura superior semicircular. Sobre l'obertura, al nivell de la llinda, un rètol anuncia el nom del restaurant dibuixat amb bombetes incandescents. Una vora perimetral de marbre blanc uneix tot el conjunt.
Pel que fa a l'interior de l'establiment, destaca l'entresolat amb un balcó circular a l'esquerra i l'escala d'accés a la dreta. S'han conservat altres elements de la decoració de l'època original com és el marbre bicolor i el boteller de fusta del darrere amb els tubs d'un orgue decoratiu sobre la cornisa de planta ondulada, la motllura de la claraboia, les pillastres, el fris del cel ras o la barana de l'entresolat i de l'escala.

## Història

El nom del restaurant procedeix del baixador que hi havia al carrer Aragó on hi circulaven els trens que feien el recorregut de Madrid a Barcelona. El restaurant es va inaugurar el 1929 amb motiu de l'Exposició Internacional i va continuar amb aquest nom, tot i que l'estació exterior es va desmuntar el 1960. L'edifici on es troba el restaurant era l'hotel Terminus, inaugurat el 1903, com un dels hotels més moderns de l'època. L'edifici (datat del 1878) va ser reformat per Josep Puig i Cadafalch el 1902, que va afegir-hi una planta i un soterrani.

## Referències

* 1 2 3 «Restaurant Madrid-Barcelona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2017].
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Sindicat Agrícola (Masllorenç)

El Sindicat Agrícola és una obra d'un arquitecte desconegut situat al municipi de Masllorenç (Baix Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici situat a la carrer Major, davant una gran terrassa, fent cantonada amb el carrer Nou. És de grans dimensions, de planta rectangular i coberta a dues vessants. L'estructura de l'edifici és simètrica en les dues façanes. Hi ha una distribució en cossos, per mitjà de bandes verticals, que repeteixen els elements: una obertura rectangular a la part inferior i una altra damunt, circular i de tipologia modernista, dedicada a cambra d'aire. Una petita cornisa amb barana completa el conjunt exterior. En destaquen els respiradors, que semblen més aviat un seguit de medallons més ornamentals que no funcionals.
L'interior és una gran nau dividida en dos espais per una gran porta de fusta, de nou cossos, on es troben el bar i un petit teatre.

## Història

La fundació del Sindicat Agrícola data de 1931, any en què s'edificà també el local social. En l'actualitat manté la funció per a la qual fou construït.

## Referències

* 1 2 Arnavat, Albert; Cabré, Tate. Diputació de Tarragona. Arquitectura industrial modernista i noucentista del Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre, maig 2012, p. 63. ISBN 978-84-15364-12-5 [Consulta: 24 juny 2020].
* 1 2 3 «Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ «Sindicat Agrícola». Fires, festes, oci i llocs per visitar. Festa Catalunya, s.d. [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ «Sindicat Agrícola (Masllorenç - Baix Penedès)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 25 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Sindicat Agrícola». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Corneta

«Corneta» té aquests significats:
* Corneta (instrument de vent metall) desenvolupat al segle xix
* Corneta xinesa, instrument de vent tradicional cubà;
* Corneta de posta, instrument de vent-metall usat inicialment per anunciar les sortides i arribades dels transports postals i pels postillons en els segles xviii i xix.
* Corneta o cornetto (en italià), instrument aeròfon de fusta i embocadura de broquet, del Renaixement
* Corneta, registre d'orgue.
* Corneta (grau militar)
Viccionari
# Senyoria de Cornelhan

La senyoria de Cornelhan fou una jurisdicció feudal centrada al castell de Cornelhan - Corneilhan en francès - a l'Erau, feudatària dels vescomtes de Besiers. La família senyorial, apareix al segle x, com feudatària dels vescomtes de Besiers i eren d'origen franc potser de Roergue. El 1080 van fundar el priorat de Cassan; Sant Guerau, que fou prior, fou després bisbe de Besiers (1121). Al segle xii va donar nombrosos prohoms al servei dels vescomtes i de la religió especialment als capítols de les catedrals de Besiers i d'Agde. Es va dividir en diverses branques a Corneilhan i Besiers, a Saint Nazaire de Ladarez i Causses (que va emigrar a Carcassona). Van participar en la croada i van perdre els seus drets a la baixa i alta justícia a Cornelhan, que van passar al rei (segle xiii). La família va subsistir fins al 1943. El feu estava ja dividit el segle xiii i una part va passar als Thézan i al segle xvi fou comprada per la família Lathenay i per successius enllaços va arribar al segle xviii als Plessier de Picardia, que van perdre els drets en un litigi davant Gleizes de Lablanque, jutge de Besiers, i M. de Barrès, advocat de Besiers; la seva hereva, propietària del castell i altres terres, les va vendre a trossos a la meitat del segle xix.

## Referències

* Cornelhan Arxivat 2016-01-05 a Wayback Machine.
# Operació Vesuvi

L'alliberament de Còrsega (nom en clau Operació Vesuvi) durant la Segona Guerra Mundial va ser una operació militar duta a terme entre el 8 de setembre i el 4 d'octubre de 1943 per l'exèrcit de França, per iniciativa del general Henri Giraud, llavors copresident del Comitè Francès d'Alliberament Nacional, malgrat el consell desfavorable del general Charles de Gaulle, també copresident del CFAN, que va considerar l'operació arriscada i volia esperar un acord i una ajuda substancial dels Aliats.
L'operació la va fer part de l'Exèrcit Francès d'Alliberament, amb l'ajuda dels maquis de Còrsega i la complicitat de les Forces Armades Italianes d'ocupació. Còrsega es va convertir llavors en una base d'avions pels Aliats, fet que va facilitar l'alliberament d'Itàlia que havia començat uns mesos abans i que s'esperava que s'intensifiqués. Aquesta operació és el primer acte de l'alliberament de França, i posa fi així a un any d'ocupació de l'illa per les forces de l'Eix.

## Referències

* ↑ El 31 de juliol de 1943, el CFAN va nomenar el general Henri Giraud comandant en cap de totes les forces combatents franceses, és a dir, no tan sols l'exèrcit africà sinó que també els 23.000 combatents de les forces franceses lliures.
* ↑ Général Henri Giraud, Alger 1942-1944.
* ↑ Especialment l'Exèrcit d'Àfrica, reunit a partir de l'1 d'agost de 1943 amb les Forces franceses lliures de De Gaulle per formar l'Exèrcit francès d'alliberament.
* ↑ Paul Gaujac, L'Armée de la victoire, Lavauzelle, 1984, p. 138-163
* ↑ Giovanni Magli, Le truppe italiane in Corsica, p. 50, Lecce, Tipografia Scuola AUC, 1950.
* ↑ El 21 de novembre de 1943, el general Giraud va enviar els Cossos expedicionaris francesos a Itàlia sota el comandament del general Juin, i va desenvolupar el pla d'ofensiva que va permetre als francesos ser els primers en trencar la línia Gustav i obrir el camí cap a Roma.
# Leopold II d'Habsburg

Leopold II d'Habsburg és el nom dels següents personatges:
* Leopold II d'Àustria
* Leopold II del Sacre Imperi Romanogermànic, IX d'Àustria
# Pierre Lartigue

Pierre Lartigue (nascut el 22 d'octubre de 1948) és un pilot de ral·lis francès, que va guanyar el Dakar en tres ocasions, conduint un prototip de Citroën.

## Palmarès

* Vencedor del Ral·li Dakar en 1994, 1995 i 1996.
* Vencedor del Ral·li París-Moscou-Pequín en 1992.
* Vencedor del Ral·li de Tunísia en 1985, 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995 i 1996.
* Vencedor del Ral·li de l'Atlas en 1983, 1984, 1990, 1991 i 1994.
* Vencedor de la Copa del Món de Ral·li Raid en 1993, 1994, 1995 i 1996.
Vencedors del Ral·li Dakar - Automòbils :
1979 - Génestier
1980 - Kottulinsky
1981 - Metge
1982 - Marreau
1983 - Ickx
1984 - Metge
1985 - Zaniroli
1986 - Metge
1987 - Vatanen
1988 - Kankkunen
1989 - Vatanen
1990 - Vatanen
1991 - Vatanen
1992 - Auriol
1993 - Saby
1994 - Lartigue
1995 - Lartigue
1996 - Lartigue
1997 - Shinozuka
1998 - Fontenay
1999 - Schlesser
2000 - Schlesser
2001 - Kleinschmidt
2002 - Masuoka
2003 - Masuoka
2004 - Peterhansel
2005 - Peterhansel
2006 - Alphand
2007 - Peterhansel
2008
2009 - De Villiers
2010 - Sainz
2011 - Al-Attiyah
2012 - Peterhansel
2013 - Peterhansel
2014 - Roma
2015 - Al-Attiyah
2016 - Peterhansel
2017 - Peterhansel
2018 - Sainz
2019 - Al-Attiyah
2020 - Sainz
2021 - Peterhansel
2022 - Al-Attiyah
2023 - Al-Attiyah :
# Robert de Pinho de Souza

Robert de Pinho de Souza (Salvador, 27 de febrer de 1981), és un futbolista brasiler, que ocupa la posició de davanter. Ha estat internacional en categories inferiors amb la selecció del Brasil.

## Trajectòria

Comença la seua carrera professional al Botafogo de Ribeirão Preto on va jugar el 2001. Es trasllada l'any següent al AD São Caetano, equip en el qual milita fins a mitjan 2003, quan marxa a l'Spartak de Moscou rus. A la temporada següent hi retorna a Amèrica, al mexicà F.C. Atlas A.C.. Realitza un gran paper al Clausura 2004, marcant 16 gols en 21 partits. Ho repeteix a l'Apertura següent, que permet a l'Atlas aplegar a les semifinals de la lligueta.
El gener del 2005 és fitxat pel PSV Eindhoven per 2 milions d'euros. Hi fa 32 aparicions de lliga, marcant set gols. Durant el partit de la Champions corresponent a quarts de final contra l'Olympique de Lió, marca un gol decisiu que classifica el seu equip per a semifinals, on cauria davant l'AC Milà.
El conjunt neerlandès el cedeix al Reial Betis per dos anys, arribant al gener del 2006 al club sevillà. Eixe any ajuda, amb set gols, a què el Betis perda la categoria. La lesió d'altre davanter, Ricardo Oliveira, fa que el seu paper dins el conjunt sevillà augmente, sent el màxim golejador del club. Al seu segon any al Betis, fa 9 gols en 29 partits.
L'estiu del 2007 deixa el Betis i fitxa per l'exòtic Al-Ittihad d'Aràbia Saudí. El 4 de desembre de 2007 retorna al futbol mexicà per militar al CF Monterrey. Posteriorment hi jugaria amb altres conjunts mexicans: Tecos i Amèrica.
El 2009 retorna al seu país, per formar amb l'SE Palmeiras.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Antemi

Antemi és el nom dels següents personatges:
* Antemi de Tral·les, arquitecte grec
* Antemi (prefecte pretorià) romà d'Orient i regent de Teodosi II
* Antemi, emperador romà, vegeu Procopi Antemi
# Creu de la plaça de l'Església (Sant Martí de Tous)

La Creu de la plaça de l'Església és una creu de terme de Sant Martí de Tous (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.
És una creu llatina, de pedra, de braços rectes acabats amb una mena de floró vegetal. Els plans de la creu presenten la superfície estriada, o amb canals, i es decoren amb motius escultòrics. A l'anvers centra les representacions escultòriques la imatge del Crucificat flanquejat dels evangelistes sant Joan i sant Marc als extrems superior i inferior, respectivament, mentre que sant Lluc i sant Mateu se situen a esquerra i dreta de la imatge. Al revers, aquests llocs estan ocupats per la imatge de la Verge amb el Nen i els símbols animalístics dels evangelistes.
La creu reposa damunt una magolla de planta octogonal. Cada cara presenta figuretes esculpides de sants entre els que distingim a sant Jaume i a l'arcàngel sant Miquel. Aquestes representacions se separen les unes de les altres per un motiu decoratiu vegetal, les característiques del qual recorden elements del repertori renaixentista. La motllura inferior d'aquesta magolla deixa veure les restes d'una inscripció que es pot relacionar amb una data: "..56..".
La resta d'elements que componen la creu - base i fust - corresponen a l'obra realitzada l'any 1960 amb motiu de la Santa Missió, segons queda palès en la inscripció del volum que sosté el fust. Aquest fust és de planta vuitavada i es recolza damunt un volum cúbic que a la vegada descansa en un graó estrellat i en un de circular.

## Referències

* ↑ «Creu de la plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Santa Coloma de Tornafort

Santa Coloma de Tornafort és l'església del poble de Tornafort, pertanyent al terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Formava part del seu terme primigeni.
Està situada en el mateix nucli de Tornafort, en el centre de la població. En depenia l'ermita de Santa Maria de Tornafort, actualment en ruïnes.
De nau única, són destacables les arcades que comuniquen la nau amb les capelles laterals. Per damunt de les arcades discorre una tribuna que enllaça amb el cor dels peus de la nau.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Soriguera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Santa Coloma de Tornafort en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lluís de Salvador i Andrés

Lluís de Salvador i Andrés (1893 - 1975) va ser periodista i director dels diaris Tarragona i Diari de Tarragona.
Els seus escrits es poden llegir a nombroses publicacions periòdiques tarragonines anteriors a 1939 com a la revista Ideal científico literario (1911), a El Temps, gaseta hebdomària (1929), a la Revista estudiantil (1931) o el diari antifeixista Llibertat (1936-1938) o el 19 de juliol (1938).
Salvador, en qualitat de cronista, va redactar una memòria detallada dels bombardejos franquistes que va patir la ciutat i una crònica de la vida ciutadana durant el conflicte bèl·lic. Es va emportar els documents quan es va haver d'exiliar a França. Durant la Segona Guerra Mundial, per por als alemanys i a les possibles represàlies, va enterrar els papers però una revinguda del riu Garona va inundar els terrenys i van quedar malmesos. L'any 1994 el seu fill, Ramon de Salvador, va fer donació de la documentació a la biblioteca municipal. La transcripció d'aquests documents ha permès la publicació de dos llibres: Tarragona sota les bombes. Crònica d'una societat en guerra (1936-1939) i Quan la mort venia del cel. Memòria dels bombardejos sobre Tarragona (1937-1939).

## Referències

* ↑ «Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona - Fons Lluís de Salvador i Andrés». web. Ajuntament de Tarragona. [Consulta: 5 febrer 2015]. Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* Quan la mort venia del cel PDF
* Tràiler del documental Quan la mort venia del cel
* Tarragona sota les bombes PDF
# Xot nan

El xot nan (Psiloscops flammeolus) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos de pins des de les muntanyes del sud de la Colúmbia Britànica, cap al sud, per les muntanyes occidentals dels Estats Units i Mèxic, fins a Guatemala, Hondures i El Salvador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Ha estat classificat als gèneres Otus i Megascops però recentment s'ha ubicat al seu propi i monotípic gènere Psiloscops (Coues, 1899), arran els estudis de Wink et al. 2009

## Referències

* ↑ «Xot nan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Flammulated Owl. Psiloscops flammeolus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Michael Wink, Abdel-Aziz El-Sayed, Hedi Sauer-Gürth i Javier Gonzalez (2009). Molecular Phylogeny of Owls (Strigiformes) Inferred from DNA Sequences of the Mitochondrial Cytochrome b and the Nuclear RAG-1 gene. Ardea / 12-2009 / 581-591