OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chaguanas

Chaguanas és la ciutat més poblada de la República de Trinitat i Tobago.

## Dades principals

Els 79.381 habitants de Chaguanas, calculats per a 2012, superen els 50.405 de la capital, Port-of-Spain, de la que està a només 18 km al Sud, formant part de la mateixa àrea metropolitana.
Chaguanas va començar a créixer molt ràpidament a la dècada dels 80 del segle XX per la seva situació al costat de la important refineria de sucre Woodford Lodge. El 1990 va ésser reconeguda com a municipalitat independent dintre de l'organització territorial del país.
El nom de la ciutat prové dels indis chaguanes i la seva població s'inicià com a petit mercat a l'època de la conquesta britànica de Trinitat el 1797 en una zona de plantacions de canya de sucre. Ha mantingut aquesta condició de vila comercial i ha atret també el sector financer, sense oblidar una bona iniciativa pel que fa a la indústria, sobretot alimentària.

## Fills il·lustres

El Premi Nobel de Literatura de l'any 2001, V. S. Naipaul és fill de Chaguanas.

## Referències

* ↑ World Gazetter
# Chen Lu (pintor)

    Advertiment: Existeixen altres Chen Lu; un Chen Lou (1935 – 2004), pintor i una altra, esportista olímpica.
Chen Lu (xinès simplificat: 陈录; xinès tradicional: 陳錄; pinyin: Chén Lù) fou un pintor xinès durant la dinastia Ming (emperador Yingzong), nascut a Huiqi, actualment Shaoxing, província de Zhejiang. Es desconeixen les dates del seu naixement i de la seva mort. Com a artista va destacar per les seves pintures de pruners, pins i bambús. Va ser un dels pintors de la dinastia Ming que va començar a originar una pintura d'estil decoratiu i influenciat per la mística.

## Bibliografia

* ”The Art Book of Chinese Paintings” de Ming Deng.. EdLonf River Press,, San Francisco (Califòrnia), 2006.ISBN 1592650511 (Text en anglès)

## Enllaços externs

* http://www.hnmuseum.com/hnmuseum/eng/whatson/exhibition/mqhhm.jsp Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6885.html Arxivat 2012-05-26 a Wayback Machine.
# Yasuo Fukuda

Yasuo Fukuda 福田 康夫 (16 de juliol de 1936) fou el 91è Primer ministre del Japó entre el 2007 i el 2008. Anteriorment fou cap de gabinet entre 2000 i 2004 durant els mandats de Yoshirō Mori i Junichiro Koizumi. Assumí el lideratge del Partit Liberal Democràtic i la presidència del Japó el setembre de 2007 després de la dimissió de Shinzō Abe i governà fins a la seva sobtada dimissió el setembre de 2008 forçant unes noves primàries en el si del partit.

## Referències

* ↑ "Get someone else," The Economist, 1 September 2008.
# Centre Catòlic de Blanes

Centre Catòlic de Blanes fou una entitat fundada a Blanes el març de 1906 a la parròquia de Santa Maria de Blanes. Aquesta associació pretenia encaminar tot el jovent de la població a seguir els ideals del catolicisme i a fer actes culturals i recreatius per la gent del poble, però sempre seguint els ideals catòlics i sovint dretans, raó per la qual va mantenir certa rivalitat amb la Casa del Poble de Blanes. Ha estat activa en la promoció i suport a associacions com la sardanista o la pessebrista entre d'altres, esdevenint bressol d'entitats i persones interessades en la música, la poesia i la literatura en general.
El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «ENTITATS BLANENQUES». [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ «La Generalitat otorga la Creu de Sant Jordi a 62 personalidades y a 15 entidades» (en castellà), 19-09-2006. [Consulta: 17 desembre 2021].
# Yirmisekizzade Mehmed Said Paixà

Yirmisekizzade Mehmed Said Paşa, també Said Mehmed Efendi o Mehmed Çelebizade Said Efendi, fou un alt funcionari otomà d'origen incert (georgià o d'Edirne segons les fonts). Era fill del diplomàtic Yirmisekiz Mehmed Çelebi, al que va acompanyar en una missió a França (1720/1721).
Fou secretari del diwan i després ambaixador a Suècia (1733) i a França (1741-1742). Fou gran visir del 25 d'octubre de 1755 al primer d'abril de 1756.
Després fou governador d'Egipte, seguidament d'Adana, i finalment de Marash on va morir en el càrrec el 1761. Va deixar un recull de poesia i un diccionari de medicina.

## Referències

* Fatma Müge Göçek, East encounters West: France and the Ottoman Empire in the eighteenth century, Oxford University Press US, 1987, ISBN 0195048261
* Colin Imber, Keiko Kiyotaki, Rhoads Murphey Frontiers of Ottoman studies: state, province, and the West I. B. Tauris, 2005 ISBN 1850436649
Gran visir otomà :
# Àcid licànic

L'àcid licànic, de nom sistemàtic àcid (9Z,11E,13E)-4-oxooctadeca-9,11,13-trienoic, és un àcid carboxílic amb de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, un grup funcional carbonil, ${\ce {C=O}}$, al carboni 4, i tres dobles enllaços als carbonis 9, 11 i 13, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H28O3}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar, ja que és l'únic que conté un grup carbonil i només se'l troba en algunes plantes.
Fou aïllat per primera vegada per J. van Loon i A. Steger el 1931 a la Couepia grandiflora i anomenat àcid couepic. Posteriorment, el 1936, R.S. McKinney i G.S. Jamieson el 1936 aïllaren un àcid de l'oli d'oiticica de la planta Licania rigida, que anomenaren àcid licànic, i que fou identificat després com idèntic a l'àcid couepic. A l'oli de les llavors de Licania rigida se n'hi troba una elevada proporció (58-78 %). També s'ha aïllat de l'oli de les llavors de Parinarium annamense (22 %), Couepia longipendula (22 %), Acioa edulis (19 %), Parinari glabra (12 %) i Chrysobalanus icaco (10 %).
S'ha emprat com a agent secant en olis i vernissos.

## Referències

* ↑ van Loon, J.; Steger, A. Rec. Trav. Chim. Pays-Bas, 50, 1931, pàg. 936.
* 1 2 McKinney, R. S.; Jamieson, G. S. «The composition of oiticica oil» (en anglès). Oil & Soap, 13, 1, 01-01-1936, pàg. 10–11. DOI: 10.1007/bf02642536. ISSN: 0003-021X.
* ↑ Murphy, Denis J. Plant Lipids: Biology, Utilisation and Manipulation (en anglès). John Wiley & Sons, 2009-02-12. ISBN 9781405148122.
* ↑ «PlantFAdb: 4-O=18:3-delta-9c,11t,13t; Licanic acid; 9,11,13-Octadecatrienoic acid, 4-oxo-, (9Z,11E,13E)-; Licanic acid; 4-Oxo-9,11,13-octadecatrienoic acid; Couepic acid». [Consulta: 11 maig 2018].
# Wallula

Wallula és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wallula tenia 197 habitants, 60 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 760,6 habitants per km².
Dels 60 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 8,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,6% tenia menys de 18 anys, un 2,5% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.071 $ i la renda mediana per família de 26.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.000 $ mentre que les dones 18.611 $. La renda per capita de la població era de 10.831 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wallula». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wallula». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Chimbote

Chimbote és una ciutat del Perú, capital del districte de Chimbote i de la província del Santa, dins el departament d'Ancash. Està ubicada al Nord de Lima i se situa a la desembocadura del riu Lacramarca, a la badia del Ferrol, a la vora de l'oceà Pacífic.
La ciutat de Chimbote, segons l'Institut Nacional d'Estadística i Informàtica, és la novena ciutat més poblada del Perú i, segons resultats oficials del cens, té una població de 425.367 (2019). És la ciutat més poblada del departament d'Ancash.
Chimbote és coneguda per l'activitat portuària que s'hi duu a terme, així com per ser seu important de la indústria pesquera i siderúrgica del Perú, a més d'eix comercial d'aquesta part del país.

## Referències

* ↑ Decreto ley de fundación provincial N.º 11326 de 4 de abril de 1950.
# Yukata

El yukata (浴衣) és un quimono fet de cotó. S'usa principalment per a l'estiu o estacions càlides. És molt més lleuger perquè no té la capa que cobreix normalment el quimono.
Hi ha dos tipus de yukata:
* El primer és d'un estil simple i s'usa comunament per dormir o per als banys termals (onsen).
* El segon és un yukata més elaborat i serveix de vestimenta per a les festes de l'estiu.
# Cinema Bizarre

Cinema Bizarre va ser una banda alemanya, amb influències del Visual Key i que tocava principalment Glam Rock. Tenia com a managers a Tilo Wolf, cantant de la banda Lacrimosa i Eric Burton, cantant de Catastrophe Ballet. La banda va estar en actiu dels anys 2005 al 2010.

## Components

* Strify (Veu) [2005/2010]
* Kiro (Baix) [2005/2010]
* Yu (Guitarra) [2005/2010]
* Shin (Bateria) [2005/2010]
* Romeo (Teclat) [2009/2010]
* Luminor (Teclat i segona veu) [2005/2008]

## Discografia

* Final Attraction (2007, Universal)
* toyZ (21.08.09, Només Europa)
* "Bang" (25.08.09, Només U.S.A.)

## Referències

* ↑ Myspace
* 1 2 3 Jeffries, David. «(((Cinema Bizarre - Overview)))». allmusic. [Consulta: 3 maig 2010].
* ↑ «Cinema Bizzare haben sich getrennt!» (en alemany). promiflash, 2010. Arxivat de l'original el 2016-12-23. [Consulta: 23 desembre 2016].
# Coelorinchus gaesorhynchus

Coelorinchus gaesorhynchus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 290 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus gaesorhynchus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i A. Williams, 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 51(3):105-243.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coelorinchus hexafasciatus

Coelorinchus hexafasciatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 62 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 336-910 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus hexafasciatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sazonov, Y.I. i T. Iwamoto, 1992. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) of the Nazca and Sala y Gómez ridges, southeastern Pacific. Proc. Calif. Acad. Sci. 48(2):27-95.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Riàbinki (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Riàbinki».
Riàbinki (en rus: Рябинки) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 152 habitants. Pertany al districte de Zaoziorni.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Petroli Brent

El petroli Brent (el seu símbol comercial és LCO) és la major de les principals classificacions del petroli sense refinar que en total són: Brent Crude (Petroli Brent), Brent Sweet Light crude, Oseberg, Ekofisk i Long Forties. L'origen del petroli Brent és al Mar del Nord. El Petroli Brent també es coneix sota els noms de Brent Blend, London Brent i Brent petroleum. Es fa servir per marcar el preu a les dues terceres parts del món.
Les altres classificacions ben establertes (benchmarks) són “Cistella de referència de l'OPEC”, Dubai Crude i West Texas Intermediate (WTI).
El nom de "Brent" ve de la política de les companyies Shell UK Exploration and Production, operating Exxon i Shell, que en un principi donaven el nom d'ocells als seus camps petrolífers i en aquest cas l'ocell anomenat en anglès brent goose (oca de collar, Branta bernicla).
El petroli produït a Europa, Àfrica i l'Orient Proper que es dirigeix cap a l'oest tendeix com a preu de referència al del tipus de petroli Brent. Però no aquest és el cas del petroli amb origen a l'antiga Unió Soviètica.

## Referències

* ↑ «UK brent, crude oil, brent crude,». One Financial Markets/CB Financial Services Ltd, 2012. Arxivat de l'original el 2012-03-07. [Consulta: 25 març 2012].

## Vegeu també

* Brent (camp petrolífer)

## Enllaços externs

* Tipus de petroli sense refinar Arxivat 2010-11-13 a Wayback Machine.
# Shellsburg

Shellsburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 938 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shellsburg tenia 938 habitants, 356 habitatges, i 260 famílies. La densitat de població era de 503 habitants/km².
Dels 356 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,5% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.912 $ i la renda mediana per família de 49.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.176 $ mentre que les dones 24.250 $. La renda per capita de la població era de 17.352 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shellsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shellsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Weissella ghanensis

Bacteri grampositiu de morfologia bacil·lar, de mida petita i no mòbil. Pot créixer a temperatures d'entre 15 i 37 °C. Fermenta glucosa amb producció important de diòxid de carboni. Produeix àcid a partir de fructosa, maltosa, salicina i trehalosa entre d'altres. Pot hidrolitzar esculina i formar amoníac a partir d'arginina. No pot créixer a 5% NaCl. El seu contingut en G+C és del 40%.
Va ser aïllat per primer cop de grans de cacau fermentats a New Tafo, Ghana. La soca tipus és la 215T.

## Referències

* 1 2 Fusco, Vincenzina; Quero, Grazia M.; Cho, Gyu-Sung; Kabisch, Jan; Meske, Diana «The genus Weissella: taxonomy, ecology and biotechnological potential». Frontiers in Microbiology, 6, 17-03-2015. DOI: 10.3389/fmicb.2015.00155. ISSN: 1664-302X. PMC: PMC4362408. PMID: 25852652.
* 1 2 De Bruyne, K.; Camu, N.; Lefebvre, K.; De Vuyst, L.; Vandamme, P. «Weissella ghanensis sp. nov., isolated from a Ghanaian cocoa fermentation» (en anglès). INTERNATIONAL JOURNAL OF SYSTEMATIC AND EVOLUTIONARY MICROBIOLOGY, 58, 12, 01-12-2008, pàg. 2721–2725. DOI: 10.1099/ijs.0.65853-0. ISSN: 1466-5026.
# Nereis de l'Epir

Nereis (Νηρηΐς) fou una princesa de l'Epir, filla de Pirros rei de l'Epir.
Es va casar després de la mort del seu pare amb Geló II, fill de Hieró II de Siracusa i fou la mare de Jerònim de Siracusa. Es creu que va sobreviure a la seva neboda Didàmia i fou per tant la darrera representant de la casa reial dels aecides de l'Epir. El seu nom apareix a una inscripció al teatre de Siracusa, on consta que tenia el títol de reina.

## Referències

* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Nereis». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Shelpek

Shelpek (turcman: çelpek; kazakh: шелпек, shelpek; kirguís: май токоч, челпек; uzbek: чалпак; uigur: чалпак, chalpyak) és un pa pla tradicional de l'Àsia Central que es consumeix generalment en tota la regió. Els ingredients principals del shelpek són farina, llet, sucre, mantega, crema agra com ara kaymak, bicarbonat de sodi, sal i oli vegetal.
La massa es forma fent boles i es fregeix en oli vegetal calent fins que adquireix un to daurat. El shelpek també es pot preparar amb llevat de forner, i així la massa es manté blana més temps. La recepta per a preparar la massa en aquest cas és similar a l'emprada per al baursak.

## Vegeu també

* Börek
* Gözleme
* Khuushuur
* Langoš
* Samossa
* Pa de tandoori

## Bibliografia

* Мектеп. Қазақ тілі терминдерінің салалық ғылыми түсіндірме сөздігі (en kazakh). 54 Қоғамдық тамақтандыру, 2007. ISBN 978-9965-36-414-3. .

## Referències

* ↑ «Шелпек на молоке | NUR.KZ» (en rus), 05-10-2017. [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ «Шелпек по пятницам» (en rus). [Consulta: 14 juny 2021].
* ↑ Szubierajska, Joanna. «Flatbread – właściwości, skład i rodzaje flatbreadu», 07-03-2020. [Consulta: 14 juny 2021].