OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Màxim de Tolosa

Màxim fou un oficial palatí i suposat bisbe de Tolosa a la segona meitat del segle v. Vivia prop de Tolosa vers 464-469.
Sidoni Apol·linar, després d'un viatge a Bordeus, va anar a Tolosa i va aprofitar per visitar a un creditor i amic que vivia en una vila rústica propera a la ciutat, de nom Màxim. Aquest creditor era persona d'alt rang havent exercit algun càrrec destacat a l'imperi. Quan va arribar a casa seva Sidoni va quedar sorprès en veure'l canviat completament, amb maneres senzilles i ple de modèstia en totes les seves accions; les seves paraules eren edificants; portava el cabell curt i s'estava deixant la barba, i era frugal a la taula i pobre en el mobiliari. El sant de Clarmont d'Alvèrnia va quedar agradablement sorprès i content i va renovar l'amistat amb el seu vell amic.
Aquest Màxim fou elevat pel poble i el clergat, contra la seva voluntat, a sacerdot, i potser a bisbe d'una ciutat no esmentada però que seria la ciutat de Tolosa; en tot cas no se sap quan exactament; podria ser abans de la persecució d'Euric, ja que aquest durant la persecució va ordenar que cap seu vacant fos coberta, però posteriorment aquesta prohibició fou revocada i se sap que Euric va alliberar de la presó a Sidoni Apol·linar, i el va deixar retornar del seu exili i assolir altre cop la seva seu.
El suposen bisbe Cesare Baronio, Claude Robert, Jean Savaron i Lenain de Tillemont; la tesi és defensada per Guillaume de Catel i acceptada pels germans Sainte-Marthe, Simon de Peyronet, Claude Devic & Joseph Vaissete, Alexandre Du Mège, G. Cayre, Émile Mabille i Clément Tournier, però rebutjada pels autors de la tercera Gallia Christiana, per Adrien Salvan i Louis Duchesne

## Referències

* Bisbes de Tolosa Arxivat 2006-11-26 a Wayback Machine.
* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Turguénevo (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Turguénevo».
Turguénevo (en rus: Тургенево) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 977 habitants. Pertany al districte municipal d'Atkarsk.

## Referències

* ↑ «Саратовская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года». Arxivat de l'original el 2018-02-28.
* ↑ «Списки населенных мест Саратовской губернии. Аткарский уезд / Оценочно-стат. отд. Сарат. губ. зем. управы. — Саратов, 1914». Arxivat de l'original el 2017-11-12.
* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2018-03-03.
# Koprivnica

Koprivnica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1283.
# Pedro Zingone

Pedro Zingone (Montevideo, 1899 - Montevideo, valor desconegut) va ser un futbolista uruguaià, que jugava de migcampista, que va competir durant la dècada de 1920.
A nivells de clubs jugà al Centro Atlético Lito (1923-1923). Amb la selecció de futbol de l'Uruguai va jugar 4 partits entre 1923 i 1924. Fou seleccionat per jugar la Copa Amèrica de 1923 i 1924, que guanyà l'Uruguai. El 1924 fou convocat per disputar la competició de futbol dels Jocs Olímpics de París, on l'equip guanyà la medalla d'or, però ell no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ (anglès) Fitxa de Pedro Zingone a national-football-teams.com
* ↑ Southamerican Championship 1923 a rsssf.com
* ↑ Southamerican Championship 1924 a rsssf.com
* ↑ (anglès) Uruguayan Squads in the World Cup, RSSSF
* ↑ P. Zingone a olympic.org
# Aeonium davidbramwellii

Aeonium davidbramwellii és una espècie de planta suculenta del gènere Aeonium, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un subarbust perenne suculent, poc ramificat i de 30 a 80 cm d'alt, amb tiges gruixudes i llenyoses, de color verd grisenc i profundament marcades per les cicatrius de les fulles caigudes.
Les fulles, de color verd fosc a groc verdós, amb marge vermellós, sovint amb tint vermellós o marronós en la superfície abaxial, s'agrupen en rosetes terminals de 5 a 20 cm de diàmetre i entre 5 a 13 fulles cadascuna; són simples, llises, carnoses, obovades a oblanceolades-espatulades, de 3 a 12 cm de llarg i de 2 a 4 cm d'ample i amb les vores curta i asprament ciliades. Les fulles són glabres, amb cilis prims en els marges i glauques, de vegades lleugerament doblegades a prop de l'àpex, puberulents amb pèls glandulars de 0,1 mm de llarg o menys, atenuades-cuneades a la base, amb l'àpex acuminat, el marge ciliat.
Les flors són petites, estrellades, de coloració blanquinosa, s'agrupen en denses inflorescències piramidals de 10 a 35 cm de llarg i de 8 a 25 cm de diàmetre, sostingudes per fortes i frondoses tiges floríferes. Cada flor presenta de set a vuit pètals i doble quantitat d'estams; Sèpals 6 a 8, triangulars, de vegades bigarrats amb marge vermellós, puberulents, amb l'àpex acuminat; pètals lanceolats, de 6 a 9 mm de llarg, blanquinosos, porció mitjana verd-variegada, escassament puberulenta en la superfície abaxial, amb l'àpex acuminat; estams amb filaments puberulents, blanquinosos, amb anteres de color groc pàl·lid a blanquinós, puberulentes; produint en madurar una gran quantitat de diminutes llavors.
Molt sovint, els exemplars generen sobre les seves tiges nombroses petites arrels aèries, que els ajuden a sostenir-se millor i a obtenir encara que sigui una ínfima quantitat d'humitat ambiental durant els secs mesos de l'estiu.

## Distribució

Planta endèmica del sud-oest de l'illa de La Palma, a les Canàries, especialment a les zones costaneres del municipi de Fuencaliente. Creix en cingles, vessants rocoses i malpaïsos, de 25 a 800 m d'altitud.

## Taxonomia

Aeonium davidbramwellii H.Y.Liu va ser descrita per Ho Yih Liu i publicada a NMNS Taiwan Special Publ. 3: 88. 1989.

## Usos

D'ús ornamental, encara que aquesta pràctica no s'ha de fer fora de les seves zones de distribució natural, donat l'elevat potencial d'hibridació que presenten les espècies d'aquest gènere i que pot donar lloc a fenòmens de contaminació genètica d'impredictibles conseqüències.
Ocasionalment es fan servir els seus exemplars com a farratge per al bestiar caprí.
El suc de les seves tiges es pot emprar per alleujar el dolor causat cops, caigudes i cremades.

## Referències

* ↑ «Aeonium davidbramwellii H. Y. Liu». Flora de las Islas Canarias.
* ↑ «Aeonium davidbramwellii H.Y.Liu». International Plant Names Index.
# Gölcük

Gölcük és una ciutat i un districte a la província turca de Kocaeli. El districte té una superfície de 207 km² i hi viuen un total de 137,637 habitants (estimació 2010). El districte de la ciutat té 130.141 habitants i es diu igualment Gölcük. El districte de Gölcük limita directament amb la badia d'Izmit. La marina turca posseeix una base a Gölcük.
Gölcük fou el centre del Terratrèmol de Marmara el 17 d'agost de 1999 en el qual hi va haver milers de morts. Només al districte de Gölcük hi moriren prop de 20.000 persones.
# Ichthyophis

Ichthyophis és una gènere d'amfibis gimnofions de la família Ichthyophiidae, també anomenades cecílies d'Àsia que habita en el sud-est d'Àsia, el sud de les Filipines i la part occidental de l'arxipèlag indus-australià. Va ser descrit pel zoòleg vienès Leopold Fitzinger el 1826. El gènere obsolet de Caudacaecilia (Taylor, 1968) es considera com un sinònim i les cinc espècies han sigut reclassificat aquí.

## Taxonomia

* Ichthyophis acuminatus Taylor, 1960
* Ichthyophis asplenius Taylor, 1965
* Ichthyophis atricollaris Taylor, 1965
* Ichthyophis bannanicus Yang, 1984
* Ichthyophis beddomei Peters, 1880
* Ichthyophis bernisi Salvador, 1975
* Ichthyophis biangularis Taylor, 1965
* Ichthyophis billitonensis Taylor, 1965
* Ichthyophis bombayensis Taylor, 1960
* Ichthyophis dulitensis Taylor, 1960
* Ichthyophis elongatus Taylor, 1965
* Ichthyophis garoensis Pillai et Ravichandran, 1999
* Ichthyophis glandulosus Taylor, 1923
* Ichthyophis glutinosus (Linnaeus, 1758)
* Ichthyophis humphreyi Taylor, 1973
* Ichthyophis hypocyaneus (Boie, 1827)
* Ichthyophis javanicus Taylor, 1960
* Ichthyophis kohtaoensis Taylor, 1960
* Ichthyophis laosensis Taylor, 1969
* Ichthyophis larutensis Taylor, 1960
* Ichthyophis longicephalus Pillai, 1986
* Ichthyophis malabarensis Taylor, 1960
* Ichthyophis mindanaoensis Taylor, 1960
* Ichthyophis monochrous (Bleeker, 1858)
* Ichthyophis nigroflavus Taylor, 1960
* Ichthyophis orthoplicatus Taylor, 1965
* Ichthyophis paucidentulus Taylor, 1960
* Ichthyophis paucisulcus Taylor, 1960
* Ichthyophis peninsularis Taylor, 1960
* Ichthyophis pseudangularis Taylor, 1965
* Ichthyophis sikkimensis Taylor, 1960
* Ichthyophis singaporensis Taylor, 1960
* Ichthyophis subterrestris Taylor, 1960
* Ichthyophis sumatranus Taylor, 1960
* Ichthyophis supachaii Taylor, 1960
* Ichthyophis tricolor Annandale, 1909
* Ichthyophis weberi Taylor, 1920
* Ichthyophis youngorum Taylor, 1960

## Referències

* ↑ Fitzinger, Leopold. Neue Classification der Reptilien (pdf) (en alemany). facsímil en línia. Viena: J.G. Heubner, 1826, p. 36.
* ↑ Nishikawa, Kanto; Matsui, Masafumi; Yong, Hoi-Sen; Ahmad, Norhayati; Yambun, Paul «Molecular phylogeny and biogeography of caecilians from Southeast Asia (Amphibia, Gymnophiona, Ichthyophiidae), with special reference to high cryptic species diversity in Sundaland» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 63, 3, 01-06-2012, pàg. 714–723. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.02.017.
# Murray Hill

* Per a altres significats, vegeu «Murray Hill (Kentucky)».
Murray Hill és un barri de l'illa de Manhattan a Nova York, el nom del qual prové de la família Murray, uns venedors quàquers que treballaven en el transport marítim. Murray Hill és situat al sud-est del barri de Midtown, a la vora de l'East River. És un enclavament residencial on encara s'hi poden trobar nombroses cases del segle xix intactes. Destaca la Pierpont Morgan Library i el seu museu al 225, Madison Avenue a l'altura del carrer 36.

## Història

Robert Murray (1721-1786), el cap de família, neix a Pennsilvània i va a Nova York el 1753 després d'una curta estada a Carolina del Nord. S'estableix com a venedor el 1762 i lloga a la ciutat una casa i una granja, sobre un terreny que s'estén a la zona sobrealçada, respecte a la resta de l'illa, compresa entre les actuals Madison i Lexington Avenue, i del carrer 33 al 39. Als Murray els agradava de rebre els altres notables de la ciutat. Es pretén que en el moment de l'atac dels Britànics a Kips Bay el 15 de setembre de 1776, després d'haver fet fracassar l'exèrcit americà, el general britànic Sir William Howe va ser convidat a prendre el te amb els Murray, el que va permetre a les forces rebels reagrupar-se al nord de Manhattan i guanyar l'endemà la batalla dels «Alts de Harlem».
Quan Robert Murray va morir el 1786, el seu germà John va esdevenir propietari, mentre que el seu fill Lindley Murray s'havia exiliat a la Gran Bretanya de resultes de la Guerra d'Independència. John va decidir que les seves propietats serien equitativament repartides entre els seus fills.
El 1847, els hereus Murray - que posseïen diverses finques al barri - van fer pressió a la ciutat de Nova York perquè no s'hi introduís la línia de ferrocarril i el seu paradís residencial no fos amenaçat. Es va arribar a un acord, segons el que la municipalitat preveia l'obertura d'avingudes i de carrers segons el traçat d'angle recte que es coneix ara a Nova York. D'aquest acord oficial se'n diu el Murray Hill Restriction, que limita les construccions en «habitatges de pedra o de maó». Hi eren per exemple prohibits: fargues, cerveseries, zoos. Així, a la segona meitat del segle xix, Murray Hill va esdevenir molt preuada per una clientela burgesa per la seva tranquil·litat. El barri va començar només a canviar d'aparença quan els primers gratacels hi van fer la seva aparició als anys 1920. Però una associació continua lluitant per preservar les cases antigues i evitar que es construeixin nous edificis per a ús purament comercial.

## Enllaços externs

* L'associació del barri de Murray Hill
# Turgénieve (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Turguénevo».
Turgénieve (en (ucraïnès): Тургенєве, en rus: Тургенево, Turguénevo) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 561 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Kirk-Bel.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# L'Esparvé

L'Esparvé va ser un setmanari local català distribuït a Badalona entre els anys 1878-1881. Va ser el primer setmanari escrit íntegrament en català publicat a Badalona, i un dels primers de tota Catalunya, i també fou la primera de la ciutat dels gèneres humorístic i satíric.
El promotor i director fou Pere Renom i Riera, figura destaca del periodisme local, així com literat, poeta i polític. Va adquirir una impremta per tal d'editar el setmanari, però l'augment de feina que li va suposar la impressió i l'edició va fer que Renom n'abandonés la direcció i, a la llarga, va provocar el col·lapse de la publicació.
Segons el seu subtítol, el setmanari era un «Setmanari humorístich-serio científich, literari i de interessos locals». Les seves temàtiques eren bàsicament sobre política local, tant en gènere satíric, literari i en articles sobre l'administració municipal durant l'alcaldia de Guixeras i Viñas, amb el qual tenia diferències ideològiques, però que no obstant això, va defensar les seves actuacions.
El setmanari va durar poc més de dos anys, i va assolir 76 números, va ser econòmicament rendible, car tingué molts subscriptors, va assolir gran prestigi i popularitat a la població, comptant amb col·laboradors importants a nivell local com el sacerdot Gaietà Soler. La seva desaparició, lluny de ser per falta de vendes, va resultar amb la dimissió de l'alcalde Guixeras, després de l'assumpció de la presidència del Consell de Ministres per Antonio Cánovas del Castillo.

## Referències

* 1 2 Givanell Mas, Joan. Bibliografia catalana: premsa. vol. 1. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1937, p. 28.
* 1 2 3 4 García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa (1868-1939). Badalona: Oficina Municipal de Premsa, Departament de Cultura, Ajuntament de Badalona, 1979, p. 30-31.
# Jean-Baptiste de Cupis de Camargo

Jean-Baptiste de Cupis de Camargo (àrea metropolitana de Brussel·les, 23 de novembre de 1711 - París, 30 d'abril de 1788) fou un violinista i compositor virtuós, malgrat nascut a Brussel·les, es considera francès.

## Biografia

Era fill de Ferdinand-Joseph de Cupis Camargo, professor de violí i mestre de dansa de la rue de la Montagne a Brussel·les, i d'Anne de Smet. Era germà de la famosa ballarina Marie-Anne de Camargo i del violoncel·lista François Cupis de Renoussard. Es va establir a París on es va casar amb Constance Dufour, filla d'un burgès de París, que el va convertir en el pare de dos nois, Jean-Baptiste i Marc-Suzanne-Jean.
Compositor, va ser sobretot un dels virtuosos més famosos del seu temps. Sovint ha actuat com a solista al "Concert Spirituel". Això li va permetre adquirir el 1750 el lloc de lloctinent del Parc Reial de Vincennes, així com la capitania de la Royal Garenne. També va poder adquirir una casa anomenada "Le Chenil" amb terrenys adjacents al parc. Després va viure com un cavaller, dedicant-se a perfeccionar el cultiu dels préssecs, una zona on va adquirir una nova fama.

## Obres

* op.1 Sonates per a violí sol amb baix continu (1738)
* op.2 Sonates per a violí sol amb baix continu (1742). La primera sonata conté el "Menuet Cupis" publicat amb freqüència.
* op.3 Sis simfonies en quatre parts (vers 1745)

## La seva genealogia

* I) Alexandre Cupis, àlies Camargo, lloctinent d'una companyia de cuirassers, provat el 8 d’abril de 1617, es va casar amb Elisabeth Lejeune, dama de la Baillerie. Dont:
* a) Thierry de Cupis, àlies Camargo, que va morir el 21 de gener de 1675, es va casar amb Anne-Dorothée Le Gros: són els avantpassats dels membres de Cupis de Camargo dels llinatges de Brussel·les.
* b) Jean de Cupis, àlies Camargo, que segueix sota II.
* II) Jean de Cupis, àlies Camargo, que va morir el 17 de setembre de 1658, es va casar amb Anne d'Herville, filla de Louis i Jeanne van Gindertaelen, dama d'Operseel i Osselt.
* III) Michel de Cupis, àlies Camargo, que va morir el 1686, es va casar amb Marie Douwe.
* IV) Ferdinand-Joseph de Cupis, àlies Camargo, nascut el 29 de febrer de 1684, mort el 19 de març de 1757, es va casar amb Marie-Anne de Smet, de la qual, entre quatre fills:
* V a) Marie-Anne de Cupis de Camargo, nascuda el 15 d'abril de 1710 i morta el 28 d'abril de 1770, la famosa ballarina.
* V b) Jean-Baptiste de Cupis de Camargo, nascut el 23 de novembre de 1711, mort el 1788, músic, marit de Constance Dufour.

## Bibliografia

* François Schoonjans, Amour, danse, musique, lignages: les Cupis de Camargo, dans, Les Lignages de Bruxelles, Bruxelles, n° 55-56, 1973, p. 49-54.
* Annuaire de la noblesse belge, 1849 et 1866.
* Gérard Cartigny, Introduction aux six symphonies pour cordes de Jean-Baptiste Cupis de Camargo, 1973, disque de l'Orchestre Symphonique de Liège.
* Casanova, Mémoires de ma vie, Manuscrit Brockhaus.
* Marcelle Benoit (direction) (préf. Marcelle Benoit), Dictionnaire de la musique en France aux XVIIe et XVIIIe siècles, Paris, Fayard, octobre 1992, 811 p. (ISBN 978-2-213-02824-8), p. 195
# Sèrum tamponat amb tris

El sèrum tamponat amb tris, en anglès Tris-Buffered saline (abreujat TBS), és un tampó emprat en algunes tècniques bioquímiques per mantenir el pH dins d'un rang relativament estret. El tris (amb HCl) té una capacitat lleugera de tamponar el pH alcalí en el rang de 7-9.2. El pK$_a$ del tris a 25 °C és de 8.06. El pK$_a$ disminueix aproximadament unes 0.03 unitats per grau Celsius d'augment de la temperatura. Això pot conduir a canvis importants en el pH quan hi ha canvis sobtats en la temperatura de la solució.

## Aplicacions

El TBS té molts usos perquè és isotonic i no és tòxic. Pot ser emprat per diluir substàncies i es poden fer servir additius per afegir funcions. El TBS és sovint utilitzat en immuno-blotting tant per a la rentada de membrana com per a la dilució de l'anticòs.

## Continguts

El següent és una recepta de mostra per TBS:
* 50 mM Tris
* 150 mM NaCl
Ajusteu el pH amb HCl a 7.6.
Noteu que concentració de tris i NaCl així com el pH pot variar, i la solució resultant encara seria referida com TBS. La concentració de tris (que aporta capacitat tamponadora) pot variar de 10 a 100 mM. Mentre el TBS s'usa per a emular condicions fisiològiques, el valor de pH és lleugerament alcalí, variant de 7.4 a 8.0. El NaCl aporta el caràcter isotònic (majoritàriament s'usen 150 mM de NaCl, que correspon a condicions fisiològiques: 0.9% NaCl) o hipertònic (500mM NaCl) quant a la concentració de sal. Addicionalment es pot afegir polisorbat 20 per tal d'utilitzar-lo tan com a solució de rentat en immunoassajos o per blocar. (TTBS o TBST)

## Referències

* ↑ Les glicoproteïnes VI i Ib-IX-V estimulen la fosforilació de la tirosina de la tirosin kinasa Syk i la fosfolipasa Cg2 a llocs diferents –
# Abu-l-Misk Kàfur

Abu-l-Misk Kàfur al-Labí al-Laythí as-Surí (àrab: أبو المسك كافور, Abū l-Misk Kāfūr) (905-968), fou un visir i emir dels ikhxídides d'Egipte, d'ètnia negra i originari segurament de Lab, a Núbia.
Fou venut com a esclau eunuc (923) a Abu-Bakr Muhàmmad ibn Tughj al-Ikhxid (emir 935-946) i va satisfer tant el seu senyor que el designà per a altes funcions civils i militars. Va arribar a comandant en cap i va dirigir l'expedició a Síria del 945; se li va encomanar l'educació dels dos fills de Muhammad ibn Tughdj i a la mort d'aquest, el 946, Kafur, com a visir, va garantir la successió al fill Abu-l-Qàssim Unujur ibn al-Ikhxid, conegut com a Unujur (emir 946-961). Va fer un avantatjós tractat amb l'emir hamdànida d'Alep (947), que li deixava lliures les mans a Damasc.
Va derrotar la revolta de Ghalbun el 947-948. Males collites seguides de fam van provocar l'augment de preus acompanyats d'avalots el 949 i el 952. El 954 Unujur va intentar un cop d'estat que Kafur va fer fracassar. Aquest mateix any, un gran incendi va devastar el barri comercial d'al-Fustat i a l'any següent un terratrèmol força destructiu va afectar el país. Aquestes desgràcies combinades amb males collites i nous episodis de fam i augments dels preus van provocar aldarulls al carrer (955). No obstant això, la pràctica de l'abús fiscal no era habitual. Tots aquests anys va tenir el govern efectiu a les seves mans.
Mort Unujur el 961, va posar al tron el seu germà Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Ikhxid (emir 961-966). Durant aquest govern, va mantenir el poder efectiu en les seves mans. Els avalots pels augments de preus i episodis de gana foren continuats en el període entre l'any 963 i 968; però, tot i així, la moneda va gaudir d'una considerable estabilitat. En aquest temps, la propaganda fatimita fou molt intensa a Egipte i els agents fatimites l'anomenaven la pedra negra.
A la mort de l'emir Abu-l-Hàssan Alí ibn al-Ikhxid el 966, Kafur es va proclamar a si mateix emir (el títol oficial fou al-ustadh) en contra dels drets d'un menor Ahmad ibn Alí; aquesta usurpació fou sancionada per un diploma d'investidura suposadament enviat pel califa. Va tenir col·laboradors eficaços i en els darrers temps destaca el futur visir Yaqub ibn Kil·lis. Va continuar governant com a sobirà absolut fins a la seva mort, el 23 d'abril del 968.
Abu-l-Fawaris Àhmad ibn Alí ibn al-Ikhxid (emir 968-969) va pujar llavors al tron.

## Bibliografia

* "Abū al-Misk Kāfūr", article a Encyclopædia Britannica. 2008. Encyclopædia Britannica Online.
# Gökçe İrem Çavdar

Gökçe İrem Çavdar Ulusoy (6 de setembre de 1988) és una jugadora de voleibol turca. En la seva carrera profissional va jugar per equips com a Ereğli Belediyespor de Konya, İller Bankası d'Ankara, Trabzon İdmanocağı de Trebisonda, i Manisa Büyükşehir Belediyespor de Manisa, a Turquia. El 2014 es va casar amb el també jugador de voleibol, Fatih Ulusoy a Samsun.

## Referències

* ↑ «Ereğli Gökçe İrem Çavdar transferini duyurdu | Sultanlar & Efeler Ligi | VoleybolunSesi». [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Kazan'da transfer devam ediyor | 1. ve 2. Lig | VoleybolunSesi». Arxivat de l'original el 2016-08-23. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Fatih Ulusoy ile Gökçe hayatlarını birleştirdi | Magazin | VoleybolunSesi». [Consulta: 17 abril 2020].
# Imitació (desambiguació)

«Imitació» té aquests significats:
* Un imitador és algú que personifica altres persones.
* En música, una imitació és la repetició posterior d'un patró musical en una forma diferent, però mantenint el seu caràcter original.
* Mimesi, imitació de la naturalesa a l'art antic

## Vegeu també

* Falsificació
Viccionari