OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Progress of Theoretical and Experimental Physics

Progress of Theoretical and Experimental Physics (PTEP) és una revista científica avaluada per experts de periodicitat mensual, publicada per l'Oxford University Press en nom de la Societat de Física del Japó. Va ser establerta com a Progress of Theoretical Physics el juliol de 1946 per Hideki Yukawa i va canviar al seu nom actual el gener de 2013.
Progress of Theoretical and Experimental Physics forma part de la iniciativa d'accés obert SCOAP$^3$.

## Referències

* ↑ «Journals, The Physical Society of Japan». Physical Society of Japan. Arxivat de l'original el 2012-08-29. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «SCOAP$^3$ Journals: APCs and articles». SCOAP$^3$. [Consulta: 15 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Progress of Theoretical and Experimental Physics - Lloc web oficial
# Patrick Süskind

Patrick Süskind (Ambach, Baviera, 26 de març de 1949) és un escriptor i guionista alemany.

## Biografia

Patrick Süskind va créixer a la ciutat bavaresa de Holzhausen i és fill de l'escriptor, traductor i durant molts anys treballador del diari alemany Süddeutsche Zeitung Wilhelm Emanuel Süskind.
Després del batxillerat estudià Història Medieval i Moderna a la Universitat de Múnic i també durant un temps a Ais de Provença, encara que finalment deixà els seus estudis.
Süskind és un escriptor que no concedeix gaires entrevistes, viu retirat del circuit promocional i fins i tot ha rebutjat premis literaris, com el Gutenberg.

## Obra

L'obra més coneguda de l'autor és la novel·la històrica El perfum (1985), ambientada al segle xviii i traduïda en un mínim de 45 llengües, i que ha estat un gran èxit de vendes a nivell internacional. L'any 2006 s'estrenà una pel·lícula del director alemany Tom Tykwer basada en aquesta obra, parcialment rodada a Barcelona i Girona.
També cal destacar la seva obra teatral El contrabaix (1981), una de les peces que s'ha representat durant més temps sobre els escenaris alemanys.

## Llista d'obres traduïdes al català

* El contrabaix. Trad. de Carme Gala. Barcelona: Columna, 1981.
* El perfum: història d'un assassí. Trad. de Judith Vilar. Barcelona: Seix Barral, 1985. ISBN 978-84-96863-32-3.
* El colom. Trad. de Judith Vilar. Barcelona: Seix Barral, 1987. ISBN 978-84-664-0579-9.
* La Història del senyor Sommer. Trad. de Núria Mirabet. Barcelona: Cercle de Lectors, 1991 ISBN 978-84-7809-318-2.
* Tres històries i una consideració. Trad. de Carme Gala. Barcelona: Columna, 1996. ISBN 978-84-8300-106-6.
* Sobre l'amor i la mort. Trad. de Carme Gala. Barcelona: Columna, 2006. ISBN 978-84-664-0733-5.
* Un combat. Trad. de Joan Ferrarons. Barcelona: Ara Llibres, 2019.

## Referències

* ↑ Sotorra, Andreu «10 títols imprescindibles. Biblioteques per a lectors de guant blanc». La biblioteca Ideal. L'ideal de Biblioteca (Diari Ara), 23-04-2015 [Consulta: 28 abril 2015].

## Enllaços externs

* Article del diari alemany Die Welt (2006)
# Camí de Casa Grives

El Camí de Casa Grives és un camí del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Arrenca del Camí de Carreu, a ponent del lloc on era Casa Grives, al nord-est del Tossal de la Doba. Des d'aquell lloc s'adreça cap a llevant, on hi havia hagut Casa Grives; passa per les Grives i el Coll de la Torre, i s'adreça al sud de Casa Xinco, on enllaça amb el Camí dels Planells. Pertany a la partida de les Vielles.
És una zona on s'han trobat vestigis de poblament medieval o més antic, així com elements paleontològics relacionats amb l'hadrosaure Pararhabdodon isonensis.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: pren el nom de la desapareguda Casa Grives, a la qual menava.

## Referències

* ↑ Informació extreta del Museu de la Conca Dellà, situat a Isona

## Enllaços externs

* El Camí de Casa Grives en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Museu de la Conca Dellà Arxivat 2010-07-26 a Wayback Machine.
# Palaeophonus

Palaeophonus (antic assassí) és un gènere extint d'escorpins, una de les primees formes conegudes. Se n'han trobat fòssils a Europa. Era virtualment idèntic als escorpins moderns. Palaeophonus podia créixer fins a una longitud d'entre 7 i 8 centímetres i hauria depredat petites criatures de l'època com primitius milpeus o col·lèmbols.

## Taxonomia

* † Palaeophonus arctus Matthew 1894
* † Palaeophonus lightbodyi Kjellesvig-Waering 1954
* † Palaeophonus nuncius Thorell and Lindström 1884
* † Palaeophonus osborni Whitfield 1885

## Referències

* Parker, Steve. Dinosaurus: the complete guide to dinosaurs. Firefly Books Inc, 2003. Pg. 75
# Carísios (prevere)

Carísios (Charisius, Kharísios, Χαρίσιος) fou un prevere de l'església de Filadèlfia del segle v. Abans del concili d'Efes del 431, Antoni i Jaume, preveres de Constantinoble i nestorians, van anar a Filadèlfia amb cartes d'Anastasi i Foci, demanant una confessió de fe nestoriana; Carísios s'hi va oposar però va haver de signar i més tard al concili va denunciar a Antoni, Jaume i Anastasi, i va presentar una confessió de la seva veritable fe, conforme als acords del concili de Nicea.
# Scandriglia

Scandriglia és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 40 km al nord-est de Roma i a uns 25 km al sud de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.148 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 gener 2020].
# Schistura papulifera

Schistura papulifera és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos de color blanc.
* Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.
* Ulls vestigials.
* Línia lateral incompleta.
* Té la meitat inferior del cap recobert per nombroses i petites projeccions dèrmiques.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual es troba a l'est de Meghalaya (l'Índia).

## Amenaces

La seua principal amenaça és la possible destrucció del seu hàbitat a causa de l'extracció de pedra calcària de la zona.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Kottelat, M., D.R. Harries & G.S. Proudlove, 2007. Schistura papulifera, a new species of cave loach from Meghalaya, India (Teleostei: Balitoridae). Zootaxa 1393: 35-44.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ India Biodiversity Portal (anglès)
* ↑ India Endemic Freshwater Fish Checklist (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# El gat sense cua

El gat sense cua (títol original suec: Pelle Svanslös) és un llargmetratge d'animació suec dirigit per Jan Gissberg, estrenat a Suècia el 1981. Són dibuixos animats de fantasia d'animals, adaptats de novel·les per a joves de Gösta Knutsson que posa en escena el gat Pelle Svanslös. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

En una granja d'un poblet de Suècia acaben de néixer cinc gatets, però, un d'ells no té cua. El granger no vol gats sense cua. No porten bona sort, diu. Així que amaga el gatet dins del cotxe d'un visitant que torna feliç a casa seva sense saber que al seient posterior porta un petit polissó. Quina gran sorpresa s'emporta la seva família quan veuen treure aquell petit caparró dins d'una cistella. Els nens, Olle i Brigitta de seguida demanen permís per quedar-se amb el gatet. Els seus papes accepten, i l'anomenen “Pere sense cua”. I amb aquest nom comença una nova vida per al petit gatet a la ciutat, on li esperen fantàstiques aventures. Haurà d'enfrontar-se al malvat Mons i als seus sequaços Bill i Bull. Però també coneixerà l'adorable gatet “Maja-Cara de No-Res” amb l'ajuda del qual arribarà a ser el campió del barri.

## Rollista

* Mats Åhlfeldt - Pelle Svanslös
* Ewa Fröling - Maja Gräddnos
* Ernst-Hugo Järegård - Elaka Måns
* Carl Billquist - Bill
* Björn Gustafson - Bull
* Wallis Grahn - Gammel-Maja i domkyrkotornet
* Lena-Pia Bernhardsson - Gullan från Arkadien
* Charlie Elvegård - Laban från Observatorielunden/En råtta
* Åke Lagergren - Murre från Skogstibble/Kalle Huggorm
* Nils Eklund - Rickard från Rickomberga
* Jan Sjödin - Fritz
* Gunilla Norling - Frida
* Eddie Axberg - Den tjocka råttan
* Gunnar Ernblad - Kråkan
* Kajsa Bratt - Birgitta
* Niklas Rygert - Olle
* Helena Brodin - Mamma
* Axel Düberg - Pappa
* Sture Hovstadius - ladugårdsförmannen

## Referències

* 1 2 esadir.cat. El gat sense cua. esadir.cat.
* ↑ http://www.encyclocine.com/index.html?menu=72608&film=23930
* ↑ «Pelle Svanslös». Imdb.
# Seleni natiu

El seleni natiu o seleni és un mineral de la classe dels elements natius. El seu nom prové de l'idioma grec selene ('Lluna'), en al·lusió al tel·luri.

## Classificació

El seleni es troba classificat en el grup 1.CC.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a elements natius; C per a metal·loides i no-metalls i C per a sofre-seleni-iode; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup). En aquesta classificació comparteix grup amb la rosickýita, el seleni i el tel·luri. En la classificació de Dana, el mineral es troba en el grup 1.3.4.1 (1 per a elements natius i aliatges i 3 per a semimetalls i no-metalls; 4 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

El seleni és un mineral de fórmula química Se. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa en l'escala de Mohs és 2. Presenta un color gris, que pot tenir tons vermellosos i té una tenacitat flexible.

## Formació i jaciments

Es forma en baixes temperatures a conseqüència de la sublimació dels vapors en fumaroles. S'ha descrit en tots els continents menys a l'Àfrica; a l'Àsia, només s'ha descrit a la Xina i el Japó.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Selenium» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Selenium Mineral Data, (en anglès) WebMineral

## Bibliografia

* Palache, Charles (1934), Contributions to crystallography; claudetite, minasragrite, samsonite, native selenium, indium: American Mineralogist: 19: 194-205; …(abstract): American Mineralogist (1934): 19: 128.
* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1944), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume I: Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. John Wiley and Sons, Inc., New York. 7th edition, revised and enlarged, 834 pp.: 136-137.
* Acta Crystallographica (1953): 71.
# El Nuevo Día

El Nuevo Día és el diari amb la circulació més alta dins Puerto Rico, assolint un nombre de lectors d'1,2 milions de persones amb més de 200.000 exemplars per dia. El diari va ser fundat el 1909 i és avui una filial de GFR Media. La seva seu està a Guaynabo.

## Història

El Nuevo Día va ser fundat el 1823 a la ciutat de Ponce com "El Diario de Puerto Rico", més tard va canviar el seu nom a "El Día" el 1911. El seu fundador fou Guillermo V. Cintrón amb l'ajuda d'Eugenio Astol i Nemesio Canales.
El 1948, el diari va ser adquirit pel futur governador de Puerto Rico Luis A. Ferré, de Ponce. Després que Ferré va ser elegit governador de Puerto Rico el 1968, el seu fill, Antonio Luis Ferré, va adquirir el diari del seu pare.
El 1970, Antonio Luis va traslladar el diari a San Juan i el va rebatejar com "El Nuevo Día". El seu primer director fou Carlos Castañeda. Durant els seus primers anys dins San Juan, la sala de premsa d'El Nuevo Dia estaba ubicada a la "Torre de la Reina" edifici a prop del Parc Luis Muñoz Rivera al barri Puerta de Tierra. El 1986, es trasllada al municipi de Guaynabo, on té la ubicació actualment. El diari continua ser propietat de la familia Ferré.

## Referències

* ↑ Surge otro postor interesado en el PLA. Jason Rodríguez Grafal and Omar Alfonso. La Perla del Sur. Ponce, Puerto Rico. 4 December 2013. Year 32. Issue 1566. Page 4. Retrieved 4 December 2013.
* ↑ 413 F.3d 110: El Día, Inc., Plaintiff, Appellee, v. Puerto Rico Department of Consumer Affairs; Secretary of the Department of Consumer Affairs, Defendants, Appellants. Justia.com: US Law. 5 January 2005. Retrieved 10 September 2012.
* ↑ About El diario de Puerto Rico.
* ↑ Guillermo A. Baralt.
* ↑ «Instituto de Cultura Puertorriqueña.». Arxivat de l'original el 2011-06-15. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ About El diario de Puerto Rico. (Ponce, P.R.) 1909-1911. National Endowment for the Humanities: Chronicling America, Historic American Newspapers. U. S. Library of Congress. Retrieved 20 October 2011.
# Efecte telenovel·la

L'efecte telenovel·la (també anomenat efecte soap opera) és la sensació que té l'espectador quan veu una pel·lícula a més FPS (fotogrames per segon) dels que són habituals. Generalment, les pel·lícules es reprodueixen a 24 fotogrames per segon, però hi ha casos en els quals les pel·lícules es reprodueixen a més fotogrames per segon (generalment 48FPS). Un dels casos més coneguts és la de la pel·lícula de "El hobbit", que va ser rodada a 48FPS (malgrat després en moltes sales es reduís la taxa de fotogrames a la meitat). En general, l'efecte telenovel·la resulta desagradable per al públic, perquè crea la sensació de que la pel·lícula hagi estat rodada amb una càmera de televisió o fins i tot amb una càmera de vídeo, creant certa sensació d'artificialitat. Els programes de televisió i les telenovel·les, generalment, estan rodades en vídeo i no en pel·lícula, per la qual cosa la seva taxa de fotogrames és major. Per això a aquest efecte se li diu efecte telenovel·la.

## L'efecte telenovel·la en les pantalles de televisió LCD

L'efecte telenovel·la es fa especialment evident en les pantalles LCD. Les pantalles LCD tenen dificultats per transmetre imatges en moviment, ja que normalment es veuen borroses i perden detalls. Per evitar això, les televisions augmenten la taxa de fotogrames per segon, mitjançant un sistema d'interpolació, que elabori nous fotogrames barrejant els ja existents. Aquests nous fotogrames són una barreja del fotograma anterior i del següent. Malgrat això soluciona el problema inicial de les imatges borroses, quan s'afegeixen fotogrames a una pel·lícula rodada originalment en 24FPS s'acaba creant una sensació d'artificialitat.

## Referències

* 1 2 País, Ediciones El «¿De verdad se ven mejor los vídeos de 60 fps?» (en es). , 11-11-2014 [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Error en el títol o la url.«».
* ↑ «The Hobbit in 48fps HFR limited to select UK cinemas» (en en). [Consulta: 10 novembre 2017].
* 1 2 3 4 «Qué es el Soap Opera Effect y por qué nos resulta molesto» (en es-es). , 10-03-2014 [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ «What Is the Soap Opera Effect (and How to Make It Go Away)» (en en). [Consulta: 10 novembre 2017].
* 1 2 «What is the 'Soap Opera Effect'?» (en en). [Consulta: 10 novembre 2017].
# Scleromystax barbatus

Scleromystax barbatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques fluvials costaneres entre Rio de Janeiro i Santa Catarina (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Reis, R.E., 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Burgess, W.E., 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Satoshi Yagisawa

Satoshi Yagisawa (八木沢 里志 , Yagisawa Satoshi) (Chiba, 1977) és un escriptor japonès conegut pels llibres Els meus dies a la llibreria Morisaki i Amics i llibres a Jinbōchō, ambientats al barri de Jinbōchō de Tòquio. Ambdós llibres han estat traduïts al català i publicats per l'Editorial Navona.

## Biografia

Va néixer a la prefectura de Chiba. Va graduar-se a la Facultat d'Humanitats de la Universitat Nihon. L'any 2008 va guanyar el 3r Premi Literari Chiyoda, organitzat pel barri de Chiyoda de Tòquio, per la seva primera novel·la Els meus dies a la llibreria Morisaki. El 2010 van adaptar-la a pel·lícula, protagonitzada per Akiko Kikuchi.

## Obra publicada

* Els meus dies a la llibreria Morisaki (2010)
* Amics i llibres a Jinbōchō (2011)
* 純喫茶トルンカ (La cafeteria Torunka)
* # 純喫茶トルンカ (La cafeteria Torunka) (2013)
* # しあわせの香り: 純喫茶トルンカ (Aroma de felicitat: La cafeteria Torunka) (2015)
* きみと暮らせば (Si visc amb tu) (2015)

## Referències

* ↑ 純喫茶トルンカ/八木沢里志／著 本・コミック ： オンライン書店e-hon
* ↑ «Autor/aSatoshi Yagisawa. Llibreria Altaïr.». [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «図書館コンシェルジュと巡る　神保町ツアー「森崎書店の日々」編① - 神保町ガイドツアー活動記 | おさんぽ神保町WEB». Arxivat de l'original el 2023-02-06. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ しあわせの香り | 徳間書店
* ↑ 森崎書店の日々/八木沢里志／著 本・コミック ： オンライン書店e-hon
* ↑ 森崎書店の日々 : 作品情報 - 映画.com
# Satpura Oriental

Satpura Oriental són unes muntanyes de l'Índia, extensió oriental de la serralada de Satpura, a l'est i sud del riu Son; van entre Madhya Pradesh i Chhattisgarh i ocupen una superfície aproximada de 4.400 km².
Formen diverses serres paral·leles de terreny rocós, cobertes de jungla excepte una llarga conca a la comarca de Singrauli i una petita àrea a Dudhi, on el terreny és al·luvial i permet el cultiu. Hi a carbó a Sangrauli. La població és de majoria adivasi, dominant els kols, i similar a la població de Chhota Nagpur.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Eleccions legislatives franceses de 1956

Les eleccions legislatives franceses de la tercera legislatura de la Quarta República se celebraren el 2 de gener de 1956, enmig de la crisi provocada després de la derrota en la batalla de Dien Bien Phu i l'inici del conflicte per la independència d'Algèria. S'eligiren 595 escons.
| Partits | Partits | Assemblea Nacional Francesa | Assemblea Nacional Francesa | Assemblea Nacional Francesa | Assemblea Nacional Francesa | Assemblea Nacional Francesa | Assemblea Nacional Francesa |
| Partits | Partits | Partits i coalicions | Partits i coalicions | Abr. | Vots | % | Escons |
| | Centre National des Indépendants et Paysans | CNIP | 3,259,782 | 14.99 | 95 |
| | Mouvement Républicain Populaire | MRP | 2,366,321 | 10.88 | 83 |
| | Rassemblement des Gauches Républicaines | RGR | 838,321 | 3.85 | 14 |
| | Centre National des Républicains Sociaux | CNRS | 585,764 | 2.69 | 22 |
| | Total "Centredreta" | | 7,050,188 | 32.41 | 214 |
| | Secció Francesa de la Internacional Obrera | SFIO | 3,247,431 | 14.93 | 95 |
| | Partit Radical i Unió democràtica i socialista de la Resistència | PR/UDSR | 2,389,163 | 10.99 | 77 |
| | Centre Nacional dels Republicans Socials | CNRS | 25,587 | 1.18 | 0 |
| | Total "Front Republicà" | | 5,893,181 | 27.10 | 172 |
| | Partit Comunista Francès | PCF | 5,514,403 | 25.36 | 150 |
| | Union et fraternité française | UFF | 2,744,562 | 12.62 | 52 |
| | Diversos | | 98,600 | 0.00 | 7 |
| | Total | | 21,300,934 | 100 | 595 |
| | Abstenció: 17,2% |
# El Butlletí de l'Índia

El Butlletí de l'Índia és un diari públic i un document legal autoritzat del Govern de l'Índia, publicat setmanalment pel Departament de Publicacions, Ministeri d'Habitatge i Afers Urbans. Com a diari públic, el Butlletí imprimeix avisos oficials del govern. És de contingut autèntic, exacte i estrictament d'acord amb les polítiques i decisions del Govern. El butlletí està imprès pel Govern de l'Índia Press.
Els butlletins ordinaris es publiquen regularment setmanalment un dia determinat de la setmana, mentre que els Butlletins extraordinaris es publiquen cada dia segons la urgència dels assumptes a notificar.

## Publicació

La publicació del butlletí s'executa segons el Govern de l'Índia (Allocation of Business Rules) publicat de tant en tant per la Secretaria del gabinet.
El departament de publicacions està encapçalat pel controlador de publicacions amb l'assistència de dos auxiliars controladors, un oficial de finances i un subdirector. El butlletí dona feina a més de 270 persones sota la supervisió del Ministeri de Desenvolupament Urbà, amb seu a Nirman Bhawan, Nova Delhi.
El controlador de la publicació és l'editor, custodi i venedor autoritzat de publicacions i publicacions periòdiques del Govern de l'Índia, inclosa Gazette of India i Delhi Gazette amb els seus drets d'autor. Es compromet a l'emmagatzematge, la venda i la distribució de totes les publicacions vendibles de diversos ministeris / departaments.
El Ministeri d'Urbanisme va començar a publicar una versió electrònica del butlletí el 2008.

## Vegeu també

* Gazette

## Referències

* ↑ «Home». Egazette.nic.in, 13-05-2014. [Consulta: 19 maig 2014].
* ↑ «DoP - Gazette». Department of Publication. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2013. [Consulta: 23 setembre 2013].
* ↑ «India launches e-Gazette». Igovernment.in, 20-05-2008. Arxivat de l'original el 19 July 2008.

## Enllaços externs

* The eGazette of India per National Informatics Centre, Govern de l'Índia (www.egazette.nic.in)
* Departament de Publicació – Overview Arxivat 2014-06-05 a Wayback Machine.
# Elkan Bauer

Elkan Bauer (Mikulov, 5 de juny de 1852 - Theresienstadt, 20 de setembre de 1942) va ser un compositor i amic austríac i contemporani de Johann Strauss II nascut a Nikolsburg, el 4 d'abril de 1852.

## Biografia

Tot i ser incapaç de llegir ni escriure música, va xiular melodies que després es van transcriure i interpretar als quioscs exteriors de Viena. Després de ser presos pels alemanys el 1942, els nazis van cremar totes les seves possessions, inclosa la seva casa, els seus documents i les seves puntuacions. Va ser assassinat al camp de concentració de Theresienstadt a l'edat de noranta anys, el 20 de setembre de 1942.
Miraculosament, gràcies a un cosí que havia fugit amb la seva família a Anglaterra abans de la Kristallnacht, van sobreviure dues partitures del seu vals musical inèdit ("Avió vals" i "Diana vals"). L'escriptora Elisa Springer, la seva neta materna, que va escriure un llibre, Das Schweigen der Lebenden (El silenci dels vius), va conservar aquestes partitures.

## Referències

* 1 2 http://klangwege.orpheustrust.at/musikschaffende_e.php//Orpheus Trust. Orpheus Trust, n.d. Web. 21 Dec. 2013.

## Enllaços externs

* http://klangwege.orpheustrust.at/mp3/y1.mp3
# Elkano, lehen mundu bira

Elkano, lehen mundu bira (comercialitzada en castellà com Elcano y Magallanes, la primera vuelta al mundo) és una pel·lícula d'animació espanyola del 2019 dirigida per Ángel Alonso García amb guió de Garbiñe Losada i José Antonio Vitoria. Fou produïda per Dibulitoon Studio, Televisión Española i Euskal Telebista.

## Sinopsi

La pel·lícula està inspirada en l'aventura d'un viatge al món desconegut que va començar el 1519 a Sevilla, quan cinc naus van sortir amb 250 homes a bord, i que va acabar el 1523 quan només tornaren 18 a la vora de la mort, completant una aventura al voltant del món per tal de demostrar la seva rodonesa.
Els protagonistes d'aquella expedició, finançada pel Regne de Castella van ser el portuguès Fernando de Magallanes, comandant de l'expedició, i el basc Juan Sebastián Elcano, l'home que va aconseguir concloure la missió.

## Nominacions

Fou nominada a la millor pel·lícula d'animació als Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2019 i al Goya a la millor pel·lícula d'animació.

## Referències

* ↑ Ángel Alonso: 'Queremos aportar nuestro granito de arena para dar a conocer a Elkano', eitb, 5 de juliol de 2019
* ↑ Película: "Elkano: Lehen Mundu Bira", El Diario Vasco
* ↑ «GANADORES DE LAS MEDALLAS CEC 2020». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 28 gener 2020].
* ↑ Elkano, lehen mundu bira, al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Elcano y Magallanes, la primera vuelta al mundo a Somos Cine, rtve.es a la carta.