OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Toquí de Seebohm

El toquí de Seebohm (Atlapetes seebohmi) és una espècie d'ocell en la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

Mesura uns 19 cm. És en general gris amb el centre del ventre blanc. Els costats del cap són gris-negre amb una corona bruna que s'estén fins al clatell. La gola és blanca. S'alimenta en matolls andíns, boscos nans i el sotabosc de les vores del bosc. No té cap taca blanca a l'ala. És similar al toquí alablanc (Atlapetes leucopterus) però es distingeix per tenir una corona bruna-rogenca, una mida més gran i la manca de la taca blanca a l'ala. Mai no mostra taques blanques al cap.

## Hàbitat i distribució

És endèmica de l'Equador i del Perú. L'hàbitat són boscos secs subtropicals o tropicals i montans humits subtropicals o tropicals del vessant oest dels Andes del nord en elevacions que oscil·len entre 1150 i 2800 m.

## Taxonomia

IOC, ITIS i Howard & Moore reconeixen dues subespècies:
* A. s. simonsi (Sharpe, 1900) sud-oest d'Equador.
* A. s. seebohmi (Taczanowski, 1883) nord-oest i centre oest Perú.
Tanmateix, Clements i HBW and BirdLife International (2023) consideren una tercera subespècie:
* Atlapetes seebohmi celicae (Chapman, 1925) als Andes del sud d'Equador.
que les primeres autoritats citades la inclouen dins A. s. simonsi ja que les consideren coespecífiques.

## Etimologia

El nom «Atlapetes» deriva del grec antic “Atles” que en la mitologia grega va ser un tità que va ser convertit en una muntanya. «Pets» deriva també del grec antic i significa “ocell”. L'epítet «seebohmi » és en honor a l'ornitòleg Henry Seebohm.

## Referències

* ↑ «Toquí de Seebohm». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 21/10/2023(català)
* ↑ IUCN «Atlapetes seebohmi» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2018:, 09-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22721465a132009417.en.
* ↑ National Museum of Natural History. «Bay-crowned Brush Finch». Encyclopedia of Life. [Consulta: 17 setembre 2023].
* 1 2 Jaramillo, Alvaro «Bay-crowned Brushfinch (Atlapetes seebohmi), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.bcbfin1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ «Matorralero de Corona Baya (Atlapetes seebohmi)» (en castellà). Aves de Perú, 14-01-2024. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v13.2g» (en anglès americà). IOC, 2023. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «ITIS - Report: Atlapetes seebohmi» (en anglès americà). [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «H&M4 Checklist family by family - The Trust for Avian Systematics». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2017. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2017. Downloaded from http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/
* ↑ «A classification of the bird species of South America». [Consulta: 25 gener 2024].
# Topeka

* Per a altres significats, vegeu «Topeka (desambiguació)».
Topeka és la capital de l'estat de Kansas, als Estats Units. És la quarta ciutat més gran de l'estat, rere Wichita, Overland Park i Kansas City. També és la capital del Comtat de Shawnee, el nom del qual és degut al fet que era el territori dels indis Shawnee. Topeka és una paraula nadiua que significa "bon lloc per conrear-hi patates". Tres vaixells de la Marina dels Estats Units d'Amèrica han estat batejats USS Topeka en honor de la ciutat.

## Població

* Segons el cens de l'any 2000, té una població de 122.377 habitants.

## Geografia

* Altitud: 304 metres.
* Latitud: 39° 02′ 53″ N
* Longitud: 095° 40′ 40″ O
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Tossal de Moreu

El Tossal de Moreu és un cim de 1.328,1 metres d'altitud del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Es troba a la part oriental del terme, prop del límit amb Isona i Conca Dellà, en el seu antic terme d'Isona. Pertany a la serra de la Sadella, on es destaca perquè és un tossal que en queda avançat cap a llevant, a la part nord-oriental de la serra. Sota seu hi ha la masia de Cal Curt, que pertany a la Rua, poble situat a llevant del Tossal de Moreu.
Com diu Joan Coromines, «Moreu» procedeix de l'occità moureu, que significa bru fosc, possiblement apel·latiu amb què es coneixia el propietari del lloc.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Moreu». A: Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona La Caixa, 1996. ISBN 84-7256-844-X.
# Tobolsk

Tobolsk (rus: Тобо́льск) és una ciutat de Rússia, de l'óblast de Tiumén. Se la considera la capital històrica de Sibèria. Es troba a la confluència dels rius Tobol i Irtix, a 200 km al nord-est de Tiumén. Té un kremlin de pedra construït cap al 1800, amb torres i murs blancs i un conjunt arquitectònic excepcional de palaus i esglésies.

## Clima

Tobolsk té un clima molt continental, amb hiverns molt freds i secs i estius càlids i força plujosos. La temperatura mitjana de gener és de -17,9 °C i la de juliol de +18,6. La pluviometria anual mitjana és de 468 litres. El rècord de fred és de −51,8 °C (desembre del 1958) i el de calor 37,2 °C (juliol del 1955).

## Història

Tobolsk va ser fundada pels cosacs de Iermak Timoféievitx el 1585, en el moment del primer avanç rus a Sibèria. La vila prosperà amb el comerç amb la Xina i Bukharà. És on hi va haver la primera escola, el primer teatre i el primer diari de Sibèria.
Tobolsk va ser la seu del governador general de Sibèria fins al seu trasllat a Omsk, cap al 1830. La línia principal del ferrocarril transsiberià passa a uns 100 km de la ciutat (de Tiumén a Omsk). Això va fer que durant el segle xx perdés tota la seva importància històrica.
Després de la Revolució russa de 1917, el tsar Nicolau II i la seva família van ser conduïts a Tobolsk, a la mansió del governador general. El 1918 van ser transferits a Iekaterinburg, on foren executats.

## Economia

Hi ha refineries de petroli i indústria petroquímica. La principal empresa n'és Tobolsk-Neftekhim, del grup SIBUR.

## Fills il·lustres

* Nikolay Afanasyev (1821-1898), compositor i director d'orquestra.
* Alexandre Aliabiev (1787-1851), compositor.

## Enllaços externs

* Informació sobre Tobolsk (rus).
# Bébé et son âne

Bébé et son âne és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el setembre de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé et son âne, bifi.fr
# Bébé et la Lettre anonyme

Bébé et la Lettre anonyme és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 7 de juny de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé et la Lettre anonyme, bifi.fr
* ↑ «Bebè e la lettera anonima». italiataglia.it.
* ↑ «Indice alfabetico delle pellicole cinematografiche approvate dal Ministero dell'Interno fino al 31 dicembre 1915». fondazionecsc.it.
# Butorides sundevalli

Butorides sundevalli és el nom científic d'un ocell de la família dels ardèids (Ardeidae) considerat de vegades una subespècie de Butorides striata. En diverses llengües rep el nom de martinet de les Galápagos (Anglés: Galapagos Heron. Francès: Héron des Galapagos) o també martinet de lava (Anglès: Lava Heron. Alemany: Lavareiher). Habita les costes i manglars de les illes Galàpagos.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 209. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Butrón

«Butrón» té aquests significats:
Geografia
* Sergio Butrón Casas (Quintana Roo), comunitat propera a Chetumal (Mèxic)
* Porquera del Butrón, localitat de Burgos
* Villaescusa del Butrón, localitat de Burgos
* Ahedo de Butrón, localitat de Burgos
Edificis
Dinasties i persones
# Txernava

Txernava (en rus: Чернава) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.681 habitants. Pertany al districte rural d'Izmàlkovo.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ Plantilla:Книга:Липецкая энциклопедия
# Txerkàsskoie

«Txerkàsskoie» té aquests significats:
* Txerkàsskoie (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Txerkàsskoie (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Txernavka

Txernavka (en rus: Чернавка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 167 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Txern

Txern - Чернь (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2007 tenia quatre habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Ca l'Auren

Ca l'Auren és una obra de Prullans (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia formada per dos cossos de planta rectangular, uns dels quals té quatre torretes defensives, una a cada cantonada, de les que només una es conserva sencera (de les altres tres en resten les bases, en forma de mènsules semicirculars.
Al mur de migdia hi ha dues obertures antigues emmarcades amb llinda i brancals i dues més, més modernes.
L'interior de la casa ha estat objecte de recents redistribucions a conseqüència de les quals s'ha tapiat un arc de ferradura.
Hi ha una pallissa de fibrociment.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Auren». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Brigada Costa del Sol

Brigada Costa del Sol va ser una de les úniques sèries espanyoles a ser seleccionades per a l'esdeveniment MIPDrama del MIPTV 2019, una de les fires més importants de la televisió i de mitjans de comunicació.

## Argument

L'any 1977, un grup d'inspectors de policia amb escassos mitjans, tot i que amb molt d'enginy i valor, és destinat a Torremolinos per formar una brigada especial d'Estupefaents a la Costa del Sol i lluitar contra el tràfic de droga.

## Repartiment
### Protagonista

* Hugo Silva - Bruno López
* Álvaro Cervantes - Leo Vila
* Miki Esparbé - Martín Pulido
* Jesús Castro - Terrón
* Sara Salamó - Yolanda «La Buhíta»

### Secundari

* Jorge Usón - Reis
* Cayetana Cabezas - Marielena
* Pau Béjar - Xinès
* Marc Càceres - Franchi
* Olivia Delcán - Vicky López
* Jorge Suquet - Cristóbal Peña
* Daniel Holguín - Atilano Penya
* Joaquín Galletero - Lucas
* Carolina Yuste - Sole
* Ana Fernández - Alicia
* Camí Fernández - Charo

#### Amb la col·laboració especial de

* Manolo Caro - Dandy
* Paco Marín - Inspector Cifu

## Temporades i episodis

L'estrena de la sèrie va tenir lloc simultàniament en els dos canals principals del grup Mediaset Espanya Comunicació
# Txursinita

La txursinita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom en honor de l'actriu russa de teatre i cinema Liudmila Alekséievna Txursinà (1941-).

## Característiques

La txursinita és un fosfat de fórmula química Hg$^+$Hg$^{2+}$(AsO₄). Cristal·litza en el sistema monoclínic, en grans de fins a 0.2 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la txursinita pertany a «08.A - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: nahpoïta, monetita, weilita, švenekita, archerita, bifosfamita, fosfamita, buchwaldita, schultenita, chernovita-(Y), dreyerita, wakefieldita-(Ce), wakefieldita-(Y), xenotima-(Y), pretulita, xenotima-(Yb), wakefieldita-(La), wakefieldita-(Nd), pucherita, ximengita, gasparita-(Ce), monacita-(Ce), monacita-(La), monacita-(Nd), rooseveltita, cheralita, monacita-(Sm), tetrarooseveltita i clinobisvanita.

## Formació i jaciments

La txursinita va ser descoberta al dipòsit de Sb-Hg Khaidarkan (Província d'Oix, Kirguizstan). També ha estat descrita al dipòsit Txauvai (Província d'Oix, Kirguizstan) i a la mina Endeavor, a Cobar (Nova Gal·les del Sud, Austràlia).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: calomelana, eglestonita, terlinguaïta, corderoïta, montroydita, kuznetsovita, xakhovita, poiarkovita i mercuri.

## Referències

* 1 2 «Chursinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Chursinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Txursino

Txursino - Чурсино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# Tyttobrycon hamatus

Tyttobrycon hamatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Géry, J. 1973. New and little-known Aphyoditeina (Pisces, Characoidei) from the Amazon Basin. Stud. Neotrop. Fauna v. 8: 81-137.
* ↑ Géry, J., 1973.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tyttobrycon dorsimaculatus

Tyttobrycon dorsimaculatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Chapare.

## Referències

* 1 2 Géry, J. 1973. New and little-known Aphyoditeina (Pisces, Characoidei) from the Amazon Basin. Stud. Neotrop. Fauna v. 8: 81-137.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tàngara maragda lluent

La tàngara maragda lluent (Chlorochrysa phoenicotis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i vegetació secundària dels Andes a l'oest i nord de Colòmbia i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tàngara maragda lluent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Un embrujo

Un embrujo és una pel·lícula mexicana dramàtica del 1998 dirigida per Carlos Carrera amb un guió basat en el conte Don Eliseo de Marcel Sisniega. La pel·lícula fou seleccionada per representar Mèxic a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als premis Oscar de 1998, però finalment no fou nominada.

## Sinopsi

A la dècada de 1930, a la costa de Yucatán, Eliseo, un jove de 14 anys, és iniciat en l'amor per la seva mestra d'escola Felipa. Felipa ha de marxar quan es descobreix la relació i, en arribar a l'edat adulta, Elizeo es casa amb una altra dona per obligació, sense aconseguir mai oblidar Felipa. Deu anys després, torna Felipa.

## Repartiment

* Blanca Guerra - Felipa
* Mario Zaragoza - Eliseo (adult)
* Daniel Acuña - Eliseo (jove)
* Luis Fernando Peña - Burro
* Ricardo Rentería - Rafael (jove)
* Luisa Huertas - María
* Vanessa Bauche - Magda
* Elpidia Carrillo - Esposa del Brujo

## Recepció i premis

Fou estrenada em l'edició de 1998 del Festival Internacional de Cinema de Toronto. També fou exhibida com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1998.
En la XLI edició dels Premis Ariel de 1999, la pel·lícula va guanyar els premis al millor director, a la millor actriu (Blanca Guerra), a la millor actriu de repartiment (Vanessa Bauche), al millor guió adaptat, a la millor fotografia, als millors decorats i al millor vestuari. Va ser nominat en altres nou categories, inclosa la de la millor pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Un embrujo». Sensacine. [Consulta: 30 maig 2016].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ «45 Countries Submit Films for Oscar Consideration». Academy of Motion Picture Arts and Sciences, 19-11-1998. Arxivat de l'original el 19 February 1999. [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ on Un embrujo, el cine mexicano busca afianzarse en el extranjero, La Jornada, 12 de setembre de 1998
* ↑ Seccions i pel·lícules del 1998 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ 41è Premis Ariel a Filmaffinity

## Enllaços externs

* El embrujo Arxivat 2021-04-23 a Wayback Machine., pel·lícula sencera a arteyculturaenrebeldia.com
# Cal Serraller

Cal Serraller és una obra del Masroig (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, dos pisos i golfes, cobert per teulada a dos vessants, amb la particularitat de tenir la façana en angle. A aquesta s'hi obren dues portes a la planta baixa; tres balcons i una finestra al primer pis; quatre balcons al segon i sis finestres a les golfes. També disposa d'un rellotge de sol molt malmès. Balcons de ferro forjat. La porta, de dues dernes i portella, té la llinda de pedra amb la data de 1847.

## Història

Es tracta d'un edifici de qualitat, dels diversos que hi ha al primer tram del carrer Major i bastit en una època en què s'iniciava l'esplendor de la comarca. La façana presenta clares mostres d'haver estat modificada amb posterioritat, potser per a donar pas a dues propietats diferents, per la supressió dels balcons. A partir dels anys seixanta es convertí el segon pis en galliner, fenomen que es produí amb una certa extensió a la contrada.

## Referències

* 1 2 «Cal Serraller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Serraller». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Caloian

Caloian és un ritual de pluja a Romania, en certa manera molt semblant al Dodola. És originari de Valàquia (la part sud de Romania). L'origen d'aquest ritual, com és el cas de moltes altres creences i pràctiques populars locals, precedeix la difusió del cristianisme, tot i que va arribar a temps a associar-se al període de la Pasqua ortodoxa.
El ritual se celebrava sovint a principis de primavera per afavorir la fertilitat, tot i que també es podia celebrar en altres èpoques de l'any per acabar amb la sequera o amb un període de pluges excessives. Les noies joves fabricaven una o més nines de fang, que representaven el que alguna vegada haurien estat deïtats meteorològiques, sent les més importants el "Pare del Sol" i la "Mare de la pluja" (que es representa segons el propòsit del ritual). Aquestes nines es vestirien amb roba quotidiana i es col·locarien en un tauler de fusta o en un fèretre improvisat d'escorça d'arbres ornamentat amb flors i, així, representarien en el seu simbolisme corresponent el ritual tradicional d'enterrament, que es mostra aquí de forma simulada i presidit per nens.
Els participants portarien la petita efígie en processó pels camps, al voltant dels pous i al llarg dels cursos d'aigua abans d'enterrar finalment el caloian a la seva minúscula “tomba”. Al cap de tres dies, el caloian es desenterraria, tornaria al poble i tornà a lamentar-se fins que finalment es deixà anar per surar a les aigües d'un riu o llac o es tiraria a un pou. La cerimònia va acabar, les noies joves que realitzaven la cerimònia preparaven un pastís especial que es repartia entre els nens del poble. Aquest pastís es coneixia com ghismán o ghizman, el nom derivat del bíblic (jardí de) Getsemaní, que marca el fet que aquest ritual s'associava sovint amb el període de Pasqua observat per l'església ortodoxa.

## Referències

* 1 2 «Paparudele şi Caloianul». [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ «dexonline». [Consulta: 16 abril 2021].

## Bibliografia

* Puhvel, Jaan. Comparative Mythology. Johns Hopkins University Press, 1987. ISBN 978-0-8018-3938-2.
* Ion Ghinoiu, Obiceiuri populare de peste an, Editura Fundației Culturale Române, București, 1997, ISBN 973-577-065-2 pp. 37-38