OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Akvilė Stapušaitytė

Akvilė Stapušaitytė (n. 25 març 1986) és una esportista lituana que competeix en bàdminton en la categoria individual. Ella va néixer a Tauragė, llavors República Socialista Soviètica de Lituània.

## Carrera

Akvilė va guanyar els Lithuanian National Badminton Championships el 2006 - 2014. YONEX Lithuania Open title winner. Ella va assistir als Jocs Olímpics de 2008 i va perdre davant Tine Rasmussen en la segona ronda. També va representar a Lituània als Jocs Olímpics de 2012 on va ser eliminat després de la fase de grups.

### Mèdia

Va ser nominada entre l'esportista amb més encant de 2013 a Lituània. El 2014 ella estava a la portada de la revista SportIN.

## Referències

* ↑ «Žaviausia sportininkė 2013». Arxivat de l'original el 2014-02-08. [Consulta: 15 juliol 2016].
* ↑ Sporto leidinių badas baigėsi: dienos šviesą išvydo žurnalas „SportIN“
# Robertas Poškus

Robertas Poškus (Klaipėda, 5 de maig de 1979) és un exfutbolista lituà de la dècada de 2000 i entrenador.
Fou 48 cops internacional amb la selecció lituana. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Hamburger SV, FC Krylia Sovetov Samara, FC Zenit St. Petersburg o FC Sibir Novosibirsk. Posteriorment ha estat entrenador.

## Referències

* ↑ «Robertas Poškus». worldfootball.net. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «Robertas Poškus trenerio karjerą tęs Rusijoje Skaitykite daugiau» (en lithuanian). 15min, 28-06-2017. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Robertas Poškus».
* ↑ Profile on Inter Baku's Official Site
# Kiepenkerl (Münster)

Kiepenkerl és una estàtua que representa a un excursionista i que es troba a la ciutat alemanya de Münster, obra d'August Schmiemann.

## Història

Una associació de la ciutat de Münster va encarregar a l'escultor August Schmiemann que creés un monument sobre la figura del Kiepenkerl. L'estàtua, una figura de 175 cm d'alçària va tenir un cost de 2.960 marcs alemanys, i es va realitzar amb pedra d'arenisca de Baumberger. Fou inaugurada solemnement el 16 d'octubre de 1896. El monument va sobreviure als bombardejos que la ciutat va patir el 10 d'octubre de 1943. Per aquest fet, la propaganda nazi va utilitzar el monument el 1944 com a plantilla per a un pòster de propaganda amb les paraules "Trotzdem und dennoch – Wi staoht fast!" Quan els EUA van envair la ciutat l'estàtua va ser destruïda amb un tanc. Tot i això, un cop finalitzada la segona guerra mundia es va fer un concurs públic per a crear-ne una nova versió.
El 20 de setembre de 1953 el president federal Theodor Heuss va inaugurar la nova versió. Una altra còpia en acer inoxidable, va ser feta per Jeff Koons i es troba exposada actualment al Jardí d'Escultures del National Mall de Washington, DC.

## Individual proves

* ↑ «Skulptur Projekte Archiv» (en alemany). [Consulta: 7 abril 2018].
# Prefectura d'Inezgane-Aït Melloul

La prefectura d'Inezgane-Aït Melloul (en àrab عمالة أنزكان - آيت ملول, ʿamālat Anazgān - Āyt Mallūl; en amazic ⵉⵏⵣⴳⴳⴰⵏ ⴰⵢⵜ ⵎⵍⵍⵓⵍ, tamnbaḍt n Inzggan - Ayt Mllul) és una de les prefectures del Marroc, fins 2015 part de la regió de Souss-Massa-Draâ i actualment de la de Souss-Massa. Té una superfície de 293 km² i 541.118 habitants censats en 2014. La capital és Inezgane. Fou creada en 1994 mitjançant decret n. 2-94-64 del 24 de maig quan es va desmembrar l'antiga província d'Agadir.

## Divisió administrativa

La prefectura d'Inezgane-Aït Melloul consta de 3 municipis i 3 comunes:
| Municipis i comunes | Població (2. Set. 1994) | Població (2. Set. 2004) |
| Inezgane | 92.485 | 112.753 |
| Aït Melloul | 82.764 | 130.370 |
| Dcheira El Jihadia | 72.182 | 89.367 |
| Lqliâa | 17.917 | 47.837 |
| Temsia | 15.756 | 26.385 |
| Oulad Dahou | 11.276 | 12.902 |

## Referències

* ↑ PDF «Decret n.2-94-64 del 13 hija 1414 (24 de maig de 1994) modificant i completant el dahir 1-59-351 de l'1 joumada II 1379 (2 de desembre de 1959) relatiu a la divisió administrativa del Regne». Bulletin officiel du Royaume du Maroc, 4259, juin 1994, pàg. 291. ISSN: 0851-1217 [Consulta: 2 desembre 2011].
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Cassanha (Alta Garona)

Cassanha (oficialment Cassagne) és un municipi occità de Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# L'Herand

L'Herand o Colònia l'Herand és una antiga colònia tèxtil del municipi de Campdevànol (Ripollès), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situada a l'esquerra del Freser, aigua amunt de Sant Martí d'Armàncies, posteriorment reconvertida en indústria paperera.

## Descripció

Colònia d'origen tèxtil alineada al llarg de la carretera de Ripoll a Ribes de Freser. Existeix una part de la colònia, més antiga, situada a l'altre cantó de la carretera. Hi ha quatre tipologies diferents d'habitatge, la més freqüent és la de planta baixa i pis, al qual s'hi accedeix per una galeria correguda. Actualment la fàbrica tèxtil s'ha reconvertit en fàbrica de paper. La xemeneia de l'antiga central de vapor, de construcció robusta, destaca entre les construccions que es mantenen, i també el pont sobre el riu Freser que servia per portar el material d'aquesta i d'una fàbrica de ciment immediata (en ruïna) fins al carregador de ferrocarril d'Illa. La colònia és propietat de la companyia ESDEPA.
La colònia resta deshabitada i sense activitat industrial, llevat de l'aprofitament hidràulic per produir electricitat. Com a edifici industrial, en queda una nau buida, rectangular, de planta baixa i pis, paral·lela a la carretera. Tocant a la fàbrica i amb façana a la carretera, hi ha un habitatge principal de tres plantes i una filera de deu habitatges més, adossats, de planta baixa i pis, actualment buits.

## Història

Eugeni Herand, veí de Ripoll, va demanar, l'any 1891, poder aprofitar 2.000 l/s per crear força per a una fàbrica de ciment. La resclosa, que faria 3,60 m d'amplada a la base, 1,50 m a la part superior i 3,75 m d'altura, estaria feta de pilotes y mampostería hidráulica. El Govern Civil va autoritzar l'aprofitament el juny del 1892. No obstant això, el 1896 va demanar dividir el salt en dos, cosa que se li va concedir el 1897. Anteriorment, el 1885, havia creat una fàbrica de teixits.
Ben aviat, el 1896, la fàbrica i els habitatges foren traspassats a la raó social Trias, Barrera i Vila, que es va mantenir activa fins al 1925. Posteriorment, la indústria paperera ha substituït la indústria tèxtil. El conjunt de la colònia no es conserva gaire bé, sobretot els habitatges que tenen les característiques escales d'accés exterior formant una galeria. La fàbrica conserva una interessant xemeneia de totxo.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «L'Herand». enciclopèdia.cat. Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Colònia l'Herand». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ Sureda i Canals, Pere Joan «Cent cinquanta anys de colònies industrials». Revista de Girona, 233, novembre-desembre 2005.
* ↑ «Resclosa Herand». Consorci del Ter. [Consulta: 4 abril 2015].
* ↑ Serra Rotés, Rosa «El patrimoni industrial de l'Alt Ter». Revista de Girona, 213, juliol-agost 2002, pàg. 52-57.
# René Martens

René Martens (Hasselt, 27 de maig de 1955) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1978 i 1990.
Durant la seva carrera aconseguí 13 victòries, entre elles una etapa al Tour de França de 1981.

## Palmarès

* 1976
** 1r a la Volta a la Província de Lieja i vencedor de 2 etapes
** 1r a l'Internatie Reningelst
** 1r al Tríptic de les Ardenes
* 1977
** 1r al Circuit d'Hainaut
** 1r a la Fletxa ardenesa
* 1979
** 1r a Bilzen
** Vencedor de 2 etapes a la Setmana Catalana
* 1981
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1982
** 1r del Tour de Flandes
** 1r de la Fletxa Hesbignonne
** 1r a Dilsen
* 1983
** 1r a Koersel
** 1r a la Copa Sels
* 1984
** 1r a Dilsen
* 1985
** 1r de la Bordeus-París
** 1r a Bilzen
* 1987
** 1r de la Fletxa Hesbignonne

### Resultats al Tour de França

* 1978. 26è de la classificació general
* 1979. 25è de la classificació general
* 1980. 30è de la classificació general
* 1981. 83è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1982. 24è de la classificació general
* 1983. Abandona (18a etapa)
* 1984. 68è de la classificació general
* 1988. 131è de la classificació general
* 1989. 91è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. 48è de la classificació general
* 1984. 51è de la classificació general
* 1985. 73è de la classificació general
* 1989. Abandona

## Enllaços externs

* Palmarès de René Martens (francès)
# Ugrà

* Per a altres significats, vegeu «riu Ugrà».
Ugrà - Угра (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2013 tenia 4.094 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Marc Hostili

Marc Hostili (en llatí Marcus Hostilius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Hostília, que es deien descendents de Tul·li Hostili.
Va ser probablement triumvir. És conegut únicament perquè va canviar el lloc de la ciutat de Salàpia a la Pulla, que era a la vora d'una llacuna (Salapina Palus), lloc poc saludable, i la va portar a un nou lloc a uns 6 km de la costa. La llacuna va ser drenada i es va convertir en el nou port de la ciutat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/541?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=HostiliaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 531. ]
# Premis YoGa 2022

Els 32ns Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2021 per Catacric la nit del 12 de març de 2022 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter. Deixen de banda la producció de l'any 2021 "que ja n'ha tingut prou, el pobre".

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Titanbluff" | Titane de Julia Ducournau |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Un defecto óptico" | Wes Anderson, per The French Dispatch |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Cry Macho" | Adam Driver, per The Last Duel i Annette |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Ay Mamas" | Meryl Streep, Jennifer Lawrence i Cate Blanchett, per Don't Look Up |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Tigretones de papel" | Poliamor para principiantes de Fernando Colomo |
| Cinema espanyol | Pitjor director | "Pegado a ti" | Mar Targarona, per Dos |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "Sin corona y sin valor" | José Coronado, per Way Down i La familia perfecta |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Quo Vadis, Paz?" | Paz Vega, per La casa del caracol i El lodo |
| Especials | Empresa televisiva | "Mal patrón" | Betevé, per l'acomiadament de treballadors i supressió de programes culturals |
| Especials | Premis Gaudí | "Cortocircuito" | Acadèmia del Cinema Català, per guardonar actors no professionals |
| Especials | Estrenes | "Incompentencia oficial" | The Matrix Resurrections i Eternals |
| Especials | Uno de los nuestros | "Sinvergüenza" | Associació de la Premsa Estrangera de Hollywood per la mala praxi amb els Premis Globus d'Or |

## Referències

* ↑ ‘Titane’, Fernando Colomo y las actrices de ‘No Mires Arriba’ como lo peor del 2021 Arxivat 2022-12-12 a Wayback Machine., cinezin.com, 22 de març de 2022

## Enllaços externs

* Premis 2022 al web dels Premis Yoga
# La Asunción

La Asunción és la capital de l'Estat Nueva Esparta situada a la part oriental de l'illa de Margarita que té una població segons el cens de 2001 de 23.097 habitants. Distàncies des de La Asunción: 39 quilòmetres, a Porlamar, 30 quilòmetres, a Sant Joan Baptista, 23 quilòmetres. Carreteres asfaltades.
La ciutat va ser fundada l'any 1562 per Pedro González Cervantes de Albornoz i durant la seva història va ser nomenada de diferents maneres com: Villa del Espiritu Santo, Valle de Santa Llúcia i La Margarita fins a quedar oficialment nomenada com l'Asunción. Aquesta ciutat va ser un important bastió en la lluita per la independència veneçolana i més durant la seva història va ser una població important per a Espanya fent que més d'una vegada la mateixa fos atacada per pirates i corsaris.
# René Mesangeau

René Mesangeau (francès: René Mézangeau) (c. 1568 - gener 1638) fou un compositor i llaütista francès. Es considera un dels millors llaütistes del segle xvii.
El 1619 es va establir a França i es va casar amb la filla del fabricant d'espinetes Jean Jacquet. El 1621 va ser nomenat Musicien ordinaire du Roi a la cort francesa per Lluís XIII. Se sap que durant la seva vida va visitar Alemanya i Anglaterra. Va morir cap al gener de 1638 a París.
La seva producció consta d'una cinquantena d'obres, incloses les seves pròpies obres i transcripcions, que van influir en el desenvolupament de la música de llaüt després del 1630. Va ser pioner de la nova afinació de llaüt en re menor que va ser important per a lestil brisé. Els seus èxits li van suposar el reconeixement de Pierre Ballard (1631 i 1638) i de Marin Mersenne a la seva Harmonie Universelle (1636).
El seu alumne Ennemond Gaultier va compondre per a ell el primer tombeau conegut (Le Tombeau de Mézangeau, 1638).

## Fonts

* Annala H .; Matlik H. (2007). Manual de compositors de guitarra i llaüt. Publicacions Mel Bay. pàg. 36. ISBN 0-7866-5844-4.
* El Diccionari de música i músics de New Grove.

## Referències

* 1 2 Chauvel, Claude (2001). "René Mesangeau". A Root, Deane L. (ed.). El Diccionari de música i músics de New Grove . Oxford University Press.(...)
# Nycteris aurita

Nycteris aurita és una espècie de ratpenat de la família dels nictèrids. Viu a l'Àfrica oriental (Etiòpia, Kenya, Somàlia, el Sudan, Tanzània, Uganda i Zàmbia) i els seus hàbitats naturals són la sabana i les regions desèrtiques.

## Referències

* ↑ Monadjem, A; Bergmans, W; Mickleburgh, S.; Hutson, A.M. (2017). "Nycteris aurita." 2017 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2017. [Consulta: 13 abril 2023]
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Martiniano Leguizamón

Leguizamón Martiniano (Rosario del Tala, Província d'Entre Ríos, 1858 - González Catán, Província de Buenos Aires, 1935) va ser un escriptor argentí.

## Biografia

Va ser fill del coronel Martiniano Leguizamón, i es va criar en un ambient rural. Va cursar els seus estudis secundaris en el Colegio Nacional de Concepción del Uruguay i es va llicenciar com a advocat a la Universitat de Buenos Aires.
Des de ben jove s'havia dedicat a escriure poesia. Amb només 20 anys va estrenar la seva primera obra teatral, Los apuros de un sábado. Temps després va estrenar l'obra Calandria, en la que narra la història d'un Gautxo rebel que al final de l'obra acaba per integrar-se a la societat a través del treball.
La seva especialitat com a narrador, autor teatral i poeta va ser la descripció de la vida del camp. Martiniano està adscrit al Modernisme tot i que ell va fer una síntesi entre aquesta corrent i la literatura pròpia dels Guatxos.
El 1884 va començar a treballar com a funcionari al registre civil i va col·laborar amb el seu germà Onésimo Leguizamón, fundador del diari La Razón.
Va ser docent a la Universitat i en diversos col·legis secundaris. Va ser sotssecretari del Ministeri d'Hisenda de la província de Buenos Aires, vicepresident del Consell Escolar Nacional de l'Educació, president de la Junta de Historia y Numismática Americana, precursora de l'actual Academia Nacional de Historia. També va presidir la Societat Argentina d'Autors.
El 1887 va contraure matrimoni amb Edelmira Fernández, amb la qual va tenir cinc fills. El 1927 va ser designat president de la Junta de Historia.
Martiniano va morir el 26 de març de 1935 en un camp de la localitat de González Catán, a prop de Buenos Aires, als setanta-set anys. Actualment les seves restes es troben en una volta al Cementiri de la Recoleta de Buenos Aires.

## Obres escrites

* Calandria (teatre)
* Recuerdos de la tierra (relats, 1896)
* Montaraz (novel·la, 1900)
* Alma nativa (poesia, 1906)
* De cepa criolla (1908)
* Urquiza y la casa de San José (1909)
* La casa natal de San Martín (assaig, 1915)
* Fiesta en la estancia (1917)
* Rasgos de la vida de Urquiza (1920)
* Hombres y cosas que pasaron (1926)
* La cuna del gaucho (editat pòstumament el 1935)
* Papeles de Rosas (inèdit)

## Referències

* 1 2 3 4 «Martiniano Leguizamón». Biografías y vidas.
* ↑ Ara, Guillermo. «Prólogo: Martiniano Leguizamón y el regionalismo literario». A: Leguizamón, Martiniano. De cepa criolla. Solar-Hachette, 1961.
* 1 2 «El mate en la literatura entrerriana: Martiniano Leguizamón, el escritor de los gauchos». Aprender, portal del sistema educativo de Entre Ríos. Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 13 abril 2014].
# Premis YoGa 2018

Els 29è Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2017 per Catacric la nit del 29 de gener de 2018 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "El menor espectáculo del mundo" | The Greatest Showman |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Payaso sin fronteras" | Sean Penn, per Diré el teu nom |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "¡Cuidarín, Ricardo!" | Ricardo Darín, per Nieve negra |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Nadie quiere a esta Bi-noche" | Juliette Binoche, per Ma Loute i Ghost in the Shell |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Vaya par de gemelas, ¿te das cuen?" | Contratemps |
| Cinema espanyol | Pitjor director | "Un Bayona viene a verme" | Sergio G. Sánchez, per Marrowbone |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "Cruz y Raya" | José Mota, per Abracadabra |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Que baje Dios y la vea" | Belén Cuesta, per La llamada |
| Especials | Televisives | "Cine de barro" | El guardián invisible |
| Especials | Televisives | "Cine de barro" | Es por tu bien |
| Especials | Televisives | "Cine de barro" | Señor, dame paciencia |
| Especials | També elles | "You too" | Snatched |
| Especials | També elles | "You too" | A Bad Moms Christmas |
| Especials | També elles | "You too" | Fun Mom Dinner |
| Especials | També elles | "You too" | Rough Night |
| Especials | Uno de los nuestros | "Catalana por el mundo" | Margarita Chapatte, por la volta a l'idem en 200 festivals |

## Referències

* ↑ Ganadores de los Premios Yoga 2018, los Razzie de los Goya, ecartelera, 7 de febrer de 2018
* ↑ YoGa 2018 a Spauld-blogspot
* ↑ Premios YoGa 2018 a ciendecine.com
* ↑ YoGa 2018 a twitter

## Enllaços externs

* 28è Premis YoGa a catacric.org
# Chaumes

El Chaumes és un formatge francès de pasta tova, molt olorós, fabricat de manera industrial al sud-oest de França, a Sent Antòni de Bruelh, al costat de Brageirac. Juga amb una imatge de formatge rústic i artesanal. La marca pertany al grup formatger Bongrain.

## Enllaços externs

* Bongrain Arxivat 2006-03-12 a Wayback Machine. Web del grup Bongrain
* Qui veut du Fromage Més de 250 receptes de formatge
# Politmins

Els politmins (Polytminae) és una de les subfamílies que formen la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Un estudi de filogenètica molecular dels colibrís publicat el 2007 va mostrar que la família constava de nou clades principals. Quan Edward Dickinson i James Van Remsen, Jr. van actualitzar la Howard & Moore Complete Checklist of the Birds of the World per a la quarta edició el 2013, van dividir els nou clades en sis subfamílies i van proposar per a una d'elles el recuperat nom llatí Polytminae Avui aquesta subfamília és classificada en 12 gèneres amb 30 espècies.
* Gènere Doryfera, amb dues espècies.
* Gènere Schistes, amb dues espècies.
* Gènere Augastes, amb dues espècies.
* Gènere Colibri, amb 5 espècies.
* Gènere Androdon, amb una espècie, colibrí becdentat (Androdon aequatorialis).
* Gènere Heliactin amb una espècie, colibrí banyut (Heliactin bilophus).
* Gènere Heliothryx, amb dues espècies.
* Gènere Polytmus, amb tres espècies.
* Gènere Chrysolampis amb una espècie, colibrí robí (Chrysolampis mosquitus).
* Gènere Avocettula amb una espècie, colibrí mango bec d'alena (Avocettula recurvirostris).
* Gènere Anthracothorax, amb 8 espècies.
* Gènere Eulampis, amb dues espècies.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ Dickinson, Edward C; Remsen, James Van Jr. . The Howard & Moore Complete Checklist of the Birds of the World Vol. 1: Non-passerines (4th ed.)., 2013. ISBN 978-0-9568611-0-8.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 16 octubre 2024].
# La Argentinita

Encarnación López Julves, més coneguda com a La Argentinita (Buenos Aires, 1898 –Nova York 1945) va ser una ballarina, bailaora i cantant.

## Biografia

Quan tenia set anys la seva família d'origen espanyol va tornar a Madrid on La Argentinita va començar a assistir a classes de ball. Va debutar als 8 anys en un espectacle al Teatro-Circo de San Sebastián. Posteriorment i després d'haver actuat a diverses ciutats europees i americanes va fundar conjuntament amb la seva germana Pilar i Federico García Lorca la compañía de Bailes Españoles de l'Argentinita. Amb aquesta companyia van realitzar una llarga gira per Argentina i Estats Units.
Va ser ballarina convidada dels Ballets Russos de Montecarlo entre 1938 i 1940. Tres anys després representà al Metropolitan Opera House de Nova York un dels considerats millors quadres flamencs de l'època El café de Chinitas amb poemes recollits per Lorca, decorats de Dalí, orquestra dirigida per José Iturbi i coreografia pròpia. Morí el 1945 després d'actuar en aquest mateix teatre un cop finalitzada la seva actuació Capricho Español de Manuel de Falla.
Va ser parella del conegut torero Ignacio Sánchez Mejías, que va abandonar Lola, germana del també famós torero Joselito, per Encarnación.

## Referències

* ↑ «La Argentinita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biografia al web del Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine. Museu de les Arts Escèniques
* ↑ "Lorca, muerte de un poeta", pel·lícula-documental de TVE
# Ramón Rodríguez

«Ramón Rodríguez» té aquests significats:
* Ramón Rodríguez Verdejo (San Fernando, 1968), futbolista andalús.
* Ramón Rodríguez nom artístic The New Raemon
* José Ramón Rodríguez Gómez (Huelva, 1987), futbolista andalús que ocupà la posició de porter.
* Ramón Rodríguez (El Salvador), polític que arribà a ser president de la república del Salvador.
* Ramón Rodríguez (UPiD), polític espanyol membre d'Unió, Progrés i Democràcia.