OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Palou Buades

Miquel Palou Buades (Campanet 30 de maig de 1912- Campanet 27 d'agost de 1992). Fill d'Antoni Palou Llabrés de Son Garreta i Aina Buades Pons. Casat amb Joana Amengual Bennásser, de Búger.
Cursà estudis de magisteri a l'Escola Normal de Palma. El 1932 obtingué el títol de mestre nacional. Exercí de mestre interí a l'Escola Graduada d'Eivissa (1932-1934). Després passá a l'ensenayment privat i fundà –amb Guillem Buades Reinés Maca i Miquel Buades Riber antic afiliat a la CNT- el centre de pedagogia avançada l'Escola Decroly de Campanet (1934-1936). Fou militant d'Esquerra Republicana. El 10 de març de 1936 fou designat batlle de Campanet. Arribat el cop d'estat el 18 de juliol, s'amagà primer a la possessió de Miner Gran i a Son Pocos, a can Arnau Pons Bennásser, al carrer Lluna, 20 (agost-octubre de 1936), i després a la casa de Jaume Perelló de Son Perelló al carrer Creu, 28 (octubre 1936-abril 1939). Per delació del Vicari Rosselló, fou detingut per la Guàrdia Civil i dut al quarter de Sa Pobla el 9 d'abril de 1939. Sotmés a consell de guerra sumarissim fou condemnat a mort. Finalment la pena de mort li fou commutada per la de vint anys de presó. Tancat a Sant Domingo d'Inca i als Caputxins a Palma, és alliberat per indult l'abril de 1943. Després de la seva reclusió es dedicà a gestionar el taller familiar d'espardenyes de Son Pocos, a Campanet. Restaurada la democràcia, es reincorporà -de manera purament formal- a l'exercici de mestre amb destinació a Alaior (Menorca).

## Bibliografia

* «Damià Ferrà-Ponç»: La Guerra Civil a Campanet (1936-1939) ISBN 9788416116614

## Enllaços externs

* https://www.arabalears.cat/societat/mestres-depurats-Republica-Pioners-cursets-cristiandat_0_2123187727.html
# Sinocrossocheilus nigrovittata

Sinocrossocheilus nigrovittata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W., Lin R.-D. & Q.-X. Chen, X.-L. Chen M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai, Xina [ref. 12558]. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Su, R.F., J.X. Yang i G.H. Gui 2003 Taxonomic review of the genus Sinocrossocheilus Wu (Teleostei: Cyprinidae), with a description of four new species. Zool. Stud. 42(3):420-430.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Le-Yang Yuan, E. Zhang & Yan-Fei Huang, 2008, Zootaxa 1809: 36-48 (anglès)
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juli Cèsar (obra de teatre)

Juli Cèsar és una tragèdia de William Shakespeare basada en l'assassinat del líder romà homònim. Hom accepta que es va estrenar l'any 1599 al teatre Globe de Londres, a partir del testimoni de Thomas Platter.

## Argument

Brutus és el millor amic de Juli Cèsar però un grup de senadors, liderats per Cassi, el convencen per assassinar-lo al·legant que vol convertir-se en dictador i trair els ideals de la pàtria. Malgrat els auguris i avisos que rep Cèsar, aquest acut al Senat, on els seus enemics s'acosten per apunyalar-lo. El Cèsar mor decebut per la traïció.
S'esdevenen aleshores dos grans discursos per tal de guanyar-se el favor del poble, el primer a càrrec del mateix Brutus, defensant els seus actes i el segon, una elegia de Marc Antoni, que convenç la multitud perquè empaiti els conspiradors. Esclata llavors una guerra, on mor Cassi i s'apareix el fantasma de Cèsar clamant venjança. Marc Antoni guanya la batalla final, tot i reconèixer l'honor de Brutus.

## Anàlisi

Els personatges de la trama són històrics, encara que s'allunyen dels fets reals per motius dramàtics. Així, Gai Cassi Longí (assassí de Cèsar) i Marc Juni Brut tiranicida són dos romans que realment van assassinar Juli Cèsar i van participar en una guerra.
Un dels temes principals de l'obra és el poder de la paraula: el discurs racional de Brut no arriba tant al poble com l'apel·lació a l'emoció de Marc Antoni, malgrat que aquesta es basi en una fal·làcia. És pels arguments de Cassi que Brut accepta trair el seu amic, igualment és la darrera frase de Cèsar ("tu també, Brut? Aleshores Cèsar caurà") la que fa veure a Brut la magnitud del seu crim. Per una paraula (un nom semblant) mor un innocent a mans del poble venjatiu i usen falsament els discursos al senat per mirar de fer caure Cèsar en un parany i tenir l'excusa per a l'assassinat.
Un altre tema cabdal és el poder i com afecta els qui l'envolten: els motius per a la conspiració varien des de l'enveja, a la cobdícia passant per l'honor; es planteja quin model ideal de govern cal seguir i com els càrrecs públics no s'avenen amb les relacions personals (Brut traeix el seu millor amic, Marc Antoni i Octavi són rivals tot i pertànyer al mateix bàndol polític, la majoria dels protagonistes veuen morir els seus estimats...). Relacionat amb aquest, està el paper del poble, que apareix com a descontrolat i perillós quan el govern és feble, al·lusió als perills del caos que podria esdevenir-se a la mort d'Elisabet I d'Anglaterra, contemporània a Shakespeare.
El fantasma del mort té paral·lels amb l'espectre de Hamlet i augmenta el to misteriós que projecten els auguris i la mort de Cèsar. S'apunten motius que reapareixeran en Antoni i Cleòpatra, una obra que continua seguint la història romana, també explorada a Coriolà.

## Traduccions catalanes

* 1907. Julius Cesar. Traducció de Salvador Vilaregut.
* 1930. Julius Cesar. Traducció de Cèsar August Jordana
* 1945. Juli Cèsar. Traducció de Josep Maria de Sagarra.
* 1984. Juli Cèsar. Traducció de Salvador Oliva.

## Referències

* ↑ Shakespeare, William; Salvador Oliva. Juli Cèsar. Barcelona: Vicens Vives.
# Llista de diputats de la delegació grega al Parlament Europeu

Aquesta és una llista dels 24 diputats que representaren Grècia al Parlament Europeu entre l'1 de gener del 1981 i les primeres eleccions directes, celebrades l'octubre d'aquell mateix any.

## Llista

| Nom | Partit nacional | Grup del PE |
| Leonidas Burniàs | Nova Democràcia | NI |
| Georgios Dalakuras | Nova Democràcia | NI |
| Ioannis Dimópulos | Nova Democràcia | NI |
| Asimakis Fotilas | Moviment Socialista | SOC |
| Dimítrios Frangos | Nova Democràcia | NI |
| Andónios Georgiadis | Moviment Socialista | SOC |
| Konstandinos Góndikas | Nova Democràcia | NI |
| Ioannis Katsafados | Nova Democràcia | NI |
| Ioannis Kharalambópulos | Moviment Socialista | SOC |
| Giannis Kutsokheras | Moviment Socialista | SOC |
| Konstandinos Lulés | Partit Comunista (Interior) | COM |
| Spirídon Markozanis | Nova Democràcia | NI |
| Konstandinos Nikolau | Moviment Socialista | SOC |
| Evstràtios Papaefstratiu | Nova Democràcia | NI |
| Anastàsios Peponís | Moviment Socialista | SOC |
| Ioannis Pesmazoglu | Partit del Socialisme Democràtic | NI |
| Spirídon Plaskovitis | Moviment Socialista | SOC |
| Evànguelos Susurogiannis | Nova Democràcia | NI |
| Mikhaïl Vardakas | Nova Democràcia | NI |
| Themistoklís Vizas | Nova Democràcia | NI |
| Dimítrios Vlakhópulos | Nova Democràcia | NI |
| Georgios Vogiatzís | Nova Democràcia | NI |
| Nikos Zardinidis | Nova Democràcia | NI |
| Ioannis Zigdis | Unió del Centre Democràtic | NI |

## Notes

* ↑ Dimití el 1981 i fou substituït per Konstandinos Kapos el 9 de febrer del 1981.

## Enllaços externs

* Web del Parlament Europeu
# STS-105

La STS-105 va ser una missió duta a terme amb el Transbordador espacial Discovery.

## Tripulació

* Scott J. Horowitz (4), Comandant
* Frederick W. Sturckow (2), Pilot
* Daniel T. Barry (3), especialista de missió
* Patrick G. Forrester (1), especialista de missió

### Tripulació de l'Expedició 3 cap a la ISS

* Frank L. Culbertson, Jr (3) Expedició 3 Comandant
* Mikhail Turin (1), Expedició 3
* Vladimir N. Dezhurov (2), Expedició 3

### Tripulació de l'Expedició 2 cap a la Terra

* Yury V. Usachev (4), Expedició 2
* James S. Voss (5), Expedició 2
* Susan J. Helms (5), Expedició 2

## Paràmetres de la missió

* Massa:
** Càrrega: - kg
* Perigeu: 373 km
* Apogeu: 402 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 92.3 min

### Acoblament amb l'ISS

* Acoblament: 10 d'agost de 2001, 18:41:46 UTC
* Desacoblament: 20 d'agost de 2001, 14:51:30 UTC
* Temps d'acoblament: 9 dies, 20 h, 9 min, 44 s

### Passejades espacials

* Barry i Forrester - EVA 1
* EVA 1 Començament: 16 d'agost de 2001 - 13:58 UTC
* EVA 1 Fi: 16 d'agost de 2001 - 20:14 UTC
* Durada: 6 hores, 16 minuts
* Barry i Forrester - EVA 2
* EVA 1 Començament: 18 d'agost de 2001 - 13:42 UTC
* EVA 1 Fi: 18 d'agost de 2001 - 19:11 UTC
* Durada: 5 hores, 29 minuts

## Vegeu també

* Transbordador espacial
* Transbordador espacial Discovery

## Enllaços externs

* Més informació de la missió STS-105 Arxivat 2016-07-24 a Wayback Machine. (en anglès)
# Bretxa d'energia

En la física de l'estat sòlid, una bretxa d'energia és un rang d'energia en un sòlid on no existeixen estats electrònics, és a dir, un rang d'energia on la densitat d'estats s'esvaeix.
Especialment en la física de la matèria condensada, una bretxa d'energia es coneix sovint de manera més abstracta com a bretxa espectral, un terme que no necessita ser específic per als electrons o els sòlids.
Si hi ha una bretxa d'energia a l'estructura de bandes d'un material, s'anomena band gap. Les propietats físiques dels semiconductors estan determinades en gran manera pels seus buits de banda, però també per als aïllants i metalls l'estructura de la banda (i, per tant, qualsevol possible banda buit) governa les seves propietats electròniques.
Per als superconductors, la bretxa d'energia és una regió de densitat d'estats suprimida al voltant de l'energia de Fermi, amb la mida de la bretxa d'energia molt més petita que l'escala d'energia de l'estructura de la banda. La bretxa d'energia superconductora és un aspecte clau en la descripció teòrica de la superconductivitat i, per tant, ocupa un lloc destacat en la teoria BCS. Aquí, la mida de la bretxa d'energia indica el guany d'energia de dos electrons després de la formació d'un parell de Cooper. Si un material superconductor convencional es refreda del seu estat metàl·lic (a temperatures més altes) a l'estat superconductor, aleshores el buit d'energia superconductor està absent per sobre de la temperatura crítica. $T_{\rm {c}}$, comença a obrir-se en entrar a l'estat superconductor a $T_{\rm {c}}$, i creix en refredar-se més. La teoria BCS prediu que la mida $\Delta$ de la bretxa d'energia superconductora per als superconductors convencionals a escales de temperatura zero amb la seva temperatura crítica $T_{\rm {c}}$: $\Delta (T=0)=1.764\,k_{\rm {B}}T_{\rm {c}}$ (amb constant de Boltzmann $k_{\rm {B}}$).

## Referències

* ↑ Neil N. Ashcroft. Solid State Physics (en anglès). Saunders College, 1976. ISBN 0-03-083993-9.
* ↑ Charles Kittel. Introduction to Solid State Physics (en anglès). 7th. John Wiley & Sons, 1996. ISBN 0-471-11181-3.
* ↑ Neil N. Ashcroft. Solid State Physics (en anglès). Saunders College, 1976. ISBN 0-03-083993-9.
* ↑ Charles Kittel. Introduction to Solid State Physics (en anglès). 7th. John Wiley & Sons, 1996. ISBN 0-471-11181-3.
* 1 2 Michael Tinkham. Introduction to Superconductivity (en anglès). 2a edició. McGraw-Hill, 1996. ISBN 0-07-064878-6.
# Covilhã

Covilhã és un municipi portuguès, situat al districte de Castelo Branco, a la regió del Centre i a la subregió de Cova da Beira. L'any 2006 tenia 54.505 habitants.

## Freguesies

| Freguesies | Població |
| Teixoso | 4415 |
| Canhoso | 1735 |
| Cantar-Galo | 2492 |
| Vila do Carvalho | 2090 |
| Boidobra | 2859 |
| Covilhã (Conceição) | 7563 |
| Covilhã (Santa Maria) | 2490 |
| Covilhã (São Martinho) | 4911 |
| Covilhã (São Pedro) | 2742 |
| Tortosendo | 5426 |
| total | 36.723 |
# Màxim de Saragossa

Màxim va ser bisbe visigot de Saragossa entre els anys 592 i 619, en la seu del qual va succeir a Simplici de Saragossa. Va conservar la seu episcopal saragossana durant els primers temps de conversió dels reis visigots al catolicisme, amb Recared, Liuva II, Viteric, Gundemar i Sisebut. Va assistir al II Concili de Saragossa del 592, al II Concili de Barcelona de 599 i al Concili d'Ègara del 614, i va subscriure el "decret de Gundemar" del 610.
Màxim va contribuir al renaixement cultural visigot dels segles VI i VII, que va ser continuat per erudits com Isidor de Sevilla, Sant Eugeni de Toledo o Brauli de Saragossa.
Va escriure diverses obres en vers i prosa, segons transmet Isidor a l'últim capítol de seu De viris illustribus, on recull fets del bisbe Màxim de Saragossa. La seva obra més destacada seria una crònica dels gots a la península Ibèrica, la Chronica Caesaraugustana o Crònica de Saragossa, perduda; les úniques restes que ens han arribat d'aquesta es troben com a anotació en la crònica de Víctor Tunnense, recollits per Roger Collins.
A començaments del segle xvi el jesuïta Jerónimo Román de la Higuera va compondre una falsificació d'aquesta crònica, que va presentar com la continuació de la que anteriorment va atribuir a Luci Flavi Dextre; unint en un sol personatge al bisbe Màxim i a un monjo benedictí italià anomenat Marc, la va treure sota el nom de Marc Màxim. Va ser publicada el 1651 junt amb unes addicions, també falsificades per Higuera, atribuïdes als bisbes Brauli de Saragossa, Heleca o Eleca, Taió i Valderedó.

## Referències

* ↑ San Isidoro: De viris illustribus, cap. XLVI.
* ↑ Begeu l'edició de Collins del Corpus Christianorum sèries llatina CLXXIII A, Turnholt, 2001, pàg. 118, nota 233.
* ↑ Manuel Risco: Espanya sagrada, vol. XXX, pàgs. 138-140.
* ↑ Versió de 1651 amb comentaris de Francisco de Bivar: Marci Maximi Episcopi Caesaraugustani... continuatio chronici omnimodae Historiae. Versió original en la Patrología de Migne: Document en pdf.

## Fonts

* «Máximo» Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine., a la Gran Enciclopedia Aragonesa en línia.
# Sinocrossocheilus megalophthalmus

Sinocrossocheilus megalophthalmus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Guangxi (Xina).

## Referències

* ↑ Wu H.-W., Lin R.-D. & Q.-X. Chen, X.-L. Chen M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai, Xina [ref. 12558]. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X.-Y., J.-X. Yang i G.-H. Cui 2006 A new species of genus Sinocrossocheilus (Cyprinidae) from Guangxi, China. Zool. Res. 27(1):81-85.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Le-Yang Yuan, E. Zhang & Yan-Fei Huang, 2008, Zootaxa 1809: 36-48 (anglès)
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mahmud Yalavač

Mahmud Yalavač fou ministre-governador de Transoxiana (Mawara al-Nahr) d'origen corasmi, que havia estat nomenat directament pel gran kan. Es creu que era un corasmi enviat a la cort del gran kan Genguis Kan com ambaixador el 1218.
El 1238 va esclatar una revolta contra els mongols a Bukharà dirigida per un fabricant local d'estores de nom Muhammad Tarabi, Txagatai va reprimir l'aixecament i la ciutat només es va salvar de la destrucció per la intercessió de Mahmud Yalavač. Això va causar un conflicte entre Mahmud i Txagatai i aquest va destituir al governador vers 1239 però el seu germà Ogodei el va cridar a l'ordre i li va fer reconèixer la il·legalitat de la seva mesura; Ogodei això no obstant, tot seguit va concedir la regió de Transoxiana en feu (indju) al seu germà Txagatai, però romangué en la pràctica sota sobirania del gran kan. Mahmud fou nomenat governador de Pequín on després fou confirmat pels kans Güyük i Möngke, fins a la seva mort el 1254.
Als darrers anys d'Ogodei i durant el regnat del kan Mongke, els territoris entre la frontera xinesa i Bukharà foren governats per Masud Beg, fill de Mahmud Yalavač, en nom del gran kan.

## Referències

* Histoire secréte des Mongols
* Barthold, Turkestan
# Victòria (triomf)

Victòria (del llatí victoria) és un terme, originalment aplicat a la guerra, que es refereix a l'èxit assolit en el combat personal després de les operacions militars en general o, per extensió, en qualsevol competició. L'èxit d'una campanya militar es considera una victòria estratègica, mentre que l'èxit d'una intervenció militar és una victòria tàctica. En la mitologia, la victòria està identificada amb la deessa grega Nice i amb la romana homònima. Victòries arquetípiques del bé sobre el mal són sovint representades en la mitologia i els contes de fades.

## Referències

* ↑ «Victòria (triomf)». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Competència (biologia)
* Por a l'èxit (psicologia)
* Victòria pírrica
Viccionari
# STS-108

La STS-108 va ser una missió duta a terme amb el transbordador espacial Endeavour. L'objectiu principal de la missió fou l'aprovisionament i manteniment de la ISS. La STS-108 fou el vol número 12 que visità l'Estació Espacial Internacional i el primer des de la instal·lació de la càmera de descompressió Pirs russa. L'Endeavour va portar a l'expedició 4 a l'estació orbital i va recollir a l'expedició 3 que retornà a la Terra. Mentre la missió fou a l'estació, la tripulació va dur a terme una caminada espacial i s'adjunta el mòdul de logística multiús Raffaello a l'estació.

## Tripulació

* Dominic L. Gorie (3), Comandant
* Mark E. Kelly (1), Pilot
* Linda M. Godwin (4), especialista de missió
* Daniel M. Tani (1), especialista de missió

### Tripulació de l'expedició 4 cap a la ISS

* Yuri I. Onufrienko (2), RSA Comandant (ISS)
* Carl I. Walz (4), Enginyer de vol (ISS)
* Daniel W. Bursch (4), Enginyer de vol (ISS)

### Tripulació de l'expedició 3 cap a la Terra

* Frank L. Culbertson, Jr (3) Comandant (ISS)
* Mikhail Turin (1), RSA Enginyer de vol (ISS)
* Vladimir N. Dezhurov (2), RSA ISS Soyuz Cdr

## Paràmetres de la missió

* Massa:
** Càrrega: 4.082 kg
* Perigeu: 353 km
* Apogeu: 377 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 92 min

### Acoblament amb la ISS

* Acoblament: 7 desembre de 2001, 20:03:29 UTC
* Desacoblament: 15 desembre de 2001, 17:28:00 UTC
* Temps d'acoblament: 7 dies, 21 h, 24 min, 31 s

### Passejades espacials

* Godwin i Tani - EVA 1
* EVA 1 Començament: 10 desembre de 2001 - 17:52 UTC
* EVA 1 Fi: 10 de desembre de 2001 - 22:04 UTC
* Durada: 4 hores, 12 minuts

## Vegeu també

* Transbordador espacial
* Transbordador espacial Endeavour

## Enllaços externs

* Més informació de la missió STS-108 Arxivat 2010-11-19 a Wayback Machine. (en anglès)
# Càrops

Càrops és el nom dels següents personatges:
* Càrops (mitologia), pare d’Èagre i avi d’Orfeu
* Càrops el vell, cabdill epirota
* Càrops el jove, cabdill i tirà epirota
# Lluís Felip de Bragança

Lluís Felip de Braganza, (nom complet en portuguès:Luís Filipe Maria Carlos Amélio Fernando Victor Manuel António Lourenço Miguel Rafael Gabriel Gonzaga Xavier Francisco de Assis Bento de Bragança Orleães Sabóia e Saxe-Coburgo-Gotha) (Santa Maria de Belém, Lisboa, 21 de març del 1887 - Praça do Comércio, Lisboa, 1 de febrer del 1908) va ser Príncep Reial de Portugal i abans Príncep de Beira abans de pujar al tron. També fou el darrer Duc de Bragança i va gaudir dels ingressos d'aquella gran casa. Fou Duc de Barcelos. El seu pare era Carles I de Portugal i la seva mare Amèlia d'Orleans. Al seu germà menor era Manuel II de Portugal, últim rei de Portugal.
Va començar a ocupar càrrecs importants en el govern de Portugal en 1907 quan va ser regent durant l'absència del seu pare quan el rei va fer la seva primera visita oficial a les colònies portugueses a l'Àfrica.

## Regicidi

El dia 1 de febrer del 1908 conegut com el dia del Regicidi, quan tota la família tornava d'una visita a Vila Viçosa, el rei Carles I de Portugal i el príncep hereu, Lluís Felip de Bragança, van ser assassinats en un atemptat terrorista en el Terreiro do Paço de Lisboa. Carles I va morir a l'acte però Lluís Felip va morir uns vint minuts més tard quan l'estaven atenent els doctors. El germà menor del Princep hereu, Manuel va patir una ferida lleu en un braç.
En la monarquia portuguesa no es contempla la successió automàtica, Lluís Felip de Bragança no va ser mai rei, encara que va sobreviure al seu pare. La corona portuguesa va ser heretada pel germà menor, Manuel II de Portugal, que va ser l'últim rei en ser destronat i donant lloc a la Primera República de Portugal.
# Manuel Casado Nieto

Manuel Casado Nieto (Castro Caldelas, Ourense, 1912-Barcelona, 1984) és un poeta, traductor i jurista gallec.
Va estudiar ciències i dret a Compostel·la i Madrid. Va ingressar el 1935 en la carrera fiscal, que va exercir a Oviedo i Pontevedra, i sobretot a Barcelona, on va morir. Va ser president durant diversos anys del Centro Galego de la capital catalana.
A més de les múltiples col·laboracions en periòdics i revistes, va publicar diverses obres i traduccions en castellà i gallec. Es va dedicar intensament a la traducció, i és autor d'una versió gallega de vuit poemes de Salvador Espriu.
Casado Nieto és un poeta que evoluciona des d'un inicial popularisme i imaginisme fins a un col·loquialisme nostàlgic, expressat sovint en hendecasíl·labs. Els seus temes són personals o familiars, amb incursió en un socialrealisme assossegat.

## Bibliografia
### En gallec

* Amor e eleuciós (1930), sainet en vers
* Orballo ispido (1954), poemes
* Ronsel do meu silenzo (1955), poemes
* Libro de Xob
* O Eclesiastés
* A Cántiga das Cántigas (1968)
* Canta de lonxe o corazón do tempo (1969)
* Trancos da vida do Braisiño (1970)
* Novo Testamento (1974).

### En castellà

* Orto (1941)
* Sonetos vespertinos (1957)
* Un lugar en el tiempo (1969)
* La turbia corriente (1970), novel·la.