OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Toribi de Liébana

* Per a altres significats, vegeu «Toribi».
Toribi de Liébana o Toribi el Monjo (Turieno?, Cantàbria, segona meitat del segle v - San Toribio de Liébana, ca. 530) fou un monjo benedictí, fundador del monestir de Santo Toribio de Liébana. És venerat com a sant per l'Església catòlica.
No s'ha de confondre amb el seu homònim sant Toribi d'Astorga, bisbe del segle v, també enterrat al monestir de Liébana.

## Biografia

Toribi va néixer probablement a Turieno i va passar la major part de la seva vida a la regió de Liébana. El 527, el bisbe Montà de Toledo li adreça una carta elogiosa. Va combatre el priscil·lianisme en la seva predicació i cap a mitjan segle vi, amb cinc companys, va ingressar a l'Orde de Sant Benet i va fundar un monestir a Liébana, el segon o tercer dels monestirs benedictins de tot Espanya, dedicat a sant Martí de Tours (d'on derivà el nom de Turieno) i anomenat San Martín de Turieno. Sovint, Toribi es retirava a meditar a una cova del mont Viorna, anomenada Cueva Santa, que encara es conserva prop del monestir.
Segons el Chronicon d'Haubert, en realitat una falsificació del segle xvi d'Antonio Lupián Zapata, Toribi havia estat bisbe de Palència en 533 i va traslladar a la ciutat les restes d'Antoní de Pàmies. De tota manera, és una dada inversemblant i probablement falsa.

## Veneració

Aviat va ésser venerat com a sant. La seva despulla es conserva al monestir de Santo Toribio de Liébana i la seva festivitat litúrgica és el 16 d'abril. La coincidència de la festivitat, del nom i de lloc d'enterrament amb Toribi d'Astorga ha fet que sovint hagi estat confós amb aquest sant bisbe, que també ha rebut el nom de Toribi de Liébana.

### Llegendes

Per triar el lloc de fundació del monestir, Toribi va llençar la seva gaiata des del mont Viorna: al lloc on va caure, Turieno, va construir la capella que va donar origen al monestir de Liébana. Els habitants de la regió no van voler ajudar-lo ni creure en les seves paraules. Toribi, sol, va fer servir un bou per construir el monestir. Un os, però, va matar el bou en atacar-lo. Toribi va anar a buscar l'os i va reprendre-li la mort del bou; l'animal, penedit, ajudà des de llavors el monjo en la construcció de l'edifici. En veure-ho, els habitants de la vall, van creure en Toribi i el van ajudar.
Una versió diferent diu que, estant Toribi al bosc, després que els pagesos li neguessin l'ajut, va veure com un bou i un os lluitaven; s'hi apropà i els amansí amb les seves paraules: les dues bèsties van començar a ajudar-lo a portar pedres al lloc del monestir.

## Notes

* ↑ Arran del trasllat de les restes del sant Toribi d'Astorga al segle viii, el monestir va ésser conegut com a Santo Toribio de Liébana.
* ↑ Lloc web oficial del monestir de Liébana
* ↑ És una llegenda similar a les dels sants Columbà, Guillem de Vercelli i Froilà de Lugo.

## Bibliografia i enllaços externs

* Catholic Online. "Turibius of Palencia"
# Premis YoGa 2019

Els 30è Premis YoGa foren concedits al «pitjoret» de la producció cinematogràfica de 2018 per Catacric la nit del 30 de gener de 2019 a «un lloc cèntric de Barcelona» per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Supercalifragilístico-espantoso (ni con un poco de azúcar)" | Mary Poppins Returns |
| Cinema estranger | Pitjor director | "No es Argento todo lo que reluce" | Luca Guadagnino, per Suspiria |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Bad panther" | Denzel Washington, per Roman J. Israel, Esq i The Equalizer 2 |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Qué bien, qué bien, hoy nos dormimos con Isabelle" | Isabelle Huppert, per Happy End, Madame Hyde i La caméra de Claire |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "Evasión o Victori" | El pacto |
| Cinema espanyol | Pitjor director | "Regresa el pesado" | Daniel Calparsoro, per El aviso |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "Malamente (tra-trá)" | Israel Gómez Romero, per Entre dos aguas |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Rueda demasiado" | Belén Rueda, per El pacto, El Cuaderno de Sara i No dormirás |
| Especials | (Eras) Uno de los nuestros | "Ciudadano Kane" | Grup Hearst, per endur-se la redacció de Fotogramas a Madrid |
| Especials | (Eras) Uno de los nuestros | "Infiltrado en el CriticClan" | Josep Maria Minguella, per les crítiques de cinema a l'espai esportiu El club de la Mitjanit de Catalunya Ràdio |
| Especials | Veterana | "Gente que viene y blablaba" | Carmen Maura, por Gente que viene y bah |
| Especials | Especial 30è aniversari (YoGa d'Honor) | "Tú sí que vales" | Carolina Bang, per ser l'única actriu que va encaixar amb elegància el seu antipremi de l'any 2011. |

## Referències

* ↑ Los antipremios yoga premian a el pacto y el regreso de Mary Poppins como lo peor del año, cinematrix.es
* ↑ Anti-premios YoGa a lo peor de la producción cinematográfica de 2018 cineyteatro.es
* ↑ Anunci dels premis al compte de twitter de catacric

## Enllaços externs

* 30è Premis YoGa a catacric.org
# Tour de Flandes 1951

El Tour de Flandes 1951 és la 35a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà l'1 d'abril de 1951, amb inici a Gant i final a Wetteren després d'un recorregut de 274 quilòmetres.
El vencedor final fou, per tercer any consecutiu, l'italià Fiorenzo Magni, que s'imposà en solitari en l'arribada a Wetteren. Els francesos Bernard Gauthier i Attilio Redolfi acabaren segon i tercer respectivament.
Amb aquesta victòria Magni es convertia en el segon ciclista en guanyar tres edicions del Tour de Flandes, després que Achiel Buysse ho aconseguís els anys 1940, 1941 i 1943. Les tres victòries consecutives és una fita encara no igualada.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fiorenzo Magni (ITA) | Ganna | 7h 43' 03" |
| 2 | Bernard Gauthier (FRA) | Mercier-Hutchinson | + 5' 35" |
| 3 | Attilio Redolfi (FRA) | Mercier-A.Magne | + 10' 32" |
| 4 | Loretto Petrucci (ITA) | Taurea | + 10' 32" |
| 5 | Jean Baldassari (FRA) | Mercier-Le Greves | + 11' 50" |
| 6 | Rik van Steenbergen (BEL) | Mercier-Hutchinson | + 12' 30" |
| 7 | Raymond Impanis (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 14' 06" |
| 8 | André Pieters (BEL) | Devos Sport | + 15' 30" |
| 9 | André Declerck (BEL) | Bertin | + 15' 30" |
| 10 | Valère Ollivier (BEL) | Bertin | + 18' 05" |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info

## Enllaços externs

* Web oficial
# Cançoner de Stúñiga

El Cançoner de Stúñiga és un recull de poesies líriques. Es conserva en tres manuscrits: el de la Biblioteca Nacional d'Espanya, el de la Biblioteca Casanatense de Roma i el de la Biblioteca Marciana de Venècia.
És anomenat així per Lope de Stúñiga, l'autor de la primera cançó. El cançoner és la producció poètica de la cort de Alfons V d'Aragó, que en conquerir Nàpols (1443) va crear en el seu entorn una cort amb poetes influïts pel Quattrocento italià. Va ser recopilat a la cort de Nàpols entre 1460 i 1463.
Posseeix algunes singularitats, com la d'incloure alguns romanços. Entre els autors que es poden trobar en aquest cançoner hi ha: Lope de Stúñiga, Carvajal o Carvajales, Pere de Torrelles, Mossèn Juan de Villalpando, Juan Dueñas, Mossèn Diego de Valera, Juan de Andújar, Juan de Valladolid o Juan Poeta, Pedro Manuel de Urrea, Juan de Moncayo, Juan de Tapia, Conde Castro i Suero de Ribera.
Aquest cançoner es relaciona amb un altre, el de la Biblioteca Casanatense de Roma, ja que aquest reprodueix el de Stúñiga en la seva primera part.

## Referències

* 1 2 García López, José. Historia de la literatura española. Vicens-Vives, 1997. ISBN 8431605979, 9788431605971.

## Bibliografia

* Sáinz de Robles, Federico Carlos. Introducción a “Antología. Poetas del siglo XV”. Madrid: SAPE, 1986. ISBN 84-7461-694-8.
* «Cancionero de Stúñiga». Gallica. [Consulta: 22 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Cançoner de Stúñiga , digitalitzat en la Biblioteca Digital Hispànica de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Lethrinops mylodon

Lethrinops mylodon és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes endèmica del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Subespècies

* Lethrinops mylodon borealis (Eccles & Lewis, 1979)
* Lethrinops mylodon mylodon (Eccles & Lewis, 1979)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
# Cantó de Pierlata

El cantó de Pierlata és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Té 4 municipis i el cap és Pierlata.

## Municipis

* Donzèra
* La Garde-Adhémar
* Les Granges-Gontardes
* Pierlata
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2004 | Jean Mouton | Divers droite, després UDF |
| 2004- | Marie-Pierre Mouton | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Premis YoGa 2023

Els 33ns Premis YoGa foren concedits al "pitjoret" de la producció cinematogràfica de 2022 per Catacric la nit del 18 de febrer de 2023 "en un lloc cèntric de Barcelona" per un jurat anònim que ha tingut en compte les apreciacions, comentaris i suggeriments dels lectors de la seva web, de Facebook i de Twitter.

## Guardonats

| Secció | Premi | Nom | Guanyador |
| Cinema estranger | Pitjor pel·lícula | "Deu ximples (i una ceba)" | Punyals per l'esquena: El misteri de Glass Onion de Rian Johnson |
| Cinema estranger | Pitjor director | "Tocomocho i mig" | Alejandro González Iñárritu, per Bardo, falsa crónica de unas cuantas verdades |
| Cinema estranger | Pitjor actor | "Tot alhora a tot arreu" | Christian Bale, per Thor: Love and Thunder, Amsterdam i The Pale Blue Eye |
| Cinema estranger | Pitjor actriu | "Llicència per fallar" | Jessica Chastain, Penélope Cruz, Fan Bingbing, Diane Kruger i Lupita Nyong'o per Agents 355 |
| Cinema espanyol | Pitjor pel·lícula | "El Mag d’Atroz" | Rainbow de Paco León |
| Cinema espanyol | Pitjor director | "El teu buit i tu" | Álex de la Iglesia, per Veneciafrenia i El cuarto pasajero |
| Cinema espanyol | Pitjor actor | "L’insuportable pes d’un talent descomunal" | Joel Joan, per Escape Room: La pel·lícula |
| Cinema espanyol | Pitjor actriu | "Algú es va cagar sobre el niu del cucut?" | Bárbara Lennie, per Los renglones torcidos de Dios |
| Especials | Empresa televisiva | "Tot per la pasta" | Netflix |
| Especials | Estrenes | "La història interminable" | a l’excessiva durada de moltes pel·lícules estrenades el 2022. |
| Especials | Un dels nostres | "A temps complet" | Toni Garcia Ramon |

## Referències

* ↑ Aquestes són les pitjors películ·les del 2022 segons els premis YoGa, Time Out, 20 de febrer de 2023
* ↑ Filmes de Rian Johnson y Paco León, peores filmes del año en los premios YoGa Arxivat 2023-03-27 a Wayback Machine., La Vanguardia, 20 de febrer de 2023

## Enllaços externs

* Premis 2023 al web dels Premis Yoga
# Premi Mots Passants de traducció del francès

El Premi Mots Passants de traducció fou un guardó concedit pel Departament de Filologia Francesa i Romànica de la Universitat Autònoma de Barcelona entre l'any 2009 i l'any 2014, que distingia la millor traducció d'un llibre escrit en llengua francesa publicat en català i castellà durant l'any anterior. Es tractava d'un guardó destinat a dignificar, amb un reconeixement oficial, la feina dels traductors i, alhora, la literatura de qualsevol gènere de l'àmbit francòfon.

## Guanyadors

* 2009: Maria Verdaguer per Tom és mort, de Marie Darrieussecq, i Mercedes Cebrián per Lo infraodinario, de Georges Perec.
* 2010: Anna Casassas pel Manuscrit trobat a Saragossa, de Jan Potocki, i Carlos Manzano per El tiempo recobrado, de Marcel Proust.
* 2011: Andreu Subirats per Les balades, de François Villon, i Maria Teresa Gallego per El horizonte, de Patrick Modiano.
* 2012: Antoni Clapés per Tomba de Lou, de Denise Desautels, i Javier Bassas per La gran borrachera, de René Daumal.
* 2013: Joaquim Sala-Sanahuja per Locus Solus, de Raymond Roussel, i Gabriel Hormaechea per Gargantúa y Pantagruel (Los cinco libros), de François Rabelais.
* 2014: Jordi Martín Lloret, per L'escuma dels dies, de Boris Vian, i Juana Salabert, per La sinfonía del lobo, de Marius Daniel Popescu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Visat 22 (desembre 2016)». Visat. La revista digital de literatura i traducció del PEN Català. PEN Català, 01-12-2016. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «La UAB lliura els premis Mots Passants de traducció del francès». Universitat Autònoma de Barcelona, 14-03-2012. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «Carlos Manzano guanya el II Premi Mots Passants de traducció literària». Associació Col·legial d'Escriptors de Catalunya, 11-03-2010. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «Els premis Mots Passants de traducció, per a Joaquim Sala-Sanahuja i Gabriel Hormaechea». ara llegim. ara.cat, 11-03-2013. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «Juana Salabert gana el premio Mots Passants de la UAB por su traducción de La sinfonía del lobo». Nocturna Ediciones, 02-04-2014. [Consulta: 16 abril 2019].
# Jordi Badia i Pujol

Jordi Badia i Pujol (Callús, 22 d'octubre de 1963) és un filòleg i corrector català que ha treballat en editorials i mitjans de comunicació com ara TVE Catalunya, Televisió de Catalunya i el setmanari El Temps. Actualment, és cap d'estil del mitjà d'informació digital Vilaweb on, a més, publica regularment articles de divulgació lingüística a la secció «Ras i curt» per tal que els lectors facin un ús més precís i genuí del català.
Amb aquest propòsit pedagògic, el 2021 va publicar Salvem els mots, un llibre que recull dues-centes paraules i expressions de la llengua catalana que estan en perill d'extinció perquè han estat arraconades per la pressió del castellà, o bé perquè formes sinònimes, sovint no tan precises, n'han acabat ocupant l'espai genuí. El 2023 es va publicar No val a badar, un llibre en què mostra la riquesa i l'autenticitat de la llengua per mitjà d'una selecció de més de cent paraules que no tenen fàcil traducció a les altres llengües de l'entorn.

## Obra publicada

* Resolguem dubtes. València: Eliseu Climent, 1998. ISBN 84-7502-527-7.
* El llibre de la llengua catalana per a escriure correctament el català. Barcelona: Castellnou, 2004. ISBN 84-8287-378-4.
* Salvem els mots. Barcelona: Rosa dels Vents, 2021. ISBN 978-84-18033-97-1.
* No val a a badar. Barcelona: Rosa dels Vents, 2023. ISBN 9788418062926.

## Referències

* ↑ Maresma, Assumpció. «Que no ens aixequin la camisa: si no hi fem res, anem cap a l'extinció». Vilaweb, 29-08-2021. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ Nopca, Jordi. «La fórmula per salvar el català: llibertat, humor i empoderament». Ara, 21-11-2021. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ Tena, Patrícia. «Si acastellanem tant el català vindrà un moment que no se’n podrà dir català». [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «El filòleg callussenc Jordi Badia presenta aquest divendres a l'Espai Òmnium de Manresa el llibre «Salvem els mots»», 13-09-2021. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ Maresma Matas, Assumpció. «Tenim una llengua molt rica i som tan carallots que l'abandonem». Vilaweb, 20-09-2023. [Consulta: 22 setembre 2023].
# Jordi Baijet i Vidal

Jordi Baijet i Vidal (1958) és un polític català, alcalde de Sitges entre els anys 2003 i 2011. Va formar part com a independent de l'equip de l'exalcalde socialista Jordi Serra i va presidir l'any 1990 una de les comissions del Pla Estratègic de Sitges. Ja com a membre del Partit dels Socialistes de Catalunya, després de les eleccions de 1991, va ser regidor de Cultura i posteriorment va exercir com a Tinent d'Alcalde de les Àrees d'Esports i Cultura de l'Ajuntament de Sitges.
El 1995 va passar a l'oposició, i a partir de 1999 fou cap de l'oposició a l'Ajuntament. Des de juny de 2003, i a partir de les eleccions municipals de 2003, va ser alcalde de Sitges i el 2007 fou nomenat membre del Consell Nacional de la Federació de Municipis de Catalunya.
L'any 2007 guanya de nou les eleccions a l'alcaldia del municipi amb un 42% dels vots i una participació del 55,25% el que porta al grup municipal socialista als 10 regidors, a un només de la majoria absoluta. Amb aquest suport inicia les obres de vianalització del centre històric, de la platja Sant Sebastià i del Passeig de la Ribera. Tot i encapçalar la llista més votada en les eleccions de 2011, va perdre l'alcaldia, que va passar a mans de Miquel Forns i Fusté, i va renunciar a l'acta de regidor.

## Referències

* ↑ «Patronat». Institut Cerdà. Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 29 juliol 2011].
* ↑ «Els alcaldes de Vilafranca, Vilanova i Sitges són elegits membres del Consell Nacional de la Federació de Municipis de Catalunya». Eixdiari.cat, 25-09-2007. [Consulta: 22 febrer 2013].
* ↑ Resultats municipals 2007
* ↑ «Sitges». Resultats per municipi. Avui. [Consulta: 29 juliol 2011].
* ↑ «Miquel Forns, investit Alcalde de Sitges». Sitges.cat, 11-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-08-29. [Consulta: 29 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Portal electoral de Jordi Baijet Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Jordi Barri i Carles

Jordi Barri i Carles (Lleida, 30 de desembre de 1979) és un empresari català i director executiu de Flax & Kale, un grup del sector de la restauració que el 2022 va facturar 17 milions d'euros.

## Trajectòria

Fill d'una família de restauradors, el 1979 els seus pares van obrir les portes del Paradís, al carrer de Joan Baget número 20 de la ciutat de Lleida, un dels primers restaurants vegetarians de la península Ibèrica. Després de treballar en els camps de l'auditoria i el màrqueting, el 2009 es va incorporar a l'empresa familiar. El 2011, conjuntament amb la seva germana Mar i els seus pares, va inaugurar el restaurant Teresa Carles al carrer de Jovellanos de Barcelona, també vegetarià i, tres anys després, el restaurant flexiterià Flax & Kale.
El 2018, el grup empresarial Teresa Carles Healthy Foods va obrir un obrador de recerca i desenvolupament de 6.500 metres quadrats a Bell-lloc d'Urgell, amb una inversió de 7,2 milions d'euros. A la planta hi treballen quaranta persones que produeixen els aliments necessaris per a proveir els seus restaurants i diferents cadenes de supermercats, com els 2.500 quilos de col arrissada en hivernacles, i s'elaboren els plats de proteïna vegetal, els sucs premsats en fred i la kombutxa amb què la firma ha assolit el vint per cent de la quota de mercat.

## Referències

* ↑ «El futur és la nutrigenètica». Núvol, 16-09-2014. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Román Sánchez, Clara. «Queremos llevar la marca a Reino Unido, Países Bajos y Francia» (en castellà), 25-01-2023. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ Martín Valbuena, Cristina. «Flax & Kale capta 22 milions per exportar la seva kombucha per Europa», 30-11-2022. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Pijuan, Amelia. «El perfil: Jordi Barri». Ara, 12-01-2020. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Rodríguez, Xavier. «Teresa Carles planeja des de Bell-lloc ampliar el negoci de menjar vegetarià a tot Espanya». Segre, 20-06-2018. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ López, Lourdes. «Teresa Carles celebra el desè aniversari del seu restaurant». Viaempresa.cat, 07-03-2021. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ «Alumnes d'FP faran pràctiques a la firma Teresa Carles de Bell-lloc». Segre, 15-12-2022. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ «Teresa Carles ja produeix fins a 2.500 kg de kale a la planta de Bell-lloc». Segre, 12-09-2019. [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ «Triomfa una kombutxa fabricada a Bell-lloc d'Urgell». Segre, 23-09-2022. [Consulta: 4 març 2023].
# Jordi Barretina Ginesta

Jordi Barretina Ginesta (Viladamat, Alt Empordà, 1976) és un bioquímic i investigador català.
Llicenciat i doctor en Bioquímica i Biologia Molecular per la Universitat Autònoma de Barcelona el 2004, després de fer la seva tesi doctoral sobre la SIDA a l'Institut IrsiCaixa de l'hospital Germans Trias i Pujol de Badalona, el 2005 va marxar a Boston, als Estats Units, per incorporar-se al Dana-Farber Cancer Institute de la Harvard Medical School com a investigador postdoctoral en càncer. En aquest període va desenvolupar el Sarcoma Genome Project i va descobrir diverses alteracions genòmiques específiques que donaven lloc a dianes per a noves teràpies dirigides per als sarcomes.
El 2008 va passar a formar part del Broad Institute of Harvard and MIT a Cambridge, als Estats Units, des d'on va liderar el projecte de l'Enciclopèdia de Línies Cel·lulars de Càncer, finançat per la companyia Novartis, que descrivia les alteracions genètiques de més de mil models de laboratori en càncer per ajudar a predir la resposta a diferents tipus de tractaments oncològics. El 2011 es va incorporar com a cap de Laboratori de Recerca Oncològica Translacional als Instituts d'Investigació Biomèdica de la companyia Novartis a Cambridge, càrrec que va ocupar fins a la seva incorporació a l'Institut d'Investigació Biomèdica de Girona Dr. Josep Trueta (IDIBGI).
Fou el director de l'IDIBGI des del febrer del 2017, fins a l'octubre del 2020, en què passa a ocupar el càrrec de director de l'Institut de Recerca en Ciències de la Salut Germans Trias i Pujol (IGTP), tot i que continua vinculat a l'IDIBGI com a investigador.

## Referències

* 1 2 T., J. «Relleu a l'institut biomèdic de Girona». El Punt Avui, 01-10-2020 [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 3 Carmona, Alba «L'empordanès Jordi Barretina, nou director de l'Idibgi. L'investigador, que feia una dècada que treballava als Estats Units, substituirà Albert Barberà al capdavant del centre de recerca biomèdica de Girona». Diari de Girona, 09-02-2017 [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Jordi Barretina, nou director de l’Institut de Recerca Germans Trias i Pujol (IGTP). El doctor Barretina (Viladamat, 1976) és llicenciat i doctor en Bioquímica i Biologia Molecular per la Universitat Autònoma de Barcelona (2004)». Institut Català de la Salut. [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 3 «Jordi Barretina deixa la direcció de l'Institut d’Investigació Biomèdica de Girona (IDIBGI), per ser el nou director de l'Institut de Recerca en Ciències de la Salut Germans Trias i Pujol (IGTP)». ICS Girona, 30-09-2020. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2020 [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Jordi Barretina, nuevo director del Instituto de Investigación Germans Trias». La Vanguardia, 30-09-2020 [Consulta: 8 març 2021].

## Bibliografia

* Cals i Puignau, Josefina «Jordi Barretina Ginesta». Terra de lluerts. Revista de Viladamat, Núm. 1, 2012, pàgs. 19-21 [Consulta: 8 març 2021].
# Porteria (futbol)

En el futbol es coneix com a porteria el marc pel qual ha d'entrar la pilota per a marcar un gol. Generalment està compost per dos pals verticals paral·lels, un altre de superior i horitzontal (transversal o perpendicular als pals) anomenat travesser, i una xarxa que reté la pilota una vegada ha entrat a la porteria. Quan açò succeeix, sota unes determinades condicions reglamentàries, es considera que s'ha marcat un gol.
Les dimensions oficials de la porteria són de 7,32 x 2,44m. Els pals habitualment són metàl·lics, tot i que antigament eren de fusta.

## Referències

* 1 2 «Definició de porteria, significat de porteria en català». [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ «Definició de gol, significat de gol en català». [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ «Dimensiones de la portería de fútbol. Medidas y Características.» (en castellà), 11-02-2017. [Consulta: 7 agost 2019].
Viccionari