OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Interbase

En beisbol, hom anomena interbase o parador en curt (shortstop en anglès, abreujat SS) aquell jugador que ocupa la posició entre la segona i tercera base. Aquesta posició és considerada per molts una de les més difícils i dinàmiques, a causa de la ubicació en què es juga. La raó es deu al fet que existeix una major quantitat de batedors dretans que esquerrans, i la majoria dels batedors tendeixen a colpejar la pilota en la direcció cap a on apunta el seu bat. Això resulta en una gran quantitat de pilotes enviades en la direcció del parador en curt. En el sistema numèric usat per a l'anotació de partits, el parador en curt correspon al número 6.
El parador en curt ha de cobrir la segona base en situacions de double play i també quan la pilota és copejada cap a primera base, al llançador o al receptor. En algunes ocasions també ha de cobrir tercera base, com quan es dona un toc de sacrifici. Generalment, els altres jugadors del quadre cedeixen els elevats al parador en curt quan aquest demana atrapar-los, però els exteriors generalment demanen els elevats fora del quadre, i el parador en curt ha de cedir-los.
La posició de parador en curt requereix de bona habilitat per atrapar i llançar la bola, igual com requereix que qui jugui aquesta posició tingui bona reacció i es mogui amb rapidesa. Aquesta posició és jugada exclusivament per jugadors que llancin amb el braç dret, ja que és més fàcil per a un dretà de realitzar un tir a primera base o segona base des de la ubicació del parador en curt per que no necessita girar tant el maluc com un esquerrà.

## Interbases destacats
### Membres del Saló de la Fama

* Luis Aparicio: 9 vegades consecutives líder de bases robades.
* Dave Bancroft
* Elido Peña
* Ernie Banks
* Lou Boudreau
* Joe Cronin
* George Davis
* Travis Jackson
* Hughie Jennings
* Barry Larkin
* John Henry "Pop" Lloyd *
* Rabbit Maranville
* Pee Wee Reese
* Cal Ripken, Jr.: parador en curt amb més quadrangulars (345) i jugador amb més partits consecutius jugats (2632)
* Phil Rizzuto
* Joe Sewell: jugador amb el percentatge de ponxe més baix en la història (1.6 %)
* Ozzie Smith: parador en curt amb més Premis Guant d'Or, un total de 13
* Joe Tinker
* Alan Trammell
* Arky Vaughan
* Honus Wagner: primer parador en curt al Saló de la Fama del Beisbol
* Bobby Wallace
* John Montgomery Ward
* Willie Wells
* Robin Yount (als jardins durant les seves últimes 9 temporades)

### Altres notables

* Omar Vizquel: millor percentatge defensiu de la història (984), guanyador d'11 Guants d'or.
* Derek Jeter
* Alfonso Carrasquel
* David Concepción: 5 Guants d'Or.
* Edgar Renteria: MVP de la Sèrie Mundial 2010.
* Alex Rodríguez (10 temporades en la posició, portat a la 3a. base les últimes 6)
* Hanley Ramírez
* Dustin Pedroia
* José Reyes

## Referències

* ↑ «Interbase». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Interatèrids

Els interatèrids (Interatheriidae) són una família extinta del subordre Typotheria, de l'ordre, també extint d'ungulats sud-americans notoungulats pertanyent als meridiungulats. Eren mamífers herbívors petits i visqueren des del Paleocè fins al Miocè.

## Referències

* ↑ Scarano, A. C.; Carlini, A. A.; Illius, A. W. «Interatheriidae (Typotheria; Notoungulata), body size and paleoecology characterization» (en anglès). Mammalian Biology, 76, 2, 2011, pàg. 109-114. DOI: 10.1016/j.mambio.2010.08.001.
# Caccini (cràter)

Caccini és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 38,1 km de diàmetre. Porta el nom de Francesca Caccini (1587- c. 1641), compositora i poetessa italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Caccini». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Cal Rabassa

Cal Rabassa és una obra eclèctica de Capellades (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, amb façana principal a un dels costats curts i coberta a dues vessants. Té dos pisos (el superior deu ser galeria) separats per una sanefa ornamentada amb motius vegetals i que tornem a trobar damunt les dues finestres de la planta baixa. Al primer pis destaquen els tres balcons sostinguts per mènsules ornamentades, sota la cornisa hi ha 12 mènsules distribuïdes en grups de tres, que emmarquen els tres grups de doble finestral, i que semblen tenir una funció bàsicament decorativa.

## Història

Finals segle xix. Eclecticisme.

## Referències

* 1 2 «Cal Rabassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Ivo Viktor

Ivo Viktor (Křelov, 21 de maig del 1942) és un exporter de futbol txec.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Zbrojovka Brno i del Dukla Praha, on romangué 13 anys. Debutà amb la selecció txecoslovaca el 1966 enfront Brasil a Maracanã. En total disputà 63 partits amb la selecció fins a l'any 1977. El 1970 jugà la Copa del Món de Mèxic. Fou un dels jugadors més brillants de l'Eurocopa 1976 en la qual la seva selecció en fou vencedora. Aquell any va quedar en tercera posició en la votació de la Pilota d'Or europea.

## Palmarès

* Lliga txecoslovaca: 1962, 1963, 1964, 1966, 1977, 1979 i 1982.
* Copa txecoslovaca: 1965, 1966, 1969 i 1981.
* Jugador de l'any a Txecoslovàquia: 1968, 1972, 1973, 1975 i 1976.
* Millor porter europeu: 1969 i 1976.

## Referències

* ↑ Panenka's panache seals Czech win - uefa.com Arxivat 2008-09-28 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Partits internacionals d'Ivo Viktor (anglès)
# Buck Williams

Charles Linwood Williams (nascut el 8 de març de 1960 A Rocky Mount, Carolina del Nord) és un exjugador de bàsquet que va militar en l'NBA des de 1981 fins a 1999.
# Buck i el predicador

Buck i el predicador (títol original en anglès: Buck and the Preacher) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sidney Poitier, estrenada el 1972. Ha estat doblada al català.

## Argument

Poc després la Guerra de Secessió, Buck, antic sergent de la cavalleria de l'exèrcit de la Unió, es posa al cap d'un grup d'esclaus alliberats per passar la frontera del Colorado. En el grup viatgen igualment la seva esposa i un pseudopastor la bíblia trucada del qual amaga un revòlver. De camí, els viatgers són atacats per hordes d'antics esclavistes que intenten retornar-los a la seva miserable vida en granges de Louisiana. Buck i els seus companys hauran de fer prova de valor per tal d'aconseguir el seu objectiu comú: Instal·lar-se en una terra promesa i viure com a homes lliures.

## Repartiment

* Sidney Poitier: Buck
* Harry Belafonte: el predicador
* Ruby Dee: Ruth
* Cameron Mitchell: Deshay
* Denny Miller: Floyd
* Nita Talbot: Madame Esther
* John Kelly: el xèrif
* Tony Brubaker: l'home de cap
* Bobby Johnson: l'home abatut
* James McEachin: Kingston
* Clarence Muse: Cudjo
* Lynn Hamilton: Sarah
* Doug Johnson: Sam
* Errol Jones: Joshua
* Kenneth Menard: Little Henry

## Al voltant de la pel·lícula

* En un principi, la realització de la pel·lícula va ser confiada a Joseph Sargent però, els productors no contents del seu treball, el van despatxar i Sidney Poitier va assegurar ell mateix la posada en escena.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Buck i el predicador. esadir.cat.
* 1 2 «Buck and the preacher». The New York Times.
# Bossonnens

Bossonnens és un municipi suís del cantó de Friburg, situat al districte de la Veveyse.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Jacques Folch-Ribas

Jacques Folch-Ribas (Barcelona, 4 de novembre de 1928) és un novelista i crític d'art canadenc del Quebec.
Fill de pares catalans, va créixer a França, país on els seus pares es van establir l'any 1939 per fugir de l'Espanya franquista. A la universitat va estudiar matemàtiques, filosofia, planificació urbanística i arquitectura. Va treballar per Le Corbusier, abans de mudar-se a Mont-real, i convertir-se en ciutadà canadenc el 1961. A Mont-real, va ser una bona temporada crític d'art i literatura per La Presse en paral·lel a la seva tasca com a escriptor.
Va guanyar el Prix Québec-Paris el 1974 per Une aurore boréale, el Prix Molson el 1983 per Le Valet de plume, i el Governor General's Award for French-language fiction el 1988 per Le silence, ou Le parfait bonheur. És membre de l'Académie des lettres du Québec.
En una de les seves nombroses i guardonades novel·les en francès, La chair de Pierre (1984), hi apareix tangencialment el militar i topògraf bearnès Gédéon de Catalogne atribuint-li un plausible origen català i potser enmirallant-s'hi pel seu mateix recorregut vital des de Catalunya cap al Canadà.

## Obres

* La horde des Zamé (Le démolisseur) (1970)
* Le greffon (1971)
* Une aurore boréale (1974)
* Le Valet de plume (1983)
* La chair de pierre (1984)
* Dehors, les chiens (1986)
* Première nocturne (1991)
* Marie Blanc (1993)
* Homme de plaisir (1999)
* Le silence, ou Le parfait bonheur (1999)
* Des années, des mois, des jours (2001)
* Les pélicans de Géorgie (2009)
* Paco (2011)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 "Jacques Folch-Ribas" at The Canadian Encyclopedia.
* ↑ "Les zones de l'enfance de Jacques Folch-Ribas". Le Devoir, February 5, 2011.
# Jacques Lévèque

Jacques Lévèque (14è districte de París, 1 d'octubre de 1917 - 15 de novembre de 2013) va ser un atleta francès, especialista en els 800 metres, que va competir durant la dècada de 1930.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 800 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1938. En la final sols fou superat per l'alemany Rudolf Harbig. El 1938 fou campió nacional dels 800 metres, subcampió el 1939 i tercer el 1937. El 1939 guanyà una medalla de plata als World Student Games.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 51.8" (1938)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ LEVEQUE Jacques Arxivat 2020-01-30 a Wayback Machine. a DICTIONNAIRE DE L'ATHLÉTISME FRANÇAIS
* ↑ Finalistes des championnats de France 1888 à 1969 cdm.athle.com
* ↑ «World Student Games (Pre-Universiade)». [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 23 abril 2020].
# Burnout

«Burnout» té aquests significats:
* Psicologia: Burnout o síndrome de cremar-se pel treball, psicopatologia associada a professions que atenen directament a l'usuari del servei especialment en professions sanitàries i docents.
* Videojocs:
** Burnout (saga), saga de videojoc s desenvolupada per Criterion Games que proposa al jugador conduir vehicles potents a carretes i autopistes.
** Burnout (videojoc), primer videojoc de la saga de videojocs de curses, Burnout (saga) per les consoles PlayStation 2, Xbox i GameCube.
** Burnout 3: Takedown, tercer videojoc de la saga de videojocs de curses a màxima velocitat, Burnout.
** Burnout Revenge, 4t videojoc de la saga Burnout.
** Burnout Legends, videojoc de curses de la saga Burnout.
** Burnout Dominator, videojoc de la saga Burnout.
** Burnout Paradise, 5é videojoc de la saga Burnout.
# Brăila (desambiguació)

«Brăila» té aquests significats:
* Brăila, ciutat romanesa
* Província de Brăila, província de Romania, a Muntènia, amb capital a Brăila
* CF Brăila, club de futbol romanès de la ciutat de Brăila fundat el 1922
# Jaworzno

Jaworzno és una ciutat del sud de Polònia propera a Katowice a la conurbació de la qual pertany. Es troba als altiplans de Silèsia sobre el riu Przemsza (un afluent del Vístula). Està situada al Voivodat de Silèsia. La població d'aquesta ciutat és de 95.520 habitants (2008).
El nom de la ciutat prové dels arbres jawor (Acer pseudoplatanus).
Durant la Segona Guerra mundial, els alemanys hi instal·laren un camp de concentració de treball.

## Referències

* ↑ European Spatial Planning Observation Network (ESPON) «Archived copy». Arxivat de l'original el 2009-07-28. [Consulta: 28 març 2009].
* ↑ Powierzchnia i ludność w przekroju terytorialnym w 2008 Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine. - Central Statistical Office in Poland ISSN 1505-5507, 13.08.2008

## Enllaços externs

* Jaworzno - Lloc web oficial
# Can Dalmau (Santa Cristina d'Aro)

Can Dalmau és una masia de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tipologia clàssica amb un cos principal i diverses construccions annexes a la part posterior. És coberta amb teulada de doble vessant, amb el carener perpendicular a la façana, i presenta diverses obertures allindades i de pedra.
A la part posterior, formant part d'un cos afegit de teulada més baixa, hi destaquen una torre emmerletada i una garita en un dels cantons de l'annex, unides per un seguit d'arcuacions cegues que coronen la façana. Ambdós elements de fortificació són fets amb un aparell a base de pedres aplacada de mida irregular i disposades irregularment. El cos principal de la masia, en canvi, és arrebossat i només deixa veure la pedra que estructura les obertures.

## Referències

* 1 2 «Can Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Cal Fité

Cal Fité és una casa a la ciutat de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local. És una casa aïllada que fa xamfrà amb els carrers Governador Padules i Sant Eloi de Tàrrega. És de planta quadrangular i està feta amb maons que aporten un arrebossat total. Aquest mur es troba en unes condicions deplorables, sobretot a la part baixa de l'habitatge. S'observa un desgast destacable a més a més d'esquerdes i pintades en una de les seves façanes. Està estructurada en planta baixa, planta noble i unes petites golfes a la part superior.
A la façana principal de la planta baixa hi ha tres obertures, dues en forma de porta i una tercera en forma de finestra. A l'extrem esquerre hi ha la portalada d'accés a l'habitatge, al centre una porta per on s'accedeix al magatzem i al seu costat una finestra tancada amb barrots de forja. Les tres adopten una forma d'arc rebaixat que les emmarca amb pedra. A la part baixa hi ha un petit sòcol que fa de separació entre una obertura i una altra.
A la primera planta hi ha tres grans finestrals que desemboquen a una magnífica balconada amb una barana de forja molt treballada. Aquestes finestres, també d'arc rebaixat, s'obren a l'exterior amb persianes de fusta. A la façana lateral dreta hi ha dues obertures més, bessones a les de la façana principal, que també tenen la seva pròpia balconada.
A la part superior hi ha les golfes, adaptades a la forma de la coberta. A la façana principal s'obre una finestra, tapiada, a la part central. En canvi, a la façana lateral hi ha un segon finestral, desdoblat en dos i remarcat amb pedra. D'aquest edifici s'ha de destacar la coberta, la qual és a dos vessants, amb teula àrab i sobresortint respecte el mur de la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «CAL FITÉ - HABITATGE AL CARRER GOVERNADOR PADULLÉS, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Brownville (Nova York)

Brownville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.022 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brownville tenia 1.022 habitants, 419 habitatges, i 292 famílies. La densitat de població era de 607,1 habitants/km².
Dels 419 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 44.881 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.294 $ mentre que les dones 25.583 $. La renda per capita de la població era de 18.862 $. Entorn del 4% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brownville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brownville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Brownville (Nova Jersey)

Brownville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 2.660 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brownville tenia 2.660 habitants, 1.165 habitatges, i 709 famílies. La densitat de població era de 1.092,6 habitants/km².
Dels 1.165 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.750 $ i la renda mediana per família de 83.636 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.111 $ mentre que les dones 44.750 $. La renda per capita de la població era de 30.520 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brownville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brownville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Illes Balears Arabay Cycling

L'equip de ciclisme Illes Balears Arabay Cycling és un equip de ciclisme mallorquí creat el 2019 amb estatus d'equip amateur i el 2024 passa a ser equip professional entrant a la tercera divisió del ciclisme masculí, convertint-se en equip continental.
La creació de l'equip és fruit del ciclista Lluís Mas que exercirà com director esportiu i el CEO Toni Vallcaneras. El seu debut com equip professional va ser el 20 de gener a la Gran Premi València. Tenen invitacions per anar a les proves espanyoles menys les de l'UCI WorldTour degut a pertànyer a la tercera categoria i també a curses de França, Portugal, Itàlia i Bèlgica.

## Composició de l'equip

2024 :

## Referències

* ↑ «Lluís Mas: "En el nuevo Illes Balears Arabay Cycling tenemos buenos corredores que nos tienen que hacer soñar"» (en castellà). Mundo Deportivo, 22-11-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «El equipo Illes Balears-Arabay de ciclismo presenta a sus plantillas» (en castellà). diariodemallorca, 18-01-2024. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Illes Balears Arabay Cycling anuncia la creación de su equipo UCI Continental» (en castellà). ciclismoafondo, 06-11-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Cal Basté

Cal Basté és una obra eclèctica de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner de planta baixa i dos pisos. A la part del darrere té un pis menys. La jerarquia dels diferents nivells queda ben marcada a la façana mitjançant el tractament de les obertures. Dues portes donen accés a l'immoble i tenen al costat grans finestrals. Al primer pis hi ha finestres de diferent mida i en un costat hi ha un balcó corregut amb barana de ferro fos que consta de tres portes balconeres. Pel que fa al segon pis les finestres apareixen agrupades de dos en dos, menys un grup de tres. La coberta és plana i rematada amb una barana d'obra.

## Referències

* ↑ «Cal Basté». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Cala de Binissafúller

La cala de Binissafúller (pron. local [binisafua]) està situada al sud del municipi de Sant Lluís, a la costa meridional de Menorca. Es troba entre el Cap d'en Font i Binissafúller Roters i una mica més a l'est es troba el famós poble de pescadors. És una cala semiurbana de 169 habitants, d'arena blanca, típica del sud de l'illa, i d'aigües tranquil·les.
És a 5,5 km del municipi de Sant Lluís, a la urbanització de Binissafúller, coneguda com una zona d'estiueig.
És una cala llarga, d'uns 85 metres de llarg per 50 d'ample, que acaba amb una platja de 50 m de llarg per 20 m d'ample, una platja típica del sud de l'illa, d'arena blanca, molt acollidora per les seves petites dimensions i les casetes antigues i petites de la vorera. La seva aigua és clara i el fons està format per sorra i pedres, on també podrem trobar diversitat de peixos.
Té pàrquing gratuït, però no té servei de creu roja ni de salvament.

## Referències

* ↑ http://www.raco.cat/index.php/Beceroles/article/view/123545 Toponímia major de les Terres de l'Ebre i del Maestrat: divergència i adequació entre fores oficials i formes populars, Xavier Rull

## Enllaços externs

* La cala a Platges de Balears Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.
# Inscripció de Behistun

La inscripció de Behistun o Bisutun (en persa: بیستون) és una inscripció trilingüe, en persa antic, elamita i babiloni, que es va trobar a Behistun, una muntanya a la província de Kermanxah, i que va permetre desxifrar l'escriptura cuneïforme. Està escrita a una paret de pedra, a un centenar de metres per damunt de la via que anava de Babilònia a Ecbàtana, i té uns 15 m d'alt i 25 m d'ample. Consta de 414 línies en 5 columnes per a l'antic persa, 593 línies i 8 columnes per a l'elamita, i 112 línies per al babiloni. La seva posició en un lloc poc accessible de la muntanya feia la inscripció més resistent al temps. Junt amb la inscripció, hi ha altres elements decoratius com les figures i l'al·legoria central.
La inscripció diu que va ser feta pel rei Darios el Gran, i la va transcriure sir Henry Rawlinson, entre els anys 1835 i 1843. El text explica com el mag Gaumata, el dia 10 de Bagavadis (29 de setembre) l'any 522 aC va matar un usurpador que havia regnat durant set mesos anomenat Bardiya, germà de Cambises II i fill de Cir el Gran. Gaumata es fa passar per Bardiya ressuscitat per provocar una revolta popular, proclamar-se nou rei i posar la casta sacerdotal al poder. La inscripció enumera els homes i les províncies rebels que havien desafiat l'autoritat de Cambises i com Darios els va sotmetre, i explica que va obtenir dinou victòries en un any. També anomena els sis nobles perses que van dur a terme aquests fets juntament amb ell, i finalment dona les gràcies al seu déu Ahura Mazda.
Les inscripcions van ser declarades l'any 2006 Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Schmitt, R. «Bisotun III. Darius's inscriptions». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ «Bisotun». Llista. UNESCO. [Consulta: 25 abril 2024].

## Vegeu també

* Pedra de Rosetta i Champollion.

## Enllaços externs

* Behistun. Livius.org [Consulta 25 d'abril de 2024]
* Inscripció de Behistun. Transcripció a l'anglès [Consulta 25 d'abril de 2024]