OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nastri d'argento 1962

Els Nastri d'argento 1962 foren la 17a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1962.

## Guanyadors
### Productor de la millor pel·lícula

* Alfredo Bini pel conjunta de la producció
* Goffredo Lombardo pel conjunta de la producció
* Franco Cristaldi pel conjunta de la producció

### Millor director

* Michelangelo Antonioni - La notte
* Pietro Germi - Divorzio all'italiana
* Ermanno Olmi - Il posto

### Millor argument original

* Ennio De Concini, Alfredo Giannetti i Pietro Germi - Divorzio all'italiana
* Rodolfo Sonego - Una vita difficile
* Ermanno Olmi ed Ettore Lombardo - Il posto

### Millor guió

* Ennio De Concini, Alfredo Giannetti i Pietro Germi - Divorzio all'italiana
* Elio Petri e Tonino Guerra - L'assassino
* Pier Paolo Pasolini - Accattone

### Millor actor protagonista

* Marcello Mastroianni - Divorzio all'italiana
* Alberto Sordi - Una vita difficile
* Franco Citti - Accattone

### Millor actriu protagonista

* no entregat
* Loredana Detto - Il posto
* Lea Massari - Una vita difficile

### Millor actriu no protagonista

* Monica Vitti - La notte
* Anna Maria Ferrero - L'oro di Roma
* Franca Bettoja - Giorno per giorno disperatamente

### Millor actor no protagonista

* Salvo Randone - L'assassino
* Alberto Lupo - Il sicario
* Filippo Scelzo - L'oro di Roma

### Millor vestuari

* Piero Tosi - La viaccia
* Pier Luigi Pizzi - Che gioia vivere
* Maria De Matteis - Barrabàs

### Millor banda sonora

* Giorgio Gaslini - La notte
* Nino Rota - Il brigante
* Piero Piccioni - La viaccia

### Millor fotografia en blanc i negre

* Vittorio De Seta - Banditi a Orgosolo
* Gianni Di Venanzo - La notte
* Leonida Barboni - La viaccia

### Millor fotografia en color

* Alessandro D'Eva - Odissea nuda
* Aldo Tonti - Barrabàs
* Giuseppe Rotunno - Fantasmi a Roma

### Millor escenografia

* Flavio Mogherini - La viaccia
* Carlo Egidi - Divorzio all'italiana
* Mario Chiari - Barrabàs

### Millor curtmetratge

* Mario Gallo - Dichiarazione d'amore

### Millor productor de curtmetratge

* Enzo Nasso - Inchiesta a Perdasdefogu

### Millor pel·lícula estrangera

* Stanley Kramer – Els judicis de Nuremberg (Judgment at Nuremberg)
* Alain Resnais - L'Année dernière à Marienbad
* Iosif Kheifits - Dama s sobatxkoi (Дама с собачкой)

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1962, mymovies.it
* ↑ 1962 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1962

## Enllaços externs

* Un premio anche al cinema - I Nastri d' Argento 1962 a YouTube
# Turgy

Turgy és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 38 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Turgy era de 38 persones. Hi havia 23 famílies de les quals 15 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 11 dones vivint soles), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 1 estava desocupat. 30 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Turgy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 13 eren actives i 12 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(6 homes i 7 dones).. De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Turgy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Turgy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Coseano

Coseano (friülà Cosean) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 2.320 habitants. Limita amb els municipis de Dignano, Flaibano, Mereto di Tomba, Rive d'Arcano, San Vito di Fagagna i Sedegliano.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Adriano Piccoli | Llista cívica |

## Referències

* ↑ Comune di Coseano. Comuni Italiani
# Jardí d'aigua

Un jardí d'aigua o jardí aquàtic és un jardí principalment constituït amb plantes aquàtiques o d'aiguamoll, a la vora de l'aigua, al voltant d'un sistema de basses naturals o creades per l'home, de vegades combinant la vegetació amb la introducció de peixos ornamentals en el medi aquàtic.
Aquests jardins poden tenir una vocació secundària o principal de depuració de l'aigua.
# Sèsam

Sèsam o alegria (Sesamum indicum) és una espècia de planta conreada.

## Descripció

Probablement originària de l'Àfrica, no se'n troba en estat espontani.
És conreat en regions tropicals i subtropicals per les seves llavors oleaginoses (de les quals s'obté l'oli de sèsam). És una planta de cicle anual. Ateny una alçada d'1m a 1,5 m. A l'hemisferi nord floreix al juliol. Fa flors tubulars de quatre lòbuls i de color blanc o porpra. Les fulles tenen disposició oposada, són lanceolades i tenen el marge enter o lleugerament dentat. El fruit és un aqueni contingut dins una càpsula amb diverses llavors dins. No resisteix les glaçades i requereix llum solar directa i un sòl humit. La planta fa una pudor similar a la de l'herba queixalera (datura stramonium), una mala herba.
És un dels conreus més antics coneguts. Els sumeris ja en conreaven i n'exportaven grans quantitats d'oli. L'anomenaven shawash-shammu, que vol dir "planta oli"
En el conte Ali Babà i els 40 lladres, el mot "sèsam" és justament la contrasenya per a fer obrir i tancar la cova dels lladres, cosa que indica prou com n'era —i encara n'és— de popular aquesta planta al Pròxim Orient.

## Gastronomia

Del sèsam se n'obté oli i tahina, una pasta molt utilitzada en la cuina de tot l'Orient Mitjà. La tahina és un ingredient essencial de la pasta de cigrons anomenada hummus o del baba Ghanoush (puré d'albergínia).
El sèsam es fa servir també per a decorar pans i coques, per a obtenir sal de sèsam o "gomasi" i com a ingredient del sushi i altres preparacions de la cuina japonesa.
L'oli de sèsam és el que es fa servir per a fer massatges en la tradició ayurvèdica de l'Índia.
A les llavors de sèsam se'ls han atribuït propietats nutritives que les fan recomanables en dietes per a reduir el colesterol i per a prevenir alguns tipus de càncer.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «DIEC». IEC. [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ http://www.pfaf.org/database/plants.php?Sesamum+indicum

## Enllaços externs

* Sesamum indicum in Flora of Pakistan
* Katzer's Spice Pages: Sesame
# Adriana (desambiguació)

«Adriana» té aquests significats:
* Onomàstica
** Adriana: nom d'origen llatí
* Astronomia
** 820 Adriana: asteroide del cinturó d'asteroides
* Botànica
** Adriana: gènere de plantes angiospermes de la família de les euforbiàcies
* Futbol
** Adriana Martín Santamaría: jugadora de futbol coneguda com a "Adriana"
# Gölhisar

Gölhisar és una vila i un districte de la província de Burdur a la Regió de la Mediterrània de Turquia.

## Història

Cibira Magna (llatí Cybira Magna) fou una ciutat capital del districte de Cibiratis.
Fou poblada suposadament pels descendents dels lidis, segons Estrabó, dels que va passar als cabalis i als psidis i la ciutat es va canviar de lloc ocupant un territori entre Psídia, Lícia i Perea (a la Cària) i les ciutats de Bubon, Balbura i Oenanda es van federar a la ciutat i llavors el territori fou anomenat Tetràpolis amb un vot per a cada ciutat i dos per a Cibira.
Fou governada sempre per tirans, però en general moderats. El darrer tirà Moàgetes, fill de Pàncratos, fou enderrocat per L. Licinius Murena el 84 aC i Cibira (amb 25 ciutats) fou incorporada a Frígia i la resta del territori a Lícia i fou cap d'un convent jurídic. Durant el domini romà es va dir Cesarea Cibira. Posteriorment va rebre el nom de Horzoom (Horzum).
Té força ruïnes antigues, inclosos el teatre, alguns temples, l'estadi, un arc triomfal i altres edificis, però no hi queden muralles.

## Referències

* ↑ «A GLOSSARY OF HISTORICAL PLACE NAMES IN TURKEY» (en anglès). Arxivat de l'original el 11 de març 2014. [Consulta: 22 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament (turc)
# Imitació (música)

* Per a altres significats, vegeu «Imitació (desambiguació)».
En música, la imitació consisteix a fer aparèixer un mateix motiu musical a les diverses melodies d'una peça polifònica. Un cànon és una forma basada en la imitació. L'escriptura d'imitació és present en la majoria de les composicions polifòniques del Renaixement i Barroc.

## Referències

* ↑ «Imitation | music» (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2020].
Viccionari
# Nastri d'argento 1958

Els Nastri d'argento 1958 foren a tretzena edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1958.

## Guanyadors
### Productor de la millor pel·lícula

* Dino De Laurentiis - Les nits de la Cabiria
* Cinematografica Associati - Le notti bianche
* Rizzoli Film - Il quartiere dei lillà

### Millor director

* Federico Fellini - Les nits de la Cabiria
* Alberto Lattuada - Guendalina
* Luchino Visconti - Le notti bianche

### Millor guió

* Valerio Zurlini, Leonardo Benvenuti, Piero De Bernardi i Alberto Lattuada - Guendalina
* Suso Cecchi D'Amico e Luchino Visconti - Le notti bianche
* Ennio Flaiano, Federico Fellini i Tullio Pinelli - Les nits de la Cabiria

### Millor interpretació protagonista masculí

* Marcello Mastroianni - Le notti bianche
* Vittorio Gassman - Kean - Genio e sregolatezza

### Millor interpretació femenina protagonista

* Giulietta Masina - Les nits de la Cabiria
* Silvana Mangano - La diga sul Pacifico
* Silvana Mangano - Uomini e lupi

### Millor actriu no protagonista

* Franca Marzi - Les nits de la Cabiria
* Alida Valli - La diga sul Pacifico

### Millor actor no protagonista

* Andrea Checchi - Parola di ladro
* Amedeo Nazzari - Les nits de la Cabiria
* Aroldo Tieri - Un ángel pasó por Brooklyn

### Millor banda sonora

* Nino Rota - Le notti bianche
* Giovanni Fusco - Il grido
* Nino Rota - Les nits de la Cabiria

### Millor fotografia

* Gianni Di Venanzo - Il grido
* Otello Martelli - La diga sul Pacifico
* Giuseppe Rotunno - Le notti bianche

### Millor escenografia

* Mario Chiari i Mario Garbuglia - Le notti bianche
* Mario Chiari - Guendalina
* Carlo Egidi - Parola di ladro

### Millor curtmetratge

* Giocare de Giulio Questi

### Millor pel·lícula estrangera

* Dotze homes sense pietat (12 Angry Men) de Sidney Lumet
* A Hatful of Rain de Fred Zinnemann
* A King in New York de Charlie Chaplin

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1958, mymovies.it
* ↑ 1958 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1958

## Enllaços externs

* Nastri d'argento 1958 a l'arxiu Luce
# Cosecha rosa

Cosecha rosa és un àlbum de còmic dibuixat per José Luis Ágreda en 2001. Va ser publicat per Under Cómic i va rebre el premi a Millor obra d'autor espanyol al Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 2002. És la primera obra no-autoeditada de l'autor.
Amb un contingut de gairebé 1.000 vinyetes, Cosecha rosa és la continuació d'un còmic que José Luis Ágreda havia publicat a la revista Eh, tú, chaval. Segons el propi autor, es tracta d'«una història coral, amb comportaments poc habituals combinats amb allò més gris de les quotidianitats». «És un àlbum amb molts personatges [i] històries d'amor que es van entrecreuant. El dibuix és humorístic i, les històries, molt tristes. També té un toc surrealista i rural, similar al de la pel·lícula Amanece que no es poco, de José Luis Cuerda». A més, Ágreda admet també influències de Berlanga.

## El còmic

Cosecha rosa ha estat catalogat com un còmic underground, i també es considera que ha estat el treball que ha consagrat al seu creador, José Luis Ágreda, com a autor complet de còmic. Pel que fa a la seua estructura narrativa, l'obra presenta molts personatges amb diverses trames alhora, que s'ajunten i separen per moments. L'ús de diverses vinyetes corals, amb múltiples personatges en elles, i l'ambiciosa estructura del còmic, han estat motiu d'algunes crítiques, si bé també s'ha reconegut que, tot i l'aparença simplista del treball, Ágreda va ser capaç de crear una mecànica narrativa complexa de manera eficaç.
El pròleg de Cosecha rosa és un còmic del dibuixant Beranrdo Vergara. Ágreda, s'inspira de fonts molt diverses pel seu multifacètic treball, com del surrealsime de Krazy Kat de George Harriman, del grafisme de Pogo, de Walt Kelly, o de la poesia de la sèrie Bone de Jeff Smith.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Cosecha rosa a Tebeosfera [Consulta: 18 d'abril de 2015] (castellà)
* ↑ José Luis Ágreda Arxivat 2015-02-10 a Wayback Machine. a Guia del cómic [Consulta: 18 d'abril de 2015] (castellà)
* ↑ Darias, Manolo «Ágreda, premio Diario de Avisos : "El futuro del cómic lo veo difícil"» (en castellà). diariodeavisos.com, 09-09-2001.
* 1 2 Belausteguigoitia, Santiago «Entrevista a José Luis Ágreda: "Pertenezco a las últimas generaciones que se criaron leyendo tebeos"» (en castellà). El País [Sevilla], 15-01-2013.
* ↑ Vidal, Jaume «Jan, creador de Superlópez, gana el Premio del Salón del Cómic de Barcelona» (en catstellà). El País [Barcelona], 11-05-2002.
# Pierre Parlebas

Pierre Parlebas (París, 19 de febrer del 1934) ha estat professor d'educació física, després professor de Magisteri, posteriorment a l'ENSEP (de 1965 a 1973), i a l'INSEP des de 1975.
Forma part dels primers professors d'educació física i esport designats a un lloc d'investigador. Fou doctor d'Estat en lletres i ciències humanes, ensenyà a la universitat de París V] Ciències socials i Matemàtiques. Fou llavors assignat a l'INSEP, com a responsable del laboratori d'investigació «Jocs esportius i ciència de l'acció motriu». El 1987, esdevingué professor de sociologia de l'esport a la universitat de París V.
A més, Pierre Parlebas és president dels Centres d'Entrenament amb Mètodes d'Educació Actius (Ceméa) on és igualment responsable del grup nacional jocs i pràctiques lúdiques.

## Obres principals

* Apport des activités physiques à l'éducation globale de l'enfant, revue Vers l'Éducation nouvelle, n°256, 257, octobre 1971
* Activités physiques et éducation motrice, Editions EP-S, Paris, 1976
* de sociologie du sport, PUF, Paris, 1986
* Sociométrie réseaux et communication, PUF, Paris, 1992
* Le corps et le langage parcours accidentés, L'harmattan, 1999
* Éducation langage et sociétés approches plurielles, L'harmattan, 1997
* Jeux sports et sociétés, Lexique de praxéologie motrice, INSEP, 1999
* Statistique appliquée aux activités physiques et sportives (avec Bernard Cyffers), INSEP, 1996
# Stakčínska Roztoka

Stakčínska Roztoka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1574.
# ALJ

ALJ té els següents significats:
* Alianza Libertadora de la Juventud, moviment juvenil històric antecessor de les Joventuts Comunistes de Xile
* Lliga ALJ (de l'acrònim de l'empresa patrocinadora Abdul Latif Jameel), lliga principal de futbol de l'Aràbia Saudita
# Nicó (poeta)

Nicó, en llatí Nicon, en grec antic Νίκων, fou un poeta còmic grec de la nova comèdia. Ateneu de Naucratis va conservar algunes línies d'una de les seves comèdies anomenada Κιθαρωδός. Juli Pòl·lux dona una part del mateix passatge. La seva època no està clarament determinada, però era anterior a Ateneu, potser al segle ii.

## Referències

* ↑ Nicon 1, Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Brunettia unipunctata

Brunettia unipunctata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Oceania: Fiji.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Freeman, P., 1951. Observations on the Genus Brunettia (Annandale) (Diptera, Psychodidae), with Descriptions of two new Species. Proceedings of the Royal Entomological Society of London. Series B, Taxonomy, 20: 142–146. «Enllaç».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fiji Terrestrial Arthropods Arxivat 2013-02-27 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Nastri d'argento 1955

Els Nastri d'argento 1955 foren la desena edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata<9 que va tenir lloc el 16 de juliol de 1955.

## Guanyadors
### Productor de la millor pel·lícula

* Carlo Ponti i Dino De Laurentiis - La strada

### Millor director

* Federico Fellini - La strada

### Millor guió

* Federico Fellini i Tullio Pinelli - La strada

### Millor interpretació de protagonista femenina

* Silvana Mangano - L'oro di Napoli

### Millor interpretació de protagonista masculí

* Marcello Mastroianni - Giorni d'amore

### Millor actriu no protagonista

* Tina Pica - Pane, amore e gelosia

### Millor actor no protagonista

* Paolo Stoppa - L'oro di Napoli

### Millor banda sonora

* Angelo Francesco Lavagnino - Continente perduto

### Millor fotografia

* Aldo Graziati (in memoriam) - Senso

### Millor escenografia

* Mario Chiari - Carosello napoletano

### Premio a disposició del Jurat

* Mario Craveri per l'ús del CinemaScope a Continente perduto

### Millor pel·lícula estrangera

* La llei del silenci (On the Waterfront) d'Elia Kazan

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1955, mymovies.it
* ↑ 1955 Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine. a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Enllaços externs

* Assegnati i "Nastri d'Argento" 1955 a YouTube
* 1955: Nastro d’argento a Tina Pica, regina del cinema a teche.rai.it
# Triazolita

La triazolita és un mineral de la classe dels minerals orgànics. Rep el nom per la presència d’anions 1,2,4-triazolats.

## Característiques

La triazolita és un compost orgànic de fórmula química NaCu₂(N₃C₂H₂)₂(NH₃)₂Cl₃·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 5037/1.

## Formació i jaciments

Va ser desoberta a Pabellón de Pica, a la localitat de Chanabaya (Província d'Iquique, Tarapacá, Xile). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Triazolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2021].
# La vida en un bloc

La vida en un bloc és una pel·lícula espanyola dirigida per Luis Lucia Mingarro estrenada l'1 d'abril de 1956, basada en l'obra homònima de Carlos Llopis.

## Argument

L'acció transcorre en un petit poble espanyol de Zamora el metge del qual, Nicomedes Gutiérrez, home metòdic i meticulós, té el costum d'apuntar en un bloc tot el que esdevé en la seva vida. Pretén casar-se amb Gerarda, la mestra del poble, encara que abans de passar per l'altar decideix viure una aventura sentimental. Aquesta experiència li farà replantejar-se moltes coses sobre la seva pròpia vida.

## Repartiment

* Alberto Closas ... Dr. Nicomedes Gutiérrez
* Elisa Montés ... Gerarda - la mestra
* Mary Lamar ... Olegaria / Margot
* Encarnita Fuentes ... Pili
* Marta Mandel ... Miss Fanny
* Julia Caba Alba ... Rafaela - mare de Pili
* José Luis Ozores ... Pepe
* Raúl Cancio... Ernesto - amigote
* Manuel Bermúdez 'Boliche' ... Abelardo
* Joaquín Roa... Melquiades, brigada de la guàrdia civil
* José Franco ... Germán - pare de Pili
* Irene Caba Alba... María - la sirvienta
* Josefina Serratosa... Herminia - dona de Melquiades
* José Luis López Vázquez ... Mago Roberto

## Premis

Albert Closas i Lluró fou guardonat amb el premi al millor actor als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1956 mentre que Elisa Montés va rebre el premi a la millor actriu a la Setmana Internacional de Cinema Religiós de Valladolid de 1956.

## Referències

* ↑ Aguilar, Carlos. Guía del cine español. Cátedra, 2007, p. 290. ISBN 978-84-376-2419-8.
* ↑ La vida en un bloc a abc.es
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116
* ↑ Elisa Montés a alohacriticon
* ↑ La «novia» de los forajidos regresa a Tabernas, ABC, 13 de setembre de 2017

## Enllaços externs

* la vida en un bloc a Historia de nuestro cine, rtve.es
* La vida en un bloc a YouTube
# Jaume el Menor

Jaume conegut com a Jaume el Menor (Canà, Galilea ? - Jerusalem, 62 dC) segons el Nou Testament, fou un dels Dotze Apòstols de Jesús de Natzaret. És venerat com a sant pels catòlics i ortodoxos. Fill d'un home cananeu anomenat Alfeu i la seva esposa Maria de Clopas, era germà de Josep i Judes Tadeu i cosí germà de Jesús, ja que els pares d'ambdós serien germans. Segons l'historiador jueu Flavi Josep, l'any 62 un Jaume "germà de Jesús, anomenat el Crist" fou jutjat pel sanedrí i executat per lapidació (Antiguitats jueves, 20.9.1). La tradició considera que aquest relat cita Jaume el Just.

## Tradició posterior

La tradició manté que Jaume fou crucificat per violar la Torà jueva, tot i que aquesta versió conté errors històrics; només tenien el dret de condemnar a crucifixió a algú els romans però per altra banda els romans no interferien en crims religiosos, a menys que haguessin cregut que s'incitava a la rebel·lió. El seu martiri hauria tingut lloc a Ostracina (Baix Egipte) on estava predicant.
* Altar major de la basílica dels Santi Apostoli, a Roma, amb les relíquies dels sants apòstols Felip i Jaume el Menor
* Estàtua de l'apòstol Jaume el Menor, segle xvii.

## Veneració

Segons la tradició cristiana, les seves despulles foren traslladades a Constantinoble i, posteriorment, a Roma, a l'església dels Santi Apostoli.
Fins al 1955, l'Església Catòlica Romana feia la festivitat de Jaume, juntament amb la de sant Felip apòstol, el dia 1 de maig, aniversari de la dedicació de l'Església dels Sants Apòstols de Roma, on hi ha les seves relíquies. En instituir-se la festa de Sant Josep Obrer, en 1955, l'1 de maig, es va moure la festa de Jaume i Felip a l'11 de maig, el dia més proper que no tenia assignada una altra festa. En 1969, arran de la revisió del Calendari romà, es va tornar a moure, ara al 3 de maig, que és la data de celebració avui dia. L'Església Anglicana manté com a festivitat l'1 de maig, i l'Església Ortodoxa Grega, el 9 d'octubre.