OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fumigació

Fumigar és un mètode de control de plagues que omple completament una superfície amb plaguicides gasosos o líquids volàtils també anomenats agents fumigants per sufocar o enverinar les plagues que hi hagi. Es fa servir per al control de plagues en edificis (fumigació estructural), sòls, llavors, i altres productes com les pells de pelleteria. També es fa servir en béns econòmics que han d'ésser exportats o importats per prevenir la transferència d'organismes exòtics. Aquests mètode també afecta la mateixa estructura on viuen els paràsits com per exemple els corcs de la fusta i els tèrmits de la fusta seca.

## Procés

La fumigació implica les següents fases: Primer la zona que serà fumigada normalment es cobreix per crear un ambient segellat; després es deixa anar el fumigant en l'espai; a continuació aquest espai es manté tancat per un període en el qual l'agent fumigant percola per l'espai i mata qualsevol infestant; després l'espai es ventila deixant escapar els gasos verinosos i permetent que siguin sans pels humans.

## Productes químics

El bromur de metil estava entre els fumigants més utilitzats fins que el Protocol de Montreal en va restringir la producció pel seu efecte sobre la destrucció de la capa d'ozó.
Entre els fumifants s'inclou:
* fosfina
* 1,3-dicloropropè
* cloropicrina
* metil isocianat
* Cianida d'hidrogen
* fluorur de sulfuril
* formaldehid
* Iodoform

## Seguretat

La fumigació és una operació perillosa. generalment cal que l'operador estigui autoritzat oficialment, ja que els productes que s'apliquen també són tòxics pels humans.
Un aspecte crític és la ventilació després de fumigar el fumigant pot quedar encara en acció dins de l'espai fumigat després de la ventilació.

## Referències

* ↑ Baur, Fred. Insect Management for Food Storage and Processing. American Ass. of Cereal Chemists, p. 162–165. ISBN 0913250384.
* ↑ Messenger, Belinda; Braun, Adolf. «Alternatives to Methyl Bromide for the Control of Soil-Borne Diseases and Pests in California». Pest Management Analysis and Planning Program, 2000. Arxivat de l'original el 2010-04-21. [Consulta: 17 novembre 2008].
* ↑ Decanio, Stephen J.; Norman, Catherine S. «Economics of the "Critical Use" of Methyl bromide under the Montreal Protocol». Contemporary Economic Policy, 23, 3, 2008 first = Stephen J., pàg. 376–393. DOI: 10.1093/cep/byi028.

## Enllaços externs

* National Pesticide Information Center
** Termite Treatments - National Pesticide Information Center
# One Man Band

One Man Band és un curtmetratge estatunidenc de Pixar de 2005.

## Argument

El curt mostra el duel entre dos músics de carrer per aconseguir la moneda d'or que posseeix una nena, els dos s'esforcen i recorren a tots els recursos i estratègies possibles per aconseguir el premi, fins al punt en què la competitivitat entre ells passa a espantar a la nena, fen que aquesta perdi la moneda d'or i tot seguit reclami als músics que li retornin, aquests al no poder pagar ofereixen un dels seus instruments, amb el que la nena demostra una gran habilitat i és premiada amb un sac de monedes.
Finalment, tot i tenir suficients monedes per pagar els músics per l'espectacle, decideix tirar les a la font.

## Simbologia

El curt tracta sobre l'avarícia, i com aquesta pot convertir un espectacle meravellós com ara la música en una cosa que espanta, al final del curt els dos músics són castigats per la nena que, tot i que al principi estava disposada a pagar per l'espectacle que oferien, acaba preferint tirar les monedes a la part més alta de la font, on cap dels dos pot arribar.

## Premis i nominacions

El 2006 va estar nominat a l'Oscar al millor curtmetratge d'animació.

## Referències

* ↑ «One Man Band». The New York Times.

## Enllaços externs

* One Man Band - Lloc web oficial
# Ariton

Ariton és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ariton tenia 772 habitants, 306 habitatges, i 220 famílies. La densitat de població era de 58,8 habitants/km².
Dels 306 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 84,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.083 $ i la renda mediana per família de 25.781 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.250 $ mentre que les dones 17.639 $. La renda per capita de la població era d'11.502 $. Aproximadament el 25,1% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.
# Nicola Pellow

Nicola Pellow és una matemàtica anglesa coneguda per haver participat en l'equip WWW al CERN juntament amb Tim Berners-Lee.
Nicola va estudiar matemàtiques a la Leicester Polytechnic (actualment De Montfort University) i mentre encara estudiava, al novembre de 1990 es va afegir al CERN al grup que liderava Tim Berners-Lee on s'estava desenvolupant el que seria la World Wide Web.
Dins l'equip es va encarregar de desenvolupar un navegador per la línia d'ordres que es pogués usar en ordinadors que no fossin el NeXT on es va desenvolupar el navegador original. Aquesta versió es va anomenar Line Mode Browser i va tenir diverses versions i adaptacions a diferents ordinadors i sistemes operatius.
Va deixar el CERN a l'agost de 1991 per acabar els seus estudis a la universitat. Després de graduar-se el 1992, va re-incorporar-se a l'equip original on va desenvolupar juntament amb Robert Cailliau el MacWWW, el primer navegador web per ordinadors pel sistema operatiu MacOS.

## Referències

* ↑ «Pellow -- /People». [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ Tim., Berners-Lee,. Weaving the Web : the original design and ultimate destiny of the World Wide Web by its inventor. 1st ed. San Francisco: HarperSanFrancisco, 1999. ISBN 9780062515872.
* ↑ James., Gillies,. How the Web was born : the story of the World Wide Web. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 0192862073.
* ↑ «Nicola Pellow: a member of CERN's World Wide Web Project» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-03. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Nicola Pellow – Internet Gurus» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Web Browser History - First, Early». [Consulta: 2 desembre 2017].
# Juan de Urruela y Morales

Juan de Urruela y Morales (Ciutat de Guatemala, 29 de gener de 1881 - Barcelona, 16 de desembre de 1947), 5è marqués de San Román de Ayala, fou un aristòcrata i esportista de Guatemala d'ascendència espanyola.

## Biografia

Nat a Ciutat de Guatemala, Juan de Urruela fou el germà gran i quart de cinc fills del matrimoni entre José Francisco Diego Matías de Urruela y Palomo de Ribera i María de la Concepción Morales y Valenzuela. Durant la seva joventut s'instal·là a Barcelona on es casà el 25 de juny de 1907 amb Àgueda Sanllehy i Girona, filla dels marquesos de Caldes de Montbui.
El rei Alfons XIII li concedí la nacionalitat espanyola el desembre de 1909, juntament amb el seu germà petit, i l'any 1916 li restablí el marquesat de San Román d'Ayala, títol nobiliari que havien tingut els seus avantpassats.
Ha passat a la història per ser el primer porter del FC Barcelona en el primer partit de la seva història, jugat el 8 de desembre de 1899 al Velòdrom de la Bonanova, i que enfrontà el Barça a la colònia anglesa de la ciutat. Guanyaren els anglesos per 0-1. Malgrat la derrota, La Vanguardia de l'endemà destacà la bona actuació d'Urruela:
| « | Desde los primeros golpes se distinguieron los señores Harry Gamper, capitán, Urruela, Lomba y Wild, por su acierto en dirigir la pelota. [...] No puedo terminar sin hacer especial mención de un punto disputadísimo que salvó el «goal-keeper» del «Barcelona Club», señor Urruela, quien fue saludado con un aplauso por parte de los asistentes, entusiasmados ante la vehemencia con que fue defendida la entrada de la pelota. | » |
Juan de Urruela disputà tres partits més: el 24 de desembre contra el FC Català (3-1), el 26 de desembre contra la colònia anglesa (2-1) i el 6 de gener de 1900 novament enfront de la colònia anglesa (0-4), aquests dos darrers partits formant part d'un combinat amb jugadors del Barcelona i del Català.
Un cop abandonà el futbol practicà el tennis i el polo al Reial Club de Polo de Barcelona. Fou president de la Federació Catalana de Tennis.

## Referències

* ↑ ABC. Madrid, 2ª Època Any V n.1656 p.10 (19 de desembre de 1909)
* ↑ ABC. Madrid, 2ª Època Any XII n.3896 p.12 (19 de febrer de 1916)
* ↑ «La crónica en LV del primer partido del Barça en 1899». La Vanguardia, 01-11-2006. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Polo Club Barcelona». Los Deportes, 15-12-1901. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Jean-Charles Chenu

Jean-Charles Chenu (1808–1879) era un metge i zoòleg francès, conegut pels seus estudis de malacologia i mastologia. Va ser el conservador de la col·lecció de Benjamin Delessert.

## Obra destacada

* Le conchyliologiste universel, ou, Figures des coquilles jusqu'à présent inconnues recueillies en divers voyages a la mer du sud depuis l'année 1764 (1845)
* Encyclopédie d'histoire naturellle ou traité complet de cette science… d'après les travaux des naturalistes les plus éminents
* Ornithologie du chasseur : histoire naturelle, moeurs, habitudes, chasse des oiseaux (1870)

## Referències

* ↑ «Nécrologie» (en francès). Le Naturaliste, 1, 1, 01-04-1879, pàg. 159.
* ↑ «Images d'ours dans la littérature» (en francès). Universitat de Burdeus. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ Martyn, Thomas; Chenu, Jean Charles. Le conchyliologiste universel, ou, Figures des coquilles jusqu'à présent inconnues recueillies en divers voyages a la mer du sud depuis l'année 1764. 2a edició. París: A. Franck, libraire-éditeur, 1845.
* ↑ Chenu, Jean-Charles; Desmarest, Eugène. Encyclopédie d'histoire naturellle ou traité complet de cette science… d'après les travaux des naturalistes les plus éminents (en francès). París: F. Didot, 1865, p. 306.
* ↑ Chenu, Jean-Charles. Ornithologie du chasseur : histoire naturelle, moeurs, habitudes, chasse des oiseaux (en francès). París: J. Rothschild, 1870.
# Valdecaballeros

Valdecaballeros és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Arij (nom)

Arij és un nom femení àrab (àrab: أريج, Arīj) que literalment significa ‘fragància’. Si bé Arij és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Ariej, Areej, Ahreej, Areaj, Areeg, Areege, Arieg, Ahriej... Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «أرج». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «أرج». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «أرج» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Göppingen

Göppingen és una ciutat de l'estat federal d'Alemanya de Baden-Württemberg. És la capital del Districte de Göppingen. Té 56.819 habitants (2010).
Va ser el bressol de la família Hohenstaufen, la qual donà diversos sobirans al Sacre Imperi Romanogermànic.

## Llocs d'interès

* Sinagoga de Goppingen (1881-1938), destruïda pels nazis el 1938.
* EWS Arena

## Enllaços externs

* Web oficial de la ciutat (en alemany)
# Mawashi

El mawashi (廻し en japonès) és una cinta que vesteixen els rikishi (lluitadors de sumo). Està fet de seda i poden ser de colors variats. Desenrotllat mesura aproximadament 9 metres, prop de 60 cm d'ample i pesa aproximadament quatre quilos. El rikishi és embolicat en el mawashi amb diverses voltes al voltant de la seva cintura i és sostingut a l'esquena per un gran nus.
A vegades un rikishi pot utilitzar el seu mawashi de forma tal que obtingui avantatge sobre el seu adversari. Pot portar-ho sense estar molt ajustat per fer més difícil que l'agafin i evitar així ser llançat o pot també lligar-ho fortament i esquitxar-lo amb aigua per fer-lo relliscós. Si durant un combat el lluitador perd el seu mawashi queda automàticament desqualificat, aquest fet és extremadament rar, l'any 2000 va succeir quan feia 83 anys que no havia passat.
Molts rikishi són supersticiosos i canvien el color del seu mawashi per canviar la seva sort. De vegades una derrota pot fer-los canviar de color pel proper torneig en un intent de millorar la seva sort.

## Referències

* ↑ Sharnoff, Lora. Grand Sumo. Weatherhill, 1993. ISBN 0-8348-0283-X.
* ↑ Kattoulas, Velisarios. «Exposed:Sumo Wrestler Who Lost It All». International Herald Tribune, 20-05-2000. [Consulta: 25 maig 2008].

## Vegeu també

* Fundoshi
* Tanga

## Enllaços externs

* «Mawashi», 03-09-2009. Arxivat de l'original el 2021-08-16.
# Jean-Charles Cavaillé

Jean-Charles Cavaillé (Dellys, Algèria, 1930) és un polític francès. Ha estat conseller general del cantó de Pontivy de 1976 a 2004, i president del Consell General de Morbihan de 1998 a 2004. A les eleccions legislatives franceses de 1978 fou elegit diputat del Reagrupament per la República per la tercera circumscripció d'Ar Mor-Bihan, càrrec que va ocupar fins al 2002. Des de 1986 a 2002 ha estat membre de la Comissió d'Afers Culturals, Familiars i Socials de l'Assemblea Nacional Francesa.
# Karol Dobiaš

Karol Dobiaš (18 de desembre 1947) és un antic futbolista i entrenador de futbol txecoslovac i, després de la desintegració, eslovac.

## Trajectòria

Fou un jugador versàtil que solia jugar de defensa o migcampista. Es formà al club de la seva ciutat, el Baník Handlová. El 1965 fitxà per l'Spartak Trnava, el seu principal club, on guanyà 5 lligues i 3 copes. Els anys 1970 i 1971 fou nomenat futbolista txecoslovac de l'any. El 1977 es mogué al Bohemians de Praga i acabà la seva vida en actiu a Bèlgica, als clubs KSC Lokeren i K.R.C. Gent-Zeehaven. A la lliga txecoslovaca disputà 345 partits i marcà 20 gols.
Jugà 67 partits amb la selecció de Txecoslovàquia, amb la qual marcà 5 gols. Participà en la Copa del Món de 1970 i fou campió d'Europa el 1976, on marcà un dels gols de la final que guanyà per 2 a 0 enfront Alemanya.
Com a entrenador s'inicià a les categories inferiors del Bohemians de Praga. Posteriorment dirigí els clubs SK Hradec Králové on fou destituït després de 14 partits, Zbrojovka Brno, Sparta Praga on guanyà la lliga txeca, i SK Sparta Krč.

## Referències

* ↑ «Karol Doblaš» (en czech). Football Association of the Czech Republic. Arxivat de l'original el 4 maig 2011.
* ↑ «Karol Dobias». slovakfutball.com. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2011. [Consulta: 4 maig 2011].
* ↑ «Karol Dobias». FIFA. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2012. [Consulta: 4 maig 2011].
* ↑ «Pohr MFS v sezn 1993-1994». Arxivat de l'original el 24 de juny 2009. [Consulta: 28 gener 2010].
# Valdebernardo

Valdebernardo és un barri administratiu de Madrid pertanyent al districte de Vicálvaro.
Va ser constituït formalment com a entitat independent el 2017, després de la reorganització administrativa del districte dut a terme pel Ajuntament de Madrid. El PAU (Programa de Actuación Urbanística) es remunta a la dècada de 1980, i va ser assumit per l'administració regional el 1989. Hi va haver un projecte per construir una esfera armil·lar monumental de 92 metres d'altura a la zona, tot i així el projecte no va arribar a materialitzar-se. Dos bulevards perpendiculars (Indalecio Prieto i José Prat) vertebren la zona. Té una àrea de 2.354258 km². Té una població de 17,851 habitants (1 de febrer de 2020).

## Referències

* ↑ Ayuntamiento de Madrid: Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 274, 17-11-2017, pàg. 117-122. ISSN: 1989-4791.
* ↑ «Madrid suma 131 barrios con Valdebernardo, Valderrivas y El Cañaveral». Diario de Madrid. Ayuntamiento de Madrid, 10-11-2017.
* ↑ Ezquiaga, José María Urbanismo: Revista Oficial del Colegio de Arquitectos de Madrid, 19, 1993, pàg. 68–74. ISSN: 0213-9391.
* ↑ «Una esfera armilar de 92 metros de altura será erigida en Valdebernardo como símbolo de Madrid». El País, 03-02-1990.
* ↑ Vega García, Rubén. La reconstrucción del sindicalismo en democracia, 1976-1994. 6. Tres Cantos: Siglo XX de España EditoresI, 2011, p. 2989–291.
* ↑ Medina, Miguel Ángel. «Valdebernardo, el barrio que quería ser modelo». Madridiario, 15-04-2007.
* ↑ «Callejero vigente. Barrios». Ayuntamiento de Madrid.
* ↑ «Población por distrito y barrio». Ayuntamiento de Madrid. [Consulta: 11 març 2020].
# Arignot

Arignot (grec antic: Αρίγνωτος, llatí: Arignotus) va ser un filòsof pitagòric grec que va viure al temps de Llucià, conegut per la seva saviesa, per la qual va rebre el sobrenom de ἱερός ('sagrat, extraordinari').

## Referències

* ↑ Llucià de Samòsata. Ψευδφοσοφιστής, C, 29,
* ↑ Smith, William (ed.). «Arignotus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 20 setembre 2022].

## Bibliografia

* Philosophical Presences in the Ancient Novel ISSN 1574-5066. Editors: J.R. Morgan, Meriel Jones. Editor: Barkhuis, 2007 ISBN 9077922377 ISBN 9789077922378
# Nicòstrat de Macedònia (escriptor)

Nicòstrat (en grec antic: Νικόστρατος, Nikóstratos) va ser un escriptor de l'antiga Grècia del segle ii dC. No s'ha conservat cap de les seves obres.
Segons la Suda, era natural de Macedònia, i va viure en temps d'Antoní Pius, essent contemporani de Dió Crisòstom i Eli Aristides. No obstant això, Nicòstrat s'ha identificat amb el personatge a qui va dedicada una inscripció trobada a Rodes, en la qual és anomenat sofista i es diu que era natural d'Amos.
Segons la Suda, va ser autor de diverses obres. Per una banda, una obra intitulada Δεκαμυθία (Dekamythia), que sembla que era un recull d'històries en deu llibres, que segons Hermògenes eren mites de creació pròpia. Una altra obra, anomenada Πολυμυθία (Polymythia), sembla que contenia històries de natura semblant. Una altra obra, Εἰκόνες (Eikones), contenia descripcions d'obres pictòriques. A continuació, Θαλαττουργοί era un recull de lletres que varen servir de model a Alcífron. En fi, també s'esmenten diversos encomis, entre els quals un de dirigit a l'emperador, i altres obres, entre les quals, segons Hermògenes, s'incloïa qualque novel·la.
Va ser molt llegit i apreciat pels autors posteriors, com ara Hermògenes, Filòstrat Metròfanes, Sinesi i Menandre de Laodicea, que n'elogiaren l'estil, el consideraren model i el compararen amb autors com Xenofont, Plató, Èsquines i Heròdot.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1211?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=NicostratusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1201. ]
* ↑ IG, XII 83.
* 1 2 3 «Nikostratos 27». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Maw

* Per a altres significats, vegeu «Baw».
Maw (birmà Baw) és un estat dels estats Shan, a la regió del Myelat, dins l'estat Shan de Birmània. La capital és Ye-U a l'oest de Yengnan. Té una superfície de 885 km². Part de la població és d'ètnia danu. També hi viuen els Pa-O, Shan i Palaung. Era un principat independent tributari del rei de Birmània amb un cap que portava el títol de Ngwegunhmu. El 1886 el cap va prendre part en la confederació contra els britànics però després de la victòria britànica va fer ràpida submissió i li fou reconeguda la possessió del territori el 1887. El darrer senyor que va governar va abdicar el 1959 i després fou una de la Repúbliques de la unió d'Estats Shan que constituïren l'Estat Shan, amb vocació d'independència, però part integrant de Myanmar.
# Pizarro

Pizarro és el nom dels següents personatges:
* Claudio Pizarro (Callao, 1978), futbolista peruà
* Esther Pizarro
* Francisco Pizarro (Trujillo, 1478 - Lima, 1541), explorador i conqueridor espanyol
* Gonzalo Pizarro (1502, Trujillo - 1548, Cusco), conquistador espanyol que va conquerir l'imperi Inca
* Hernando Pizarro (~1500, Trujillo - 1578), conquistador espanyol que participà en la conquesta de l'imperi Inca
* Juan Pizarro (1511, Trujillo - 1536, Cuzco), conquistador espanyol, com els seus germans Francisco, Gonzalo i Hernando
* Manuel Pizarro Cenjor (1888 - 1954), governador civil i cap del Movimiento a la província de Terol, oficial de la guàrdia civil
* Manuel Pizarro Moreno (Terol, 1951), empresari i advocat espanyol
# Karol

Karol fou un estat tributari protegit al prant de Jhalawar, Agència de Kathiawar, província de Gujarat, presidència de Bombai, format per dos pobles amb dos tributaris separats. Tenia una superfície de 28,5 km² i una població de 1325 habitants el 1881. Els ingressos s'estimaven el 1881 en 618 lliures i es pagava un tribut de 70,6 lliures al govern britànic i de 9,6 al nawab de Junagarh,

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Vilamajor (Cabanabona)

Vilamajor, antigament Vilamajor d'Agramunt, és un poble del municipi de Cabanabona, a la Noguera.

## Situació i descripció

El poble és situat a 468 metres d'altitud i es troba a migdia del terme municipal, al límit amb el terme de Vilanova de l'Aguda. S'hi arriba per la carretera L-313 que uneix Guissona i Ponts, a 2 km. de Cabanabona.
Vilamajor es diu d'Agramunt perquè durant molts anys va pertànyer a la seva vegueria. Hi destaca una gran torre mestra de planta circular amb aparell menut que és la resta d'un castell del qual es tenen notícies documentals l'any 1084. En aquesta fortalesa de l'antic comtat d'Urgell, que es troba en bon estat de conservació, hi fou senyor Arnau de Vergós, fill de Berenguer, que tenia casa a Cervera. A la primeria del segle xix passà a la família Alemany. Enmig del poble hi ha el casal dels antics senyors del lloc, edifici probablement del segle xvii.
Els documents diuen que el poble era una vila closa de planta quadrangular, on les cases envoltaven dita torre. A Vilamajor també hi ha l'església parroquial de Santa Maria, que és romànica, d'una nau i absis amb arcuacions. A la façana de ponent hi ha el portal, reformat en època moderna, amb llinda i rebranques de pedra. A sobre hi ha una finestra de mig punt ornamentada, posteriorment, amb traceria gòtica i al capdamunt de la façana es dreça un campanar d'espadanya amb dos ulls, força gran respecte de les mesures de l'església, que depèn de la de Cabanabona.
Fou municipi independent fins a meitat del segle xix quan es va integrar a Cabanabona.

## Referències

* ↑ «Vilamajor (Cabanabona)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ VV.AA.. Descobrim Ponts i el Mig Segre. Consell Comarcal de la Noguera i Ajuntament de Ponts, maig 1999 (Sortides per la Noguera 3). ISBN 84-605-8984-6.
* ↑ «255392 Vilamajor». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 30 juliol 2020].