OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rugny

Rugny és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rugny era de 107 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 95 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 33 eren segones residències i 15 estaven desocupats. Tots els 94 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien una cambra, 4 en tenien dues, 14 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rugny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 73 persones, 54 eren actives i 19 eren inactives. De les 54 persones actives 52 estaven ocupades (31 homes i 21 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 19 persones inactives 8 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una perruqueria.
L'any 2000 a Rugny hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rugny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rugny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dera Ismail Khan

Dera Ismail Khan urdú: ډیرہ اسماعیل خان) és una ciutat i municipi de la Província de la Frontera del Nord-oest, capital del districte de Dera Ismail Khan i del tehsil de Dera Ismail Khan. La seva població el 1901 era de 31.737 persones, el 1998 era de 90.357 habitants i estimada el 2006 de 102.999 habitants. La ciutat disposa d'universitats i aeroport.

## Història

Dera Ismail Khan fou fundada per Ismail Khan abans del 1500, i destruïda per una inundació el 1823 sent reconstruïda després d'aquesta data. La municipalitat es va formar el 1867. El 2008 es van produir dos matances quan suïcides islamistes es van immolar.

## Vegeu també

* Khisor.

## Enllaços externs

* Dera Ismail Khan, Portal de la ciutat Arxivat 2008-03-04 a Wayback Machine.
# Laura Llaneli

Laura Llaneli (Granada, 1986). Va cursar estudis musicals al Conservatori de Sabadell i té la diplomatura en Disseny Gràfic. És llicenciada en Belles Arts i màster en Art Sonor,totes dues titulacions per la Universitat de Barcelona. És membre de Sons de Barcelona i dels col·lectius Nenazas i Grupo de Investigación Multifocal. El seu treball explora la relació entre la producció i experiència sonora-musical, d'una banda, i les pràctiques i els dispositius de les arts visuals contemporànies, de l'altra. L'any 2014 ha estat seleccionada per Lo Pati-Eufònic, BCN Producció i Sala d'Art Jove. El 2013 va participar en Arts Sònica (Arts Santa Mònica), FAQ-FACTOTUM (Fundació Antoni Tàpies), Drap-Art (CCCB) i Eufònic, i el 2012, en la IV Bienal Internacional de Performance Deformes (Xile), Festus Torelló i CurtCircuit Fest (Antic Teatre). Ha estat resident a L'Estruch i actualment és resident a Hangar.

## Referències

* ↑ «[http://lacapella.bcn.cat/sites/default/files/pdf/bcn-pr-14_fullsala_laura_cat_x-web.pdf LAURA LLANELI BECUADRO]». La Capella BCN. [Consulta: 10 setembre 2014].

## Enllaços externs

* http://www.laurallaneli.com/
# Lesnaia (Kamtxatka)

* Per a altres significats, vegeu «Lesnaia».
Lesnaia (en rus: Лесная) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 252 habitants. Pertany al districte de Tiguil.

## Referències

* ↑ «Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки) | Публикации по истории Камчатки | Камчатка, Петропавло …». Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 16 gener 2013].
# Llengua koiné

Koiné és qualsevol llengua que s'utilitza com a model i que és comuna i general en un mateix territori. Aquesta llengua s'oposaria a qualsevol dialecte. El terme koiné prové del grec koine i designava una llengua grega que es parlava a la Mediterrània durant el regnat d'Alexandre el Gran. Aquesta llengua estava basada en el dialecte àtic.

## Una koiné per al català

Durant l'època medieval, el català va tenir la seva pròpia koiné literària, l'occità literari, que van fer servir els trobadors catalans i també els francesos, italians i provençals per a compondre els seus poemes. Aquesta varietat d'occità, però, no era l'occità que parlava el poble, sinó una varietat artificial utilitzada en la poesia. Des del segle xii fins al segle xv, amb Ausiàs Marc, els poetes catalans van escriure les seves composicions en occità literari i no en català, llengua que es reservava per a la prosa. Es considera, doncs, que l'occità poètic era una llengua supradialectal emprada com a llengua literària.

## Referències

* ↑ Siegel, 1985, p.358; Bubenik, 1993, Dialect contact and koineization: the case of Hellenistic Greek.
* ↑ Thomson, 1960, p.34, quoted in Siegel, 1985, p.358
* ↑ Thomson, 1960, The Greek language. Cambridge: W. Heffer & Sons.

## Bibliografia

* Britain, D; Trudgill, Peter «Migration, new-dialect formation and sociolinguistic refunctionalisation: Reallocation as an outcome of dialect contact.». Transactions of the Philological Society, 97, 2, 1999, p. 245–256. DOI: 10.1111/1467-968x.00050.
* Kerswill, P. «Koineization and Accommodation». A: The handbook of language variation and change. Blackwell Publishing, p. 669–702.
* Mesthrie, R. «Koinés». A: Concise encyclopedia of sociolinguistics. Elsevier, 2001, p. 485–489.
* Siegel, Jeff «Koines and koineization.». Language in Society, 14, 3, 1985, p. 357–378. DOI: 10.1017/s0047404500011313.
* Trudgill, Peter. Dialects in contact. Blackwell Publishing, 1986.
# Livvi-carelià

El livvi-carelià (noms alternatius: livvi, livvikovià, olonets, olonentsi del sud, carelià o ливвиковский язык, en rus) és una llengua baltofinesa de la família uràlica parlat pels carelians d'Olonets (auto-anomenats livvis o livgilaizet), tradicionalment residents de l'àrea entre el llac Làdoga i l'Onega, la nord del riu Svir. El nom carelians d'Olonets prové del territori que habiten, la regió administrativa d'Olonets, que alhora prové de la ciutat d'Olonets, que rep el nom del riu Olonka.

## Història

Abans de la Segona Guerra Mundial, el livvi-carelià es parlava tant a Rússia com a Finlàndia, en la part més oriental de la Carèlia Finlandesa. Després, es va forçar Finlàndia a cedir grans parts de Carèlia a la URSS després de la guerra, la població finlandesa livvi-careliana es va restablir a Finlàndia. Avui en dia, encara hi ha parlants natius de livvi-carelià dispersos per Finlàndia, però totes les zones on és una llengua comunitària es troben a Rússia.
Els parlants de livvi-carelià es troben principalment al districte d'Olonets, a Pryazhinsky, a Pitkyarantsky i en part dels districtes de Carèlia de Suoyarvsky.
El livvi-carelià va romandre fora de la influència del rus malgrat la gran afluència de russos seguida de la fundació de Sant Petersburg l'any 1703.

## Referències

* 1 2 «Livvi-Karelian» (en anglès). Ethnologue. [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ Moseley, Christopher. Encyclopedia of the world's endangered languages. Psychology Press, 2007.
* ↑ «Language Family Trees, Uralic, Finnic». Ethnologue. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2012. [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ "Idioma carelià" Arxivat 2009-04-18 a Wayback Machine., al web sobre la cultura livvi

## Enllaços externs

* Oma Mua, revista setmananal en livvi-carelià Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine.
* Recursos lingüístics en livvi-carelià a Giallatekno.
# Llau de Mallunys

La llau de Mallunys és una llau del terme de Gavet de la Conca, pertanyent a l'antic municipi de Sant Serni.
Es forma en els vessants occidentals del Serrat de Guamis, a prop i al sud-oest del poble de Sant Serni, per la unió de la Llaueta, que baixa del poble esmentat, i la llau del Clot Fondo, que baixa pròpiament del serrat esmentat.
Davalla cap a l'oest-nord-oest, per tal d'unir-se de seguida al barranc de Reculada, que va a cercar la Noguera Pallaresa a ran de la central hidroelèctrica de Reculada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llau de Montibarri

La Llau de Montibarri, és una llau de l'antic terme de Gurp de la Conca, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a Montibarri, en els vessants de llevant i baixa pel nord de les Bordes del Seix en direcció llevant, lleugerament inflexionat cap al nord. S'aboca en el barranc de Grau, al sud-est del poble de Gurp.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Li Mengwen

Li Mengwen (xinès simplificat: 李梦雯, pinyin: Lǐ Mèngwén; Suzhou, 28 de març de 1995) és una futbolista professional xinesa que juga com a lateral dret al Paris Saint-Germain de la Primera Divisió Femenina de França, cedida pel Jiangsu de la Superlliga xinesa. També és internacional per la selecció de la Xina.

## Carrera

Li va començar la seua carrera al Jiangsu. El 2 de setembre de 2022, es va unir al club francés Paris Saint-Germain amb un contracte de préstec d'una temporada.
Després de jugar a diferents seleccions juvenils, Li va debutar amb l'absoluta xinesa el 20 d'agost de 2018 en una victòria per 16-0 als Jocs Asiàtics contra Tadjikistan. El juliol de 2021, va ser nomenada a la plantilla dels Jocs Olímpics de 2020.
El gener de 2022, Li va ser convocada a l'equip per a la Copa d'Àsia femenina de l'AFC 2022. Va jugar tres partits al torneig on el seu equip va obtindre el nové títol continental.

## Vida personal

El pare de Li era corredor de fons. Seguint els passos del seu pare, va ser atleta de 400 metres abans de centrar-se en el futbol.

## Referències

* ↑ Li Mengwen, Fitxa a Soccerway
* 1 2 «Li Mengwen joins Paris Saint-Germain for a season». Paris Saint-Germain, 02-09-2022. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «江苏苏宁女子俱乐部球员李梦雯资料介绍» (en xinès), 24-01-2022. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ , 10-07-2021 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «China unveils squad for 2022 AFC Women's Asian Cup». Xinhuanet, 11-01-2022 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «China stage incredible comeback to claim AFC Women’s Asian Cup, beating South Korea from two goals down in dramatic final». South China Morning Post, 06-02-2022 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «女足姑娘李梦雯：苏州是我的家乡，总能给女足带来好运!» (en xinès). [Consulta: 2 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Li Mengwen a worldfootball.net
# Derribos Arias

Derribos Arias fou una formació musical de post-punk espanyola de la dècada de 1980, enquadrada en el moviment cultural conegut com La Movida. El seu so, cru, caòtic, a vegades melòdic i a vegades cacofònic, estava influït pel post-punk, el punk i la psicodèlia.

## Discografia
### Derribos Arias

* Branquias bajo el agua (EP, Grabaciones Accidentales [GASA, GA-003], 1982).
* A-Flúor (single GASA,GA-006, 1982).
* A-Flúor (maxi, GASA, GA-008 1982).
* Aprenda alemán (single, GASA, GA-012, 1983).
* En la guía, en el listín (LP, GASA,GA-013, 1983).
* Disco pocho (maxi, GASA,GA-024 1984).
* Disco pocho (single, GASA, GA-025 1984).
* CD (recopilación, CD, GASA, 1996).
* La centralita de información (recopilació, disc-llibre, DRO, 2001).

### Poch en solitari

* Poch se ha vuelto a equivocar (LP, Epic, 1985).
* Nuevos sistemas para viajar (LP, GASA, 1988).

### La Banda Sin Futuro

* Grabaciones desinfectadas (CD, Subterfuge, 1997).

### Disco de homenaje a Poch

* El chico más pálido de la playa de Gros (1991).

## Vegeu també

* OX Pow
# Llibre dels milions

El Llibre dels milions, també anomenat Cens dels milions, és un cens realitzat l'any 1591 a les terres pertanyents a la Corona de Castella. Es va elaborar com a base per recaptar un nou impost, anomenat el dels Milions, instaurat per Felip II el 1590. Aquest llibre constitueix una font documental importantíssima per conèixer la demografia i l'economia a l'època dels Àustries.

## Història

Com a conseqüència del desastre de la Gran Armada, el rei Felip II va obtenir de les Corts de Castella, celebrades del 1588 al 1590, autorització per un nou impost que es xifrava en vuit milions de ducats (3.000 q, tres mil milions de maravedisos), a pagar en sis anualitats a partir del segon semestre del 1590. L'anomenat «donatiu» recauria sobre tots els veïns sense distinció d'Estats (només estava exempta l'Ordre mendicant dels Franciscans). Incloïa, doncs, als nobles i títols de la Corona (Estat noble), als pebleus pròpiament dits (Estat pla) i al clergat secular i regular (Estat eclesiàstic).
Al començament, el repartiment de les quantitats a recaptar a cada territori es va organitzar d'acord amb la informació obtinguda al Cens de Plebeus, ordenat per Carles V el 1528, però diversos problemes i queixes van donar lloc a la creació d'un nou cens, el Cens dels milions del 1591.

## Cens

El cens no es va realitzar a Madrid, que es va calcular en 7.500 veïns. Ni en molts altres punts. Per a Sevilla, ciutat, es parlava de 18.000 veïns, dels quals 14.000 eren plebeus. En el cas de Granada, incorporada a la Corona de Castella un segle abans, el seu regne gaudia de certa autonomia en els tributs. Pagava els fardells i els serveis especials imposats als moriscs, la qual cosa li deixava lliure dels serveis ordinaris i extraordinaris i, per això, va refusar pagar l'impost dels Milions. Però finalment va haver de fer-ho, per la qual cosa es va calcular a bell uque el Regne de Granada representava aproximadament el 5% de tota la corona. La quantitat assignada va romandre sense corregir fins al final dels sis anys.

## Referències

* ↑ Primeros censos españoles, en la web del Instituto Nacional de Estadística (España)
* ↑ GARCÍA ESPAÑA, Eduardo, Censos de población españoles, INE, 1991.

## Fonts

* García España, Eduardo. Censos de población españoles. Estadística Española. Vol. 33, Núm. 128, 1991.
# Doraemon: Nobita to Mittsu no Seirei Ishi

Doraemon: Nobita to Mittsu no Seireiseki (ドラえもん のび太と3つの精霊石, lit. Doraemon: Nobita and the Three Fairy Spirit Stones) és un videojoc d'acció de plataformes en 3D per a Nintendo 64. Va ser llançat només al Japó el 1997. El joc es basa en el manga japonès Doraemon i té dues seqüeles de Nintendo 64, Doraemon 2: Nobita to Hikari no Shinden i Doraemon 3: Nobita no Machi SOS!, tots dos només estrenats al Japó.

## Referències

* ↑ Fulletó d'instruccions pàgina 2,3 i en text del joc
* ↑ Reyda «Over the world, les meilleurs jeux étrangers : Doraemon» (en francès). Player One, 75, maig 1997, pàg. 57.

## Enllaços externs

* Walk Through and Translation by "Teary Eyes" Anderson at IGN.com Arxivat 2008-01-26 a Wayback Machine.
* Mobygames.com Review.
# Diego Galaz

Diego Galaz (Burgos, 1976) és un músic espanyol, conegut per la seva faceta de compositor i, sobretot, com a intèrpret de violí i d'instruments poc convencionals com el xerrac o el violí-trompeta.
La seva carrera (especialment com a violinista) l'ha portat a col·laborar en gires i enregistraments de nombrosos músics i grups espanyols i estrangers (Jorge Drexler, Joaquín Sabina, Revòlver, M Clan, Carlos Núñez, Alasdair Fraser, Pedro Guerra, Ismael Serrano, Celtas Cortos, Pepe de Lucía, Luis Pastor, Coque Malla, etc.).
També ha participat com a intèrpret en l'enregistrament de nombroses bandes sonores (El gran Vázquez, Primos) i ha compost la de pel·lícules com el documental Argentina, la casa desapareguda (2002), dirigit per Álvaro Alonso de Armiño i Lino Varela.
Al costat de l'acordionista Jorge Arribas va fundar el duet Feten Feten, interpretant composicions pròpies i d'altres músics de gran experiència professional, com Nacho Mastretta. Els seus discos no han estat produïts per cap companyia discogràfica tradicional, sinó que es va sufragar amb les aportacions dels seguidors del dúo.
En l'actualitat Galaz es bolca en el seu projecte personal Feten Feten, amb el qual està a punt de treure el seu quart disc. De la mateixa manera, col·labora amb artistes de la talla de Rozalén, instrumentant algunes de les seves cançons o actuant en els seus directes. És el violinista de l'orquestra de Mastretta. Organitza també anualment a la seva ciutat natal un Festival d'Instruments Insòlits.
Una de les seves partitures es va publicar al catàleg del fotògraf David Palacín per a la Biennal de Dakar (2002), on també col·laboraven altres músics com Youssou N'Dour i el cantaor flamenc El Cabrero.
Va ser el pregoner de les festes patronals de Sant Pere i Sant Pau 2015 a la seva ciutat natal, Burgos.

## Referències

* ↑ Beltrán Rohr, Daniel: «Andanzas entre nuevas canciones Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine.», El País, 31 de març de 2004.
* ↑ 'Doce + una' será el título definitivo del nuevo disco de Joaquín Sabina, Elmundo.es, 29 de julio de 2005.
* ↑ Melcón, Álvaro: «Vs renacimiento musical», Diario de Burgos, 31 de maig de 2009.
* ↑ Ficha de Argentina, la casa desaparecida en IMDb.
* ↑ A.S.R.: «Fetén Fetén, la pequeña rebelión de Diego y Jorge Arxivat 2011-10-26 a Wayback Machine.», El correo de Burgos, 24 d'octubre de 2011.
* ↑ Casado, Marta: «Los instrumentos insólitos tomarán la Casa de Cultura de Gamonal», El correo de Burgos, 16 de septiembre de 2011.
* ↑ López de la Hera, Inmaculada: «La historia de Gorée», Diario de Burgos, 9 de mayo de 2012.
* ↑ «Que empiece lo bueno». Diario de Burgos, 26-06-2015. [Consulta: 26 juny 2015].
# Diego Gallo González

Diego Gallo González (28 de juny de 1982) és un nedador d'esquena olímpic uruguaià.
Gallo va competir en representació de l'Uruguai durant els Jocs Olímpics d'estiu de 2000. Durant la competició va establir el rècord uruguaià en 100 metres d'esquena en 58.18.

## Referències

* ↑ «UruguayTotal :». [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «terra | Juegos Olimpicos», 30-11-2007. Arxivat de l'original el 2007-11-30. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ Perfil a terra.com.uy Arxivat 2007-11-30 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Serrana Fernández
# Cal Toio

Cal Toio és una casa de Tírvia (Pallars Sobirà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa composta per planta baixa i dos pisos alts, el darrer sota la coberta de llicorella a dues aigües de lleugera inclinació. La façana principal al c/ Cuberts està situada en un lateral de la coberta. A la planta baixa, s'obre un porxo de fusta, en el qual s'obre la porta de reduïdes dimensions amb llinda i muntants de fusta tallada decorats amb motllures. El mur és de pedra sense desbastar. Per contra, el parament dels pisos superiors, és format per un entramat de cabirons, pedres i morter. En el primer pis, hi ha una finestra balconera i en el segon dues petites finestretes.La façana de la plaça Major destaca una terrassa(antigament coberta amb estructura de fusteria negra afinestrada fins al llosat) al primer pis. Porta i finestra a la planta baixa. El segon pis(en segon pla) retallat per la terrassa té una finestra.

## Referències

* ↑ «Cal Toio». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Trenta-dos

El trenta-dos és un nombre natural i parell que va entre el trenta-u i el trenta-tres. S'escriu 32 en xifres àrabs, XXXII en les romanes i 三十二 en les xineses.
Ocurrències del trenta-dos:
* És la xifra que representa el germani
* En graus Fahrenheit, temperatura de congelació de l'aigua
* Quantitat de dents d'un humà adult incloent el queixal del seny
* El nombre de caselles d'un sol color o de fitxes en els escacs
* El prefix telefònic de Bèlgica.
* La rosa dels vents té 32 rumbs.
* Una pilota de futbol és un políedre format per 32 cares anomenat icosàedre truncat
* Designa l'any 32 i el 32 aC.
# Túnel de la Mola

El Túnel de la Mola és el túnel que uneix Sóller amb el Port de Sóller, a Mallorca. Passa per davall de la muntanya anomenada La Mola, d'aquí el seu nom.
Fou inaugurat el 24 de febrer de 2007. El seu cost fou de 21,5 milions d'euros. La infraestructura compta amb un traçat de 2.149 metres, dels quals uns 1.329 són en túnel. Es construí per tal d'eliminar el trànsit rodat de la primera línia de mar al nucli del Port de Sóller.