OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Freesia viridis

Freesia viridis és una planta fanerògama que pertany a la família de les iridàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

Freesia viridis és una planta herbàcia perennifòlia, geòfita que assoleix una grandària de 0,1 - 0,3 m d'altura, a una altitud de 155 - 860 metres a Sud-àfrica

## Taxonomia

Freesia viridis va ser descrita per (Aiton) Goldblatt i J.C.Manning i publicat a Systematic Botany 20(2): 172. 1995.

### Etimologia

Freesia nom genèric que va ser dedicat en honor del metge alemany Friedrich Heinrich Theodor Freese (1795-1876).
viridis: epítet llatí que significa "de color verd".

### Sinonímia

* Anomatheca viridis (Aiton) Goldblatt
* Anomatheca viridis subsp. crispifolia Goldblatt
* Gladiolus viridis Aiton
* Lapeirousia viridis (Aiton) L.Bolus
* Montbretia viridis (Aiton) Voigt
* Tritonia viridis (Aiton) Ker Gawl.
* Waitzia viridis (Aiton) Kreysig

## Referències

* ↑ «Freesia viridis». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia viridis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ «Freesia viridis». The Plant List. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia viridis». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 8 abril 2015].

## Bibliografia

* Syst. Bot. Monogr. 20: 161-178 (1995).
# Luciano Storero

Luciano Storero (Pinasca, Piemont, 26 de setembre de 1926 – 1 d'octubre de 2000) és un bisbe catòlic italià, diplomàtic al servei de la Santa Seu.

## Biografia

Fou ordenat sacerdot el 29 de juny de 1949. El 22 de novembre de 1969 fou nomenat arquebisbe titular de la diòcesi de Tigimma i el mateix dia fou nomenat delegat apostòlica. El 24 de desembre de 1970 fou nomenat nunci apostòlic a la República Dominicana. Va servir com a Pro-Nunci al Gabon, Camerun i Guinea Equatorial de 1973 a 1976. De 1976 a 1981 fou nomenat nunci apostòlic a l'Índia. També va servir com a nunci apostòlic a Veneçuela de 1981 a 1990. Després d'exercir com a nunci a Grècia, el 15 de novembre de 1995 fou nomenat com a desè Nunci apostòlic a Irlanda. Va romandre en aquest càrrec fins a la seva mort l'1 d'octubre de 2000.
Com a nunci a Irlanda en 1997, als Estats Units es va informar en gener de 2011 que Storero havia signat una carta de dues pàgines que advertira als bisbes irlandesos contra la implementació d'una política "que incloïa un 'informe obligatori' de presumptes abusadors a les autoritats civils." La política, que havia estat aprovada pels bisbes irlandesos, va posar l'església irlandesa en oposició a Storero i el Vaticà. Aquesta oposició no es va invertir almenys fins que llavors cardenal Ratzinger (després Benet XVI) va ser posat a càrrec de la Congregació per a la Doctrina de la Fe per Joan Pau II en 2001. En aquest moment el Vaticà va començar "a inclinar la balança [en] el dret canònic ... a favor de les víctimes. Però ha [el Papa] fet prou?" preguntava un informe anterior a 2011 a la cadena Raidió Teilifís Éireann. "El Vaticà encara ha de reconèixer la seva contribució a la creació del problema, en primer lloc ... [quan] posa la reputació de l'Església i l'evitació d'escàndol per sobre de les preocupacions de les víctimes [sota Storero i abans]."

## Referències

* ↑ Luciano Storero a vicariatusurbis.org
* ↑ «Text de la carta». Arxivat de l'original el 2012-10-07. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ Goodstein, Laurie; Rachel Donadio contributed reporting from Rome. "Vatican Warned Bishops Not to Report Child Abuse", The New York Times, 18 de gener de 2011. Retrieved 2011-01-18.
* ↑ "Unspeakable Crimes", RTÉ television, Jan. 14, 2011. Link may migrate here. Consultat 2011-01-18.
# Scorpaena cardinalis

Scorpaena cardinalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja principalment petits animals bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima temperat que viu entre roques, esquerdes i coves.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Nova Zelanda i Austràlia.

## Costums

És nocturn.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 «Scorpaena cardinalis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Russell, B.C., 1983. The food and feeding habits of rocky reef fish of north-eastern New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 17(2):121-145.
* ↑ Russell, B.C., 1983.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Borat

Els borats són compostos químics que contenen oxoanions de bor en estat oxidat +3. L'ió borat més simple, BO₃$^{3−}$, té una estructura trigonal planar. Altres borats estan fets de BO₃ trigonal o unitats estructurals tetrahèdriques BO₄, compartint àtoms d'oxigen. El bor es troba a la natura principalment com minerals borats o borosilicats.

## Ions polimèrics

Es coneixen un gran nombre d'ions de borat polimèrics. Es fan per la reacció de B(OH)₃ o B₂O₃ amb òxids de metall. Entre els exemples hi ha:
* diborat B₂O₅$^{4−}$ e.g. in Mg₂B₂O₅ (suanita)
* triborat B₃O₇$^{5-}$ in CaAlB₃O₇ (johachidolita)
* tetraborat B₄O$_9$$^{6−}$ in e.g. Li₆B₄O$_9$
* metaborats, com el LiBO₂ contenen llargues cadenes de BO₃ trigonal.
* borats que contenen 3 o 4 bors coordinats, incloent l'anió en el bòrax.

## Usos

* El vidre borosilicat es coneix també com pyrex, és resistent al trencament quan s'escalfa.
Sals comunes de borats inclouen el metaborat de sodi, NaBO₂, i el bòrax. El bòrax és bastant soluble en aigua i per això els seus dipòsits només en troben en llocs molt àrids com la vall de la Mort de califòrnia el desert d'Atacama.

## Enllaços externs

* suanite at webmineral
* johachidolite at webmineral
* Non-CCA Wood Preservatives: Guide to Selected Resources - National Pesticide Information Center Arxivat 2007-10-31 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Egon Wiberg, Arnold Frederick Holleman (2001) Inorganic Chemistry, Elsevier ISBN 0-12-352651-5
# Tectònica de pell fina

La tectònica de pell fina és un dels estils de deformació tectònica que pot tenir lloc en situacions d'escurçament de l'escorça continental, caracteritzat per l'apilament d'encavalcaments que afecten principalment a la coberta sedimentària i en menor mesura al basament cristal·lí. El terme es contraposa al de tectònica de pell gruixuda, estil de deformació que presenta fractures d'escala cortical.
L'estil de deformació de pell fina és típic dels cinturons de plecs i mantells de corriment que voregen alguns orògens, particularment quan existeixen bons nivells d'enlairament, com a capes de lutites o evaporites

## Referències

* ↑ Pfiffner, A. «Thick-skinned and thin-skinned styles of continental contraction». Geological Society of America Special Papers, 414, 2006, pàg. 153–177. DOI: 10.1130/2006.2414(09).
* ↑ Hatcher, R. D. (2007). «Confirmation of thin-skinned thrust faulting in foreland fold-thrust belts and its impact on hydrocarbon exploration: Bally, Gordy, and Stewart, Bulletin of Canadian Petroleum Geology, 1966». Search and Discovery, 70034.
# Selles-sur-Cher

«Selles-sur-Cher» té aquests significats:
* Selles-sur-Cher (formatge), formatge de pasta tova amb pell florida francès elaborat amb llet de cabra a Sologne, al poble de Selles-sur-Cher
* Selles-sur-Cher (municipi), comuna al departament de Loir i Cher (regió del Centre-Vall del Loira)
* Cantó de Selles-sur-Cher, cantó al departament de Loir i Cher, a la regió del Centre - Vall del Loira
# Coralloïta

La coralloïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Giorgio Corallo (13 d'agost de 1937, Gènova, Itàlia -), col·leccionista de minerals italià, qui va trobar per primera vegada diversos minerals nous a Ligúria, incloent la cassagnaïta, la gravegliaïta i la reppiaïta.

## Característiques

La coralloïta és un arsenat de fórmula química Mn$^{2+}$Mn$^{3+}$₂(AsO₄)₂(OH)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010, sent publicada per primera vegada el 2012. Cristal·litza en el sistema triclínic. Estructuralment es troba relacionada amb el grup de l'arthurita, la bermanita i l'ercitita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la coralloïta pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu de Mineralogia del Departament de Geosciències de la Universitat de Pàdua, a Itàlia, amb el número de catàleg: 2010-001.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Monte Nero, situada a la localitat de Rocchetta di Vara, a la província de La Spezia (Ligúria, Itàlia). També ha estat descrita a la mina Valletta, a la localitat de Vallone della Valletta, dins la província de Cuneo (també a Itàlia), i a dos indrets del cantó suís dels Grisons: Falotta i Splügen. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Coralloite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2021].
# Freesia laxa

Freesia laxa és una petita planta amb corms que pertany a la família de les iridàcies. És originària de la zona oriental d'Àfrica meridional des de Kenya fins al nord-est de Sud-àfrica. Es cultiva en jardins com a planta ornamental.

## Descripció

Freesia laxa creix a partir de corms, assolint uns 15-30 cm d'altura. Les fulles verdes es disposen en forma de ventall pla del que emergeix la tija de la flor. Les flors són aplanades, d'uns 2 cm de diàmetre. El seu color varia considerablement. El color de fons és el color vermell, blanc o blau pàl·lid. Les bases dels tres més baixos tèpals en general tenen un to marcat més fosc, que podrà ser de color vermell o porpra, encara que està absent en la forma de color blanc pur. Les llavors són de color vermell brillant.

## Distribució

És originària de la part oriental d'Àfrica meridional, des de Kenya a Sud-àfrica, on creix en condicions una mica humides. Mor el corm a l'hivern, a créixer de nou al final de la primavera i la floració a l'estiu. En la natura, en l'hemisferi sud, floreix entre octubre i desembre.

## Taxonomia

Freesia laxa va ser descrita per (Thunb.) Goldblatt i J.C.Manning i publicat a Journal of Botany, British and Foreign 66: 141. 1928.

### Etimologia

Freesia nom genèric que va ser dedicat en honor del metge alemany Friedrich Heinrich Theodor Freese (1795-1876).
laxa: epítet llatí que significa "laxa".

### Sinonímia

* Gladiolus laxus Thunb.
* Meristostigma laxum (Thunb.) A.Dietr.
* Lapeirousia laxa (Thunb.) N.e.br.
* Anomatheca laxa (Thunb.) Goldblatt
* Lapeirousia cruenta (Lindl.) Baker
* Freesia cruenta (Lindl.) Klatt.

## Referències

* 1 2 "Freesia laxa", World Checklist of Selected Plant Families, Royal Botanic Gardens, Kew, <http://apps.kew.org/wcsp/namedetail.do?name_id=328131>. Consulta: 13 agost 2012
* 1 2 Mathew, Brian (1987), The Smaller Bulbs, London: B.T. Batsford, ISBN 978-0-7134-4922-8, p. 9
* ↑ Innes, Clive (1985), The World of Iridaceae, Ashington, UK: Holly Gate International, ISBN 978-0-948236-01-3, p. 18
* ↑ «Freesia laxa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ A Epítets Botànics

## Bibliografia

* Pink, A. (2004). Pink, A.. . Project Gutenberg Literary Archive Foundation.

## Enllaços externs

* Freesia laxa
# Luciano Sánchez García

Luciano Sánchez García (Béjar, Salamanca, 28 de maig de 1944), conegut com a Vavá II o simplement Vavá, és un exfutbolista espanyol. Va desenvolupar la major part de la seva carrera professional en l'Elx CF, equip on va conquerir el Trofeu Pitxitxi la temporada 1965/66. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Vavá II va començar la seva carrera a l'equip de la seva ciutat natal, el CD Béjar Industrial. El 1963 va fitxar per l'Elx CF, encara que la primera temporada va jugar en l'equip filial, l'Elx CF Il·licità, a Segona Divisió.
Va debutar a Primera Divisió el 18 d'octubre de 1964, en un partit contra la UD Las Palmas en el qual va marcar un gol. El 1965, va jugar un partit amistós a les files del FC Barcelona. L'any següent, la temporada 1965/66, va ser el màxim golejador de la lliga espanyola, amb 19 gols, fet que el converteix en l'únic jugador en la història de l'Elx CF que ha aconseguit el Pitxitxi. Pocs mesos després també es va convertir en el primer jugador de l'Elx a vestir la samarreta de la selecció espanyola (amb la qual va disputar 2 partits, sense marcar, però, cap gol). El 1969 va ser subcampió de la Copa del Generalíssim, el major èxit esportiu en la història del club il·licità. La final fou guanyada per l'Athletic Club per 1-0 i Vavá II va disputar el partit complet.
Tot i perdre la categoria la temporada 1970/71, va seguir jugant amb l'Elx CF a Segona Divisió. El 1974 va fitxar pel RC Deportivo de la Coruña, i acabà a la UD Melilla.

## Referències

* ↑ «Vavá: Luciano Sánchez García». BDFutbol. [Consulta: 17 juny 2017].
* ↑ Toni Closa, Gran diccionari de jugadors del Barça, Editorial Base, 2015.
* ↑ Palomar, J. «Emotivo homenaje a Vavá, «pichichi» de Primera División con el Elche en la 65-66» (en castellà). Información, 02-03-2014. [Consulta: 17 juny 2017].
* ↑ Closa, Toni; Pablo, Josep; Salas, José Alberto; Mas, Jordi. Gran diccionari de jugadors del Barça. Barcelona: Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Scorpaena colorata

Scorpaena colorata és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 9,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 100-219 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Hawaii.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Gilbert, C. H., 1905. II. The deep-sea fishes of the Hawaiian Islands. A: The aquatic resources of the Hawaiian Islands. Bull. U. S. Fish Comm. v. 23 (pt 2) (for 1903): 577-713, Pls. 66-101.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Scorpaena colorata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Eschmeyer, W.N. i J.E. Randall, 1975. The scorpaenid fishes of the Hawaiian Islands, including new species and new records (Pisces: Scorpaenidae). Proc. Calif. Acad. Sci. 40(11):265-334.
* ↑ Borets, L.A., 1986. Ichthyofauna of the northwestern and Hawaiian submarine ranges. J. Ichthyol. 26(3):1-13.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bramocharax dorioni

Bramocharax dorioni és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: conca del riu Usumacinta.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. & J. F. Bransford 1877. Synopsis of the fishes of Lake Nicaragua. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 29: 175-191.
* ↑ Rosen, D. E. 1970. A new tetragonopterine characid fish from Guatemala. American Museum Novitates Núm. 2435: 1-17.
* ↑ «Bramocharax dorioni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rafael Collado García

Rafael Collado Garcia, més conegut com a Coco (Albacete, 1 de juliol de 1969) és un exfutbolista castellanomanxec, que jugava de defensa.

## Trajectòria

Va sorgir del planter de l'Albacete Balompié, el club on més va reeeixir. Amb l'equip manxec va arribar a la primera divisió la temporada 91/92 i va estar cinc anys amb el formatge mecànic, sent titular en totes elles.
Amb el descens de l'Albacete a Segona, a l'estiu del 96 fitxa pel CA Osasuna, on amb prou feines jugaria deu partits de la temporada 96/97. En aquest moment comença el declivi de la carrera de Coco. Sense disputar cap minut de la temporada 97/98 amb els osasunistes, la campanya següent marxa al Yeclano, i acaba la campanya al CD Calahorra. De nou al Yeclano, tot just apareix a l'equip murcià per recalar a les files del Linares.
La 01/02 la juga entre el Mejoreño i el Quintanar, i finalment, del 2002 al 2004 milita al CD Logroñés, on penja les botes amb 160 partits a primera divisió i tres gols al seu haver.
# Tetrasacàrid

Un tetrasacàrid és un oligosacàrid que pot hidrolitzar-se en quatre molècules de monosacàrid, que poden ser iguals o diferents. Per exemple, l'estaquiosa origina per hidròlisi una molècula de glucosa, una de fructosa i dues de galactosa.
La fórmula general d'un tetrasacàrid és C$_{24}$H$_{42}$O$_{21}$.

## Referències

* ↑ Centelles Serra et al., 2009, p. 106.

## Bibliografia

* Centelles Serra, J. J.; Farràs Soler, J.; Imperial Ródenas, S.; Velasco Castrillo, M. D. Estructura de compostos orgànics i biomolècules. Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2009. ISBN 978-84-475-3427-2.

## Vegeu també

* Carbohidrat
* Polisacàrid
# Llista d'ocells de les Illes Crozet

Aquesta llista d'ocells de les Illes Crozet inclou totes les espècies d'ocells trobats a les Illes Crozet: 40, de les quals 6 es troben amenaçades d'extinció a nivell mundial.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Sphenisciformes
### Spheniscidae

* Aptenodytes patagonicus
* Pygoscelis papua
* Pygoscelis antarcticus
* Eudyptes chrysocome
* Eudyptes chrysolophus

## Procellariiformes
### Diomedeidae

* Diomedea exulans
* Thalassarche chrysostoma
* Thalassarche melanophris
* Thalassarche cauta
* Thalassarche chlororhynchos
* Phoebetria fusca
* Phoebetria palpebrata

### Procellariidae

* Macronectes giganteus
* Macronectes halli
* Thalassoica antarctica
* Daption capense
* Pterodroma macroptera
* Pterodroma lessonii
* Pterodroma mollis
* Halobaena caerulea
* Pachyptila salvini
* Pachyptila desolata
* Pachyptila belcheri
* Pachyptila turtur
* Procellaria cinerea
* Procellaria aequinoctialis
* Aphrodroma brevirostris

### Hydrobatidae

* Garrodia nereis
* Oceanites oceanicus
* Fregetta tropica

### Pelecanoididae

* Pelecanoides georgicus
* Pelecanoides urinatrix

## Pelecaniformes
### Phalacrocoracidae

* Phalacrocorax melanogenis

## Anseriformes
### Anatidae

* Anas eatoni

## Anseriformes
### Charadriidae

* Vanellus armatus

### Chionididae

* Chionis minor

### Laridae

* Larus dominicanus

### Sternidae

* Sterna vittata
* Sterna virgata

## Cuculiformes
### Cuculidae

* Cuculus canorus

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Freesia verrucosa

Freesia verrucosa és una planta fanerògama que pertany a la família de les iridàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

Freesia verrucosa és una planta herbàcia perennifòlia, geòfita que assoleix una grandària de 0,08 - 0,2 m d'altura a Sud-àfrica

## Taxonomia

Freesia verrucosa va ser descrita per (Vogel) Goldblatt i J.C.Manning i publicat a Systematic Botany 20(2): 171. 1995

### Etimologia

Freesia nom genèric que va ser dedicat en honor del metge alemany Friedrich Heinrich Theodor Freese (1795-1876).
verrucosa: epítet llatí que significa "berrugosa".

### Sinonímia

* Anomatheca juncea (Pourr.) Ker Gawl.
* Anomatheca verrucosa (B.Vogel) Goldblatt
* Freesia juncea (Pourr.) Klatt
* Gladiolus amabilis Salisb.
* Gladiolus excisus Jacq.
* Gladiolus junceus L.f.
* Gladiolus paniculatus Pers.
* Gladiolus polystachyus Andrews
* Gladiolus pulchellus Salisb.
* Ixia verrucosa B.Vogel basónimo
* Lapeirousia juncea Pourr.
* Lapeirousia juncea Ker Gawl.
* Meristostigma junceum (Pourr.) Steud.
* Peyrousia juncea (Pourr.) Poir.

## Referències

* ↑ «Freesia verrucosa». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia verrucosa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ «Freesia verrucosa». The Plant List. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia verrucosa». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 8 abril 2015].

## Bibliografia

* Syst. Bot. Monogr. 20: 161-178 (1995).