OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cryptoheros chetumalensis

Cryptoheros chetumalensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic de l'Amèrica Central: Belize i Mèxic.

## Referències

* 1 2 «Cryptoheros chetumalensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Schmitter-Soto, J.J. 2007. A systematic revision of the genus Archocentrus (Perciformes: Cichlidae), with the description of two new genera and six new species. Zootaxa 1603:1-78.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marc Atili

Marc Atili és el nom dels següents personatges:
* Marc Atili (duumvir), duumvir
* Marc Atili (poeta), poeta còmic romà
* Marc Aquili Règul informador de Neró
* Marc Atili Règul (cònsol 335 aC), cònsol romà el 335 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 294 aC), cònsol el 294 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 267 i 256 aC), cònsol el 267 aC i el 256 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 227 i 217 aC), cònsol el 227 aC i el 217 aC
* Marc Atili Serrà (triumvir), magistrat romà
* Marc Atili Serrà (pretor), pretor el 152 aC
# Protortòpters

Els protortòpters (Protorthoptera) són un ordre extint d'insectes del Paleozoic que representen un tàxon calaix de sastre i un assemblatge parafilètic que agrupa diversos grups basals de neòpters. Van aparèixer durant el Carbonífer mitjà (Serpukhovià tardà o Baixkirià primerenc), convertint-se en els insectes alats més antics coneguts del registre fòssil. Els lòbuls pronotals semblen expandir-se per formar un escut. El grup inclou als avantpassats de tots els insectes polineòpters.

## Referències

* Carpenter, F. M. 1992. Superclass Hexapoda. Volume 3 of Part R, Arthropoda 4; Treatise on Invertebrate Paleontology, Boulder, Colorado, Societat Geològica dels Estats Units (Geological Society of America).
* Grimaldi, David and Engel, Michael S. (2005-05-16). Evolution of the Insects, Cambridge University Press. ISBN 0-521-82149-5.
# Nhamatanda

Nhamatanda (fins 1975 Vila Machado) és un municipi de Moçambic, situat a la província de Sofala. Era el centre del districte de Nhamatanda. En 2007 comptava amb una població de 25.902 habitants. Es troba al llarg de l'anomenat corredor de Beira entre Harare a Zimbabwe i Beira.
La ciutat ha rebut diversos noms al llarg de la història. Anomenada Bambu Creek pels anglesos, els portuguesos la refundaren en 1898 com a Nova Fontesvila en honor del primer ministre portuguès António Maria de Fontes Pereira de Melo. En la dècada de 1920 canvià el nom pel de Vila Machado, en honor de Joaquim José Machado, enginyer portuguès responsable de la construcció del ferrocarril de Beira a Harare. Després de la guerra d'independència de Moçambic en 1975 va rebre el nom actual, pres d'una paraula chisena que vol dir troncs grans.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «Perfil do Distrito do Nhamatanda» (en portuguese). Ministry of State Administration, 2005. [Consulta: 9 novembre 2016].
# Arisemus amydrus

Arisemus amydrus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Brian Victor Brown, 2009. Manual of Central American Diptera. Vol. 1. National Research Council Canada. NRC Research Press. ISBN 0660198339. «Enllaç». (anglès)
# Glacera Nabesna

La glacera Nabesna (en anglès Nabesna Glacier) és una glacera que es troba a l'estat d'Alaska, als Estats Units. Alimentada per les nevades de les muntanyes Wrangell, els seus 85 km de llarg la converteixen en la vall glacial més llarga d'Amèrica del Nord i la més llarga del món de les valls glacial interiors.
La glacera s'inicia en un extens camp de gel que cobreix el vessant nord del mont Wrangell, un gran volcà en escut, a 4.317 m. Inicialment es dirigeix cap a l'est, passant vora altres pics volcànics com el mont Blackburn i els Atna Peaks, per tot seguit girar cap al nord a la seva fi, a uns 900 m d'altitud, i uns 24 km al sud de l'antic assentament miner de Nabesna. Durant el seu llarg recorregut la glacera és alimentada per unes 40 glaceres tributàries. La fosa del gel a la seva fi dona lloc al naixement del riu Nabesna, que es dirigeix cap al nord a través del Refugi Nacional de Fauna Salvatge de Tetlin fins a unir-se al riu Tanana.
En la seva part central, es comporta com una presa de retenció d'escorrentia natural amb la formació de diversos llacs petits en els seus flancs.
El seu nom prové del nom del riu Nabesna, i se li va donar el 1902 per F. C. Schrader del U.S. Geological Survey. Avionetes especialment equipades per conduir escaladors i científics poden aterrar en la part central de la glacera, a uns 2.000 metres, quan la neu cobreix les escletxes.

## Referències

* ↑ «Dynamic Behavior of the Bering Glacier-Bagley Icefield System During a Surge». European Space Agency. [Consulta: 14 juny 2010].
* ↑ «Nabesna Glacier (Wrangell-St. Elias National Park & Preserve)». [Consulta: 8 març 2007].
* ↑ «Glaciers (Wrangell-St. Elias National Park & Preserve)». [Consulta: 8 març 2007].
* ↑ «USGS GNIS: Nabesna Glacier». [Consulta: 5 gener 2014].

## Enllaços externs

* «Nabesna Road (Wrangell-St. Elias National Park & Preserve)». [Consulta: 8 març 2007].
# La Canyada del Fenollar

La Canyada del Fenollar és una entitat de població de 13 km² formada per diversos nuclis aïllats del municipi d'Agost, a la comarca de l'Alacantí. Els nuclis són: L'Alabastre, el Barri de Granada, La Canyada, l'Ermita de Sant Jaume, El Pintat, la Rambla del Pepior, la Rambla del Rollet, i molts habitatges unifamiliars escampats pel territori.

## Referències

* ↑ «La Cañada lucha por restaurar el lavadero, antiguo motor económico de la pedanía» (en castellà). La verdad.
# Manuel Lorenzo González

Manuel Lorenzo González (Calañas, 1909 o 1910-Madrid, 1940) va ser un polític i sindicalista espanyol.

## Biografia

Nascut en la localitat de Calañas, cap a 1909 o 1910, de professió va ser emprat de comerç. Va estar afiliat a l'Associació de dependents de comerç i empleats d'escriptoris, sindicat del qual seria vicepresident (1931), president (1933-1934) i també secretari general (1934-1936). Membre del PSOE, a l'abril de 1936 va ser escollit compromissari del PSOE per Huelva per a l'elecció del nou President de la República. Es va iniciar en la maçoneria, on va emprar el pseudònim «Marconi».
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes. Durant la contesa arribaria a formar part de comissari polític de l'Exèrcit Popular de la República, sent comissari de les divisions 46a Divisió —manada per «El Campesino»— i 38a Divisió, actuant al front d'Extremadura.
Al final de la contesa va ser detingut pels franquistes a Baeza (Jaén). Seria traslladat a Madrid, on uns mesos després va ser jutjat en Consell de Guerra celebrat el 6 d'octubre de 1939, i fou condemnat a mort. Va ser afusellat al cementiri de l'Est de Madrid el 20 de juliol de 1940.

## Referències

* ↑ Álvarez, 1989, p. 180-188.
* ↑ Espinosa Maestre, 1996, p. 53-54.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 180.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 188.
* ↑ Engel, 1999, p. 216.
* ↑ García Muñoz, 2012, p. 353.
* ↑ Núñez i Rojas, 1997, p. 205.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Espinosa Maestre, Francisco. La Guerra civil en Huelva. Diputación Provincial de Huelva, 1996.
* García Muñoz, Manuel. Los fusilamientos de La Almudena. La violencia sectaria en Madrid durante los años de guerra y posguerra. La Esfera de los Libros, 2012.
* Núñez, Mirta; Rojas, Antonio. Consejo de guerra: los fusilamientos en el Madrid de la posguerra (1939-1945). Madrid: Compañía Literaria, 1997.
# Prokhlàdne (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Prokhlàdnoie».
Prokhlàdne (en (ucraïnès): Прохладне, en rus: Прохладное, Prokhlàdnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 621 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Màngüix i fins al 1962 Partizànske.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Prokhlàdnoie d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Nha fala

Nha fala és una pel·lícula de ficció dirigida per Flora Gomes el 2002. És una coproducció entre França, Luxemburg i Portugal.

## Argument

Vita es prepara per deixar el seu poble de Guinea Bissau per anar a estudiar a París. Abans de la seva partida, la seva mare li recorda la maledicció ancestral que pesa sobre les dones de la seva família: els està prohibit cantar, sota pena d'ésser copejades per la mort. A París, Vita cau enamorada de Pierre, un jove músic. Una nit, es deixa portar a cantar. Vita s'aterreix del que acaba de fer. Però, Pierre queda esglaiat pel seu talent. Animada per ell, ella enregistra un disc i es converteix en una vedet.

## Repartiment

* Fatou N'Diaye: Vita
* Jean-Christophe Dollé: Pierre
* Ângelo Torres: Yano
* Bia Gomes: la mare de Vita
* Jorge Quintino Biague: Mito el boig
* Carlos Imbombo: Caminho
* François Hadji-Lazaro: Bjorn
* Danièle Évenou: la mare de Pierre
* Bonnafet Tarbouriech: el pare de Pierre

## Premis

* Premi Arc de Sant Martí, Mostra de Venècia, 2002.
* Premi Llanterna Màgica, Mostra de Venècia 2002.
* Premi Amiens Metropole, Festival Amiens 2002.
* Gran Premi Signis, Festival Amiens 2002.
* Premi UEMOA, FESPACO 2003.
* Gran Premi Vues d'Afrique, Montreal 2004.

## Referències

* «Nha falah» (en castellà). Festival cine africano. [Consulta: 26 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Nha fala a Allociné
* Nha Fala a Ciné-Ressources
# Apilocrocis

Apilocrocis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Apilocrocis albicupralis (Hampson, 1918)
* Apilocrocis albipunctalis (Hampson, 1918)
* Apilocrocis brumalis (Barnes & McDunnough, 1914)
* Apilocrocis cephalis (Walker, 1859)
* Apilocrocis excelsalis (Schaus, 1912)
* Apilocrocis glaucosia (Hampson, 1912)
* Apilocrocis novateutonialis Munroe, 1968
* Apilocrocis pimalis (Barnes & Benjamin, 1926)
* Apilocrocis pseudocephalis Munroe, 1968
* Apilocrocis steinbachi Munroe, 1968
* Apilocrocis yucatanalis Munroe, 1968

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 16 febrer 2011].
# Llibre dels morts d'Amenemhat

El Llibre dels morts d'Amenemhat és un rotllo de set metres de llarg exhibit al Museu Reial d'Ontario i considerat un dels seus tresors. Un Llibre dels Morts és un artefacte funerari (i religiós) clau trobat a qualsevol tomba de l'antic Egipte. Els arqueòlegs han descobert un ampli rang d'estils i detalls en rotllos, el que ha portat als acadèmics a concloure que el Llibre dels morts va ser un objecte que qualsevol egipci de l'Antiguitat s'assegurava de tenir per al viatge cap a l'altra vida.

## El Llibre dels morts del ROM

El Llibre dels morts del ROM és un dels denominats "tresors" (Iconic Objects) de la seva col·lecció. Adquirit a l'Egipte per Charles T. Currelly, aquest llibre és un rotllo de set metres de llarg que va ser trobat a la tomba d'Amenemhat a prop de Luxor. Restaurat el 2009, el Llibre dels morts d'Amenemhat compta amb un nombre d'imatges i escriptures úniques. Fragments del rotllo es troben en exhibició permanent a la galeria egípcia.

## Amenemhat

Amenemhat va ser un egipci acabalat que va viure a prop de Luxor durant el període ptolemaic (al voltant dels anys 300-320 aC).

## Referències

* ↑ Michalowicz, Stephen. "The ROM Resurrects the Dead" . The Torontoist. 2009. Retrieved July 31, 2013
* 1 2 Bradshaw, James. "A little piece of the afterlife". The Globe and Mail. 2009. Retrieved July 31, 2013
* ↑ Shaw, Roberta. "New Life for the ROM's Book of the Dead".ROM Magazine. Vol.41 No.1. 2008. Retrieved July 31, 2013
* ↑ "The Royal Ontario Museum Brings the Book of the Dead Back to Life" . artdaily.org. Retrieved July 31, 2013
# Glacera Mölltaler

La glacera Wurtenkees, reanomenada Mölltaler (en alemany: « glacera de la vall del riu Möll ») per raons de màrqueting, és situada a prop de Flattach al nord-oest del Land de Caríntia a Àustria. La glacera Mölltaler és avui més coneguda per a la seva Estació d'esquí de mida mitjana, que va ser equipada amb el seu primer remuntador l'any 1987.

## Domini esquiable

El domini esquiable és situat sobre la glacera així com riu avall de la glacera, sobre els pendents del mont Schareck (3.122 m). Està connectat a la vall per un funicular, el Mölltaler Gletscher Exprés. Construït als anys 1990, permet agafar la glacera molt ràpidament - aquesta estava connectada fins llavors únicament per una carretera. El domini esquiable comença directament a partir de la parada d'arribada del funicular, amb un telecabina connectant pròpiament amb la glacera, a continuació un telecadira desembragable connectant el punt culminant del domini. La resta dels remuntadors mecànics és de concepció menys moderna.
El domini esquiable és de mida mitjana per ser a la Caríntia. És, per a la regió, un dels únics de tanta altitud i implantat més enllà del límit del bosc, i l'únic situat sobre una glacera. Es tracta del més petit domini esquiable sobre glacera d'Àustria (8 glaceres equipades en total) després de la glacera del Dachstein. La pista més llarga del domini és la FIS, amb a prop de 7 km i 1.000 m de desnivell.
Previst en una principi per a la pràctica de l'esquí tot l'any, la insuficiència de neu a l'estiu ha portat a partir de 1998 a tancar el domini esquiable de la mitjans de maig a mitjans de juny, i a reduir el nombre de remuntadors mecànics en servei durant el període estival. Un sistema de canons de meu es va instal·lar igualment directament sobre la glacera.
Una pista d'esquí de fons, de 2,5 km de longitud va ser traçada a 2.200 m d'altitud.
L'estació és membre dels grup d'estacions d'esquí Hit i TopSkiPass Kärnten & Osttirol.

## Referències

* ↑ «Wurtenkees, Alps – world glacier monitoring service» (en anglès). [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Schöner, W.; Auer, I.; Böhm, R.; Hammer, N.; Wiesinger, T. «Retreat of Wurtenkees, European East Alps, since 1850» (en anglès). Annals of Glaciology, 24, 1997/ed, pàg. 102–105. DOI: 10.3189/S0260305500012003. ISSN: 0260-3055.
* ↑ Germany, Snowtimes, Köln. «SKIURLAUB - WINTERURLAUB | SKIPASS INKL | LAST MINUTE SKI». [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «Schareck, 3123m - Herzog-Ernst-Spitze, 2933m - Mölltaler Gletscher (Goldberggruppe, Kärnten - Salzburg)». [Consulta: 29 desembre 2020].
# Ridgeville (Alabama)

Ridgeville, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ridgeville tenia 158 habitants, 64 habitatges, i 44 famílies La densitat de població era de 80,3 habitants/km².
Dels 64 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,8% hi vivien parelles casades, en un 32,8% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones hi havia 119,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 16.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.286 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 17.464 $. Aproximadament el 45,3% de les famílies i el 46,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ridgeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ridgeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Cuco Martina

Rhu-endly Aurelio Jean-Carlo "Cuco" Martina (25 de setembre de 1989) és un futbolista professional de Curaçao que juga com a lateral dret, defensa central o centrecampista defensiu pel NAC Breda.

## Enllaços externs

* Perfil a la web de l'Everton F.C. (anglès)
* Dades estadístiques sobre Cuco Martina a soccerbase.com
# Eros Riccio

Eros Riccio (Lucca, Toscana, 1 de desembre de 1977) és un jugador d'escacs italià, que té el títol de Gran Mestre d'escacs per correspondència des de 2010. És campió de Freestile Chess, subcampió d'Europa i medalla de bronze olímpica amb l'equip nacional italià d'escacs per correspondència, i campió del món d'escacs FICGS. També l'autor de Sikanda, un llibre personal d'obertures d'escacs.

## Resultats destacats en competició

Riccio ha guanyat un campionat italià d'escacs per correu electrònic i tres campionats italians d'escacs per correspondència.
Com a primer tauler de l'equip nacional italià, ha participat en nombrosos torneigs de l'ICCF, i en particular, fou plata al setè Campionat d'Europa amb Itàlia i bronze a la XVII Olimpíada amb Itàlia.
Es distingeix sobretot en els torneigs d'escacs d'estil lliure (escacs avançat). Després de la victòria en al 8è PAL / CSS Freestyle Tournament, Riccio ha guanyat molts torneigs d'aquesta especialitat en què ha participat (Computer Bild Spiele Schach Tournier, Welcome Freestyle Tournament, Christmas Freestyle Tournamen, IC Freestyle Masters, Infinite Chess Freestyle Tournament), i pot ser acreditat com el número 1 en el món dels escacs estil lliure. Infinity Chess, de fet, va desenvolupar una especial classificació Elo per a jugadors d'escacs d'estil lliure, té Eros Riccio (Sephiroth) en primer lloc, amb 2755 punts Elo.
El 2009, Riccio va vèncer «Rechenshiber», un clúster de l'equip Rybka, un impressionant monstre de 55 ordinadors d'alta velocitat que funcionen com un sol equip de gran abast, i també va vèncer l'equip "Highendman", que era l'únic que l'havia derrotat abans el clúster de Rybka.
Amb FICGS va guanyar el primer i tercer «Freestyle Chess Cup» i, sobretot, 14 campionats del món consecutius.

## Vegeu també

* Escacs per ordinador

## Referències

* ↑ «Fitxa del jugador a ICCF» (en anglès). [Consulta: 5 desembre 2013].
* ↑ 8º PAL/CSS/Freestyle Tournament
* ↑ «Infinity Chess: Freestyle Top 100». Arxivat de l'original el 2016-01-10. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ FICGS Títols

## Enllaços externs

* Sikanda Arxivat 2018-09-07 a Wayback Machine.
* Chessgames
# Neuromelanina

La neuromelanina (NM) és un pigment fosc que es troba a l'encèfal que està estructuralment relacionat amb la melanina. És un polímer de monòmers de 5,6-dihidroxiindol. La neuromelanina es troba en grans quantitats a les cèl·lules catecolaminèrgiques de la pars compacta de la substantia negra i al locus ceruli, donant un color fosc a les estructures.

## Referències

* ↑ «Fe(III)-coordination properties of neuromelanin components: 5,6-dihydroxyindole and 5,6-dihydroxyindole-2-carboxylic acid». Inorganic Chemistry, vol. 45, 9, 2006, pàg. 3657–64. DOI: 10.1021/ic060014r. PMID: 16634598.
* ↑ Fedorow, H; Tribl, F; Halliday, G; Gerlach, M; Riederer, P; Double, K. L. «Neuromelanin in human dopamine neurons: Comparison with peripheral melanins and relevance to Parkinson's disease». Progress in Neurobiology, vol. 75, 2, 2005, pàg. 109–24. DOI: 10.1016/j.pneurobio.2005.02.001. PMID: 15784302.
# Giorgio Zancanaro

Giorgio Zancanaro (San Michele d'Alessandria, Piemont, 15 d'abril de 1940) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1961 i 1968. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Giro d'Itàlia. En l'edició del 1963 acabà tercer en la classificació general.

## Palmarès

* 1961
** 1r a la Torí-Biella
** Vencedor d'una etapa a Tour de l'Avenir
* 1963
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1964
** 1r al Giro de Toscana
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1967
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1962. Abandona (14a etapa)
* 1963. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa.
* 1964. 32è de la classificació general. Vencedor d'una etapa.
* 1965. Abandona
* 1967. Abandona. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot rosa durant una etapa
* 1968. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1962. 64è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «ZANCANARO Giorgio». [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giorgio ZANCANARO» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Gai saber

Gai Saber és un grup de música italià originari de Poranh, que igual que Lou Dalfin s'ha especialitzat en la música i danses occitanes d'Itàlia. El nom Gai Saber prové del Consistori de la Sobregaya Companyia del Gay Saber creat per a la revifalla de la poesia trobadoresca en els Jocs Florals.
El grup es va fundar l'any 1992 amb el nom Kalenda Maia que va canviar al nom actual l'any 1996. Fan servir una gran varietat d'instruments tradicionals occitans com ara la viola de roda, la flauta de 3 forats, el flautí, el tamborí, la cornamusa o l'acordió diatònic juntament amb la guitarra moderna, seqüenciadors i sintentitzadors.
El seu segon CD (Esprit de Frontiera) inclou una adaptació de la cançó tradicional catalana 'La Mare de Déu' que canten en català.

## Músics

* Maurizio Giraudo
* Mauriza Giordanengo
* Paolo Brizio
* Chiara Bosonetto
* Elena Giordanengo
* Sandro Serra
* Alessandro Rapa

## Discografia

* Troubar d'oc
* Esprit de frontiera (1999).
* Electroch'òc (2002).
* La fàbrica occitana (2006)
* Danimarca Live

## Referències

* ↑ Poranh - la música di Gai Saber, chambradoc.it
* ↑ Un novèl CD, per lo grop occitan Gai Saber, vilaweb, 22 d'abril de 2001
* ↑ Grups occitans a ostal.sirventes
* ↑ Esprit de frontiera a itunes

## Enllaços externs

* Web oficial
* Gai Saber a last.fm