OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Cabanasses

Les Cabanasses és un veïnat format actualment per dues masies, situat a l'Alta Ribagorça, al terme municipal de la Vall de Boí, i dins de l'antic terme de Barruera.
És a peu de carretera (la L-500), dos quilòmetres al sud de Barruera, a la riba dreta de la Noguera de Tor, entre la carretera i el riu.
Havia fet d'hostal de pas per als viatgers que, abans de 1951, anaven al balneari de Caldes de Boí a peu, pel camí de bast que recorria la vall, i després, per la nova carretera. Amb la rapidesa en el transport que permeté la carretera, l'hostal de les Cabanasses va perdre la seva funció fins a desaparèixer. Actualment hi subsisteixen dues masies, al lloc de l'antic hostal.
Prop del petit nucli hi ha el santuari de la Mare de Déu de les Cabanasses.

## Etimologia

Segons Joan Coromines (op. cit.), les Cabanasses és un dels topònims derivats del llatí capanna (construcció rústica de muntanya), prou abundants en la toponímia del país. En aquest cas es tracta de cabanes amb sufix augmentatiu, cosa que indica la importància que degué tenir el lloc en temps pretèrits.

## Història

L'any 1157, Bernat d'Erill, de la família dels barons d'Erill, va peregrinar a Jerusalem i va fer una donació del lloc de Cardet al Monestir de Lavaix. En el document de donació es parla d'un Camp Mas (que podria ser les Cabanasses), que deixa al joglar Pere Bernat. Més avall de les Cabanasses hi havia dues pedres grans que marcaven l'entrada a la Vall de Boí, en aquestes roques hi havia una imatge de la Mare de Déu que era molt venerada per la gent de la vall.
L'any 1622, fra Martí Espot feu edificar una capella prop d'aquestes roques, on va traslladar la santa. No es disposa de cap més dada fins al 1872, quan Josep Monsó i Rei, un senyor de la Pobla de Segur, va comprar les Cabanasses als frares. En aquell moment ja funcionava com a hostal, al costat de la capella. A partir del 1872 el cognom Monsó comença a formar part de la història de la casa. El 1925 es va fer un petit canal, i una petita Central que donava llum a la casa, el 1930 es va ampliar la Central que donà llum al poble de Cardet.

## Serveis turístics

En primer lloc, cal esmentar els serveis de cara al turisme derivats de la declaració de les esglésies romàniques de la Vall de Boí per la UNESCO. Arran d'aquesta declaració, s'ha construït un Centre d'interpretació del romànic a Erill la Vall, que ofereix una visita amb modalitat de lliure i guiada a la totalitat de les esglésies incloses en el catàleg. És una de les visites més recomanables del municipi i de la comarca. Tanmateix, la minsa oferta turística de les Cabanasses i l'absència de cap església romànica en el lloc afecten poc aquesta caseria.
L'oferta turística a les Cabanasses es limita a la Casa Cabanasses, residència de turisme rural.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nombre de Bulygin

El nombre de Bulygin $(Bu)$ és un nombre adimensional que s'utilitza en la transferència de calor per caracteritzar l'assecat d'un cos humit. Representa la relació de l'energia utilitzada per evaporar el líquid i l'energia que s'utilitza per escalfar el cos humit.
Es defineix de la següent manera:
    $\mathrm {Bu} ={\frac {\Lambda \zeta \Delta p}{c\Delta T}},$
on :
   * $\Lambda$ = calor específic de vaporització del líquid,
   * $\zeta ={\frac {d(u_{1}+u_{4})}{dp}}$ = coeficient d'aire humit en un cos porós,
   * $u_{1}$ = contingut d'humitat de la humitat absoluta de l'aire (%),
   * $u_{4}$ = contingut d'aire sec en els porus i els capil·lars del cos (%),
   * $c$ = calor específic d'un cos humit,
   * $\Delta p$ = diferència de pressió dins i fora del cos
   * $\Delta T=T-T_{0}$ = diferència entre la temperatura final i la inicial.

## Referències

* ↑ Bernard Stanford Massey. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglés). Halsted Press, 1986. ISBN 0853126070.
* ↑ Hall, Carl W. Laws and Models: Science, Engineering and Technology. Boca Raton: CRC Press, 2000. ISBN 8449320186.
# Capelinhos

Capelinhos és un volcà que es considera actiu situat a l'oest de l'illa de Faial a l'arxipèlag de les Açores (Portugal). Els anys 1957-58 va fer una erupció que va crear noves terres a l'illa, zona que actualment té un aspecte que recorda la lluna. Hi ha un museu de referència i punter tecnològicament que fa referència als volcans.
# Xabier Etxebarria Larrabide

Xabier 'Xabi' Etxebarria Larrabide (Igorre, 20 de juliol de 1987) és un futbolista basc, que ocupa la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Va arribar al 2008 a les files de l'Athletic Club provinent del Zamudio SD, de la Tercera Divisió. Després de destacar a l'equip filial, el Bilbao Athletic, el 7 de desembre de 2008 debuta a la màxima categoria amb els de San Mamés, en partit contra el Racing de Santander.

## Referències

* ↑ «Racing 1 - Athletic Club 1». www.athletic-club.net, 07-12-2008 [Consulta: 16 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Resolució 601 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 601 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 30 d'octubre de 1987 després de recordar resolucions 269 (1969), 276 (1970), 301 (1971), 432 (1978), 385 (1976), 431 (1978) 435 (1978), 439 (1978), 532 (1983), 539 (1983) i la 566 (1985), el Consell va tornar a condemnar a Sud-àfrica per la seva continuada ocupació "il·legal" d'Àfrica del Sud-oest (Namíbia) i la seva negativa a complir les resolucions anteriors.
La resolució va reafirmar la responsabilitat directa de les Nacions Unides sobre el territori de Namíbia, i va assenyalar que s'han resolt totes les qüestions pendents rellevants per a la Resolució 435 (1978). També va donar la benvinguda a la promesa de la SWAPO de signar i observar un alto el foc amb les Força de Defensa de Sud-àfrica, per tant, el Consell va autoritzar al secretari general Javier Pérez de Cuéllar ar organitzar un alto el foc entre ambdues parts per tal de col·locar el Grup d'Assistència de les Nacions Unides a la Transició a Namíbia.
El Consell també va instar els Estats membres a que ajudessin al Secretari General i al seu personal a aplicar la resolució actual i va demanar al Secretari General que informés el més aviat possible sobre els esdeveniments a la regió.
La resolució 601 va ser aprovada per 14 vots contra cap, amb una abstenció dels Estats Units.

## Referències

* ↑ United Nations. Repertory of practice of United Nations organs: Articles 92–105 of the Charter. United Nations Publications, 2005, p. 85. ISBN 978-92-1-133539-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# América Managua Fútbol Club

L'América Managua Fútbol Club és un club de futbol nicaragüenc de la ciutat de Managua.
El club ha estat durant molt de temps l'equip més destacat de la capital, Managua. El club, però, baixà a segona divisió i estigué a punt de desaparèixer per fallida econòmica. La temporada 2004-2005 assolí. de nou, l'ascens a la màxima categoria.

## Palmarès

* Lliga nicaragüenca de futbol:
** 1985, 1988, 1990

## Referències

* ↑ «Nicaragua - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Coll del Torn (Mosset)

El Coll del Torn és una collada situada a 1.530,2 metres d'altitud en el lloc on es troben els termes comunals de Mosset i d'Orbanyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un coll de muntanya situat a la zona sud-oest del terme de Mosset i al nord del d'Orbanyà, a prop al sud-oest del Pic del Torn i a ponent del Coll del Mener.

## Referències

* ↑ El Coll del Torn en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Martí del Sas

Sant Martí del Sas és un llogaret que pertany al municipi d'Areny de Noguera, a la Ribagorça (Aragó).
Situat al nord de Ribera de Vall. Va formar part de l'antic terme de Cornudella de Valira.
Hi ha una ermita romànica, del mateix nom, que des del segle IX acollia un antic monestir benedictí. Cap a l'any 970, quasi ja no tenia comunitat i els seus bens van passar a Santa Maria d'Alaó.

## Referències

* ↑ «Sant Martí del Sas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «San Martín». Gran Enciclopedia Aragonesa. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ «San Martín». ribagorza.com. Arxivat de l'original el 27 de maig 2014. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ ALVIRA BANZO, Julio. «Rincones del Alto Aragon: San Martín -de Sas-». paisajesviajados.com. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ «Arén. San Martín del Sas». romanicoribagorzano. [Consulta: 24 agost 2019].
# Nombre de Carnot

El nombre de Carnot $(Ca)$ és un nombre adimensional utilitzat en l'anàlisi energètic dels cicles tèrmics. S'utilitza per calcular la màxima eficiència d'una transferència tèrmica tenint en compte les pèrdues per l'entropia. Aquest nombre porta el nom de Nicolas Carnot, matemàtic francès.
El nombre de Carnot es defineix com:
$Ca={\frac {T_{2}-T_{1}}{T_{2}}}$
on:
* T$_1$ = temperatura de la base de transferència
* T₂ = temperatura de la font de transferència

## Referències

* 1 2 Massey, Bernard Stanford. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglès). Halsted Press (Mathematics and its applications). ISBN 978-0-853-12607-2. OCLC 878697111.
* 1 2 Catchpole, John P; Fulford, George «Dimensionless groups» (en anglès). Industrial & Engineering Chemistry, 3 (58), 1966, pàg. 46-60. DOI: 10.1021/ie50675a012.
# Pitman

Pitman és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 9.199 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pitman tenia 9.331 habitants, 3.473 habitatges, i 2.431 famílies. La densitat de població era de 1.573,2 habitants/km².
Dels 3.473 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.743 $ i la renda mediana per família de 59.419 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.894 $ mentre que les dones 30.889 $. La renda per capita de la població era de 22.133 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pitman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pitman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Caiena-Nord-Oest

El cantó de Caiena-nord-oest és una antiga divisió administrativa situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. Va desaparèixer el 2015.

## Composició

El cantó aplega els barris (quartiers) de la ciutat de Caiena:
* Fort Cépérou
* Pointe des Amandiers
* Îles du Salut
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Lucien Prévot | UMP |
| 2008-2015 | Athys Jaïr | Autonomista |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Resolució 603 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 603 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 25 de novembre de 1987, va considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació. El Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà, però també va expressar la seva preocupació per l'estat de tensió vigent a la zona.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament Resolució 38 (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant uns altres sis mesos fins al 31 de maig de 1988 i va demanar al Secretari General que enviés un informe sobre la situació al final d'aquest període.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# América Móvil

América Móvil (BMV: AMX, NYSE: AMX, NASDAQ: AMOV) és una empresa mexicana de telecomunicacions. Opera a diversos països amb el nom de Claro i al costat de Telmex són controlades pel Grup Carso, l'accionista majoritari del qual és el multimilionari Carlos Slim.
Neix després de l'extinció dels actius de telefonia cel·lular, televisió per cable (Cablevisión) i altres actius internacionals pertanyents a Telèfons de Mèxic, Telmex.
Als Estats Units (incloent Puerto Rico i les Illes Verges dels Estats Units), América Móvil posseeix la companyia de telefonia de cel·lular de prepagament Tracfone Wireless, que funciona amb el sistema d'operador mòbil virtual. També forma part d'América Móvil la companyia de telefonia cel·lular Clar, que posseeix filials a països com Brasil, Colòmbia, Perú, Xile, Costa Rica, Equador, Hondures, El Salvador, Nicaragua, Guatemala, Puerto Rico, República Dominicana, Argentina, Paraguai, Uruguai, Panamà i Veneçuela.
# Scherpenheuvel-Zichem

Scherpenheuvel-Zichem és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Limita al nord amb Laakdal, a l'oest amb Aarschot, a l'est amb Diest i al sud amb Bekkevoort.

## Seccions

| # | Nom | Extensió (km²) | Població (01/01/2006) |
| I | Averbode | 9,04 | 3.289 |
| II | Messelbroek | 5,78 | 1.806 |
| III | Scherpenheuvel - Schoonderbuken | 6,82 | 6.908 |
| IV | Testelt | 6,70 | 2.877 |
| V | Zichem - Keiberg - Okselaar | 16,65 | 6.348 |
| (VI) | Kaggevinne | 5,50 | 945 |
Font: Ciutat de Scherpenheuvel-Zichem

## Persones conegudes

* Ernest Claes (1885-1968), escriptor de novel·les regionals
# Laterals d'altar de Montgrony

Al Museu Episcopal de Vic es conserven dues taules amb la representació de Sant Pere i Sant Pau, són dos laterals d'altar que procedeixen de l'església de Sant Pere de Montgrony (o Mogrony), propera al santuari de Santa Maria de Montgrony (Gombrèn, Ripollès). Estan inventariats al museu amb els números 1 i 2.

## Descripció

La primera peça representa a l'apòstol sant Pau, dret amb una túnica vermella i una capa fosca a sobre. Amb la mà dreta sosté una espasa, atribut d'aquest personatge, i amb l'esquerra un llibre. La figura del sant se situa sobre un fons groc amb estels vermells. A la part superior i inferior de la taula hi ha una banda horitzontal, vermella amb motius florals estilitzats.
La segona taula té les mateixes característiques que l'anterior i representa a sant Pere, amb túnica fosca i mantell vermell. A la dreta i com atribut una clau enorme i un llibre a l'esquerra. El personatge llueix la tonsura característica.
L'estat de conservació no és el desitjable, sobretot la segona taula (la de sant Pere). Per la seva situació original, cobrint els laterals d'un altar i a ran de terra, estan molt deteriorades en la part inferior.
Estilísticament, aquestes peces cal situar-les a cavall dels estils romànic i gòtic. Els trets generals són romànics però la sanefa decorada i les expressions dels rostres dels sants poden considerar-se gòtics. S'ha proposat la seva autoria a un seguidor del Mestre de Soriguerola. Altres obres emparentades amb aquesta i dins el mateix museu són els Laterals d'altar de la Vall de Ribes, el Fragment de baldaquí de la Vall de Ribes i el Frontal de Santa Cristina. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserven els Laterals d'altar de Sant Cristòfol de Toses, de característiques força similars.
Pel que fa a la seva datació, que s'ha de fer pels seus trets estilístics, hi ha diverses opinions però la més corrent és situar-la a cavall dels segles xiii i xiv.

## Bibliografia

* Eva Bargalló i Chaves. Catalunya romànica, X el Ripollès. Enciclopèdia Catalana. Barcelona, 1987. ISBN 84-85194-93-4
* Eva Bargalló i Chaves. Catalunya romànica, XXII Museu Episcopal de Vic, Museu Diocesà i Comarcal de Solsona Enciclopèdia Catalana. Barcelona, 1986. ISBN 84-85194-92-6
* Josep Gudiol, Santiago Alcolea. Pintura gòtica catalana. Ed. Polígrafa. Barcelona, 1987 ISBN 84-343-0510-0
* Rosa Alcoy i Pedrós. L'art gòtic a Catalunya, pintura I. Enciclopèdia Catalana. Barcelona, 2005 ISBN 84-412-0894-8
# Norðragøta

Norðragøta [ˈnoːɹaˌgøːta] o Gøta, és una localitat situada a la costa est de l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. És la capital del municipi d'Eystur. El 2021 tenia 655 habitants.

## Història

Gøta és un lloc rellevant en la història de les Illes Fèroe. Tróndur Gøtuskegg, un dels protagonistes de la Saga dels feroesos, va viure aquí. Tróndur va ser un cap viking pagà que va governar les illes durant un període de la seva vida. La saga es mostra contrària a Tróndur en favor de Sigmundur Brestisson, la persona que va cristianitzar les Illes Fèroe en nom del rei de Noruega.
Norðragøta va formar un municipi independent del 1912 fins a l'1 de gener de 2009. Aquest municipi incloïa els pobles de Gøtueiði, Gøtugjógv i Syðrugøta. El 2009 Norðragøta es va fusionar amb Leirvík i van formar el municipi d'Eystur.
L'església de fusta al centre del poble és del 1833.

## Població

El municipi d'Eystur és dels més poblats de les Illes Fèroe. Dins del terme municipal hi ha 5 localitats diferents. A continuació hi ha les seves dades de població actualitzades l'1 de gener de 2021.
| Localitat | Habitants |
| Undir Gøtueiði | 31 |
| Gøtugjógv | 44 |
| Leirvík | 1.004 |
| Norðragøta | 655 |
| Syðrugøta | 479 |
| TOTAL | 2.213 |

## Esports

Norðragøta compta amb un equip de futbol que juga a la primera divisió de la lliga feroesa: el Víkingur Gøta. Aquest club es va crear com a resultat de la fusió dels antics Gøtu Ítróttarfelag i Leirvíkar Ítróttarfelag el 2008. Juguen els seus partits a casa al Serpugerði Stadium.

## Referències

* 1 2 «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 22 novembre 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ Traducció accessible en línia a Heimskringla.
* ↑ «Església de Gøta» (en feroès). Fólkakirkjan (Església de les Illes Fèroe).. [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ «About Víkingur» (en anglès). Víkingur Gøta. Arxivat de l'original el 2020-01-16. [Consulta: 12 gener 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament del municipi d'Eystur (feroès)
# Xafarranxo de combat

Xafarranxo de combat (títol original en anglès: Away All Boats) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca dirigida per Joseph Pevney, amb Jeff Chandler i George Nader, estrenada el 1956. Ha estat doblada al català.

## Argument

És la història de l'USS «Belinda», botat el 1943 amb el capità Jebediah S. Hawks i el capità MacDougall, com a comandants. Malgrat els seus desacords, els dos aconsegueixen realitzar el seu viatge de prova, i marxen finalment al combat, traslladant un batalló d'infanteria a un lloc ocupat per l'enemic. Malgrat tot, l'equip resta lluny de ser perfecte quan passen a l'acció enviant els seus Marines al cap de pont.

## Repartiment

* Jeff Chandler: Capità Hawks
* George Nader
* Lex Barker
* Julie Adams
* Keith Andes
* Richard Boone
* William Reynolds
* Charles McGraw
* Jock Mahoney
* John McIntire
* Frank Faylen
* Clint Eastwood
* James Westerfield
* Don Keefer
* Kendall Clark
* George Dunn
* Charles Horvath
* Jarl Victor
* Arthur Space
* Parley Baer
* Hal Baylor
* Sam Gilman

## Al voltant de la pel·lícula

Clint Eastwood apareix a la pel·lícula. És l'inici de la seva carrera, i no domina realment, encara, la seva veu.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Xafarranxo de combat. esadir.cat.
* ↑ «Away All Boats». The New York Times.
# Pierre Deligne

Pierre Deligne (3 d'octubre de 1944) és un matemàtic belga guardonat amb la medalla Fields el 1978. És conegut pels seus importantíssims treballs sobre les conjectures de Weil, que finalment aconseguiria demostrar el 1973.
Va néixer a Brussel·les, estudiant a la Universitat Lliure de Brussel·les (ULB). Després d'aconseguir doctorar-se, va treballar amb Alexander Grothendieck en l'Institut des Hautes Études Scientifiques (IHÉS), prop de París. Més tard va col·laborar amb Jean-Pierre Serre en el camp de les L-funcions. Igualment, treballaria amb David Mumford en una nova descripció de l'espai de moduli per a les corbes, una cosa que més tard seria utilitzada per al desenvolupament de la teoria de cordes.
Des de 1970, Deligne va ser membre permanent de la plantilla de l'IHÉS. En aquest moment desenvoluparia els seus treballs més rellevants a la recerca de trobar una prova per a la conjectura de Weil. Per a això, cooperaria amb George Lusztig i amb Anatol Rapoport. Aconseguiria provar la conjectura el 1973, i rebria la medalla Fields el 1978. El 1984 es traslladà a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton a Princeton. Més tard, el 1988, va rebre el premi Crafoord, i el 2004, el Premi Balzan.
El 2013 va ser guardonat amb el Premi Abel.

## Obra destacada

* Deligne, Pierre «La conjecture de Weil: I». Publications Mathématiques de l'IHÉS, 43, 1974, pàg. 273–307.
* Deligne, Pierre «La conjecture de Weil: II». Publications Mathématiques de l'IHÉS, 52, 1980, pàg. 137–252.
* Deligne, Pierre; Mostow, G. Daniel. Commensurabilities among Lattices in PU(1,n). Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1993. ISBN 0691000964.

## Referències

* ↑ «Pierre Deligne». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pierre Deligne» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Pierre Deligne al Mathematics Genealogy Project.
# Resolució 59 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 59 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 20 d'octubre de 1948, preocupat perquè el govern provisional d'Israel encara no hagués presentat un informe al Consell sobre el progrés de la investigació sobre els assassinats del mediador de les Nacions Unides Comte Folke Bernadotte i l'observador Coronel André Serot, el Consell va demanar al Govern israelià que presentés un informe sobre els progressos realitzats en la investigació i que indiqués les mesures adoptades en matèria de negligència per part dels funcionaris o altres factors que afectessin al crim.
La Resolució recorda als governs i autoritats implicades les seves obligacions de complir els objectius i responsabilitats establerts a la Resolució 54 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides i la Resolució 56 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. El Consell va acusar als governs i autoritats de permetre que els observadors acreditats de l'ONU tinguessin accés a tots els llocs on els seus deures podrien requerir que hi anessin, per simplificar els procediments sobre avions de les Nacions Unides que, en efecte, cooperessin plenament amb el personal de vigilància de la treva, instruccions als comandants en el camp de tots els acords celebrats a les oficines del Mediador i prendre mesures raonables per garantir la seguretat de tot el personal de supervisió de treva i el seu equip.
El president del Consell va anunciar que havia aprovat la resolució en absència de cap objecció.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1948 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org