OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blair (Wisconsin)

Blair és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.273 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blair tenia 1.273 habitants, 533 habitatges, i 305 famílies. La densitat de població era de 455,1 habitants per km².
Dels 533 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 42,6% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 28,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.769 $ i la renda mediana per família de 41.292 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.297 $ mentre que les dones 20.750 $. La renda per capita de la població era de 16.253 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blair» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blair». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Blair (Nebraska)

Blair és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 7.512 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blair tenia 7.512 habitants, 2.871 habitatges, i 1.891 famílies. La densitat de població era de 625,1 habitants per km².
Dels 2.871 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 13,8% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.214 $ i la renda mediana per família de 52.114 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.839 $ mentre que les dones 25.452 $. La renda per capita de la població era de 19.240 $. Aproximadament el 6,2% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blair». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blair». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Thomas Andrews (científic)

Thomas Andrews, FRS FRSE (Belfast, Irlanda, 19 de desembre del 1813 – Belfast, 26 de novembre del 1885), va ser un químic i físic nord-irlandès que va realitzar un important treball sobre les transicions de fase entre els gasos i líquids. Va ser un veterà professor de química a la Queen's University de Belfast.
Andrews va néixer a Belfast, on el seu pare era un comerciant de lli. L'any 1828 es va traslladar a la Universitat de Glasgow per a estudiar química amb el professor Thomas Thomson, després va estudiar al Trinity College de Dublín. Finalment es va doctorar en medicina a la Universitat d'Edimburg el 1835.
Andrews va començar una reeixida pràctica mèdica al seu Belfast natal el 1835, a més de donar classes de química a la Institució Acadèmica. El 1845 va ser nomenat vicerector de la recentment creada Queen's University de Belfast, i també professor de la química. Va mantenir aquests dos càrrecs fins al seu retir en 1879 als 66 anys. Va morir l'any 1885, i va ser enterrat al Borough Cemetery a Belfast.

## Recerca

Andrews es va donar a conèixer com a investigador científic amb els seus treballs sobre la calor desenvolupada a les reaccions químiques, de manera que la Royal Society li va atorgar la medalla de la Royal Society el 1844. Una altra important investigació, duta a terme en col·laboració amb Peter Guthrie Tait, es va dedicar a l'ozó.
Ara bé, la seva reputació es basa principalment en el seu treball sobre la liqüefacció de gasos. A la dècada de 1860 va dur a terme una investigació molt completa sobre les lleis que expressen les relacions de pressió, temperatura i volum del diòxid de carboni gas. En particular va establir els conceptes de temperatura crítica i pressió crítica, el que demostra que una substància passa de l'estat líquid a vapor sense solució de continuïtat.
En els experiments d'Andrews sobre les transicions de fase, va demostrar que el diòxid de carboni es pot dur des de qualsevol dels estats que s'anomenen líquid a qualsevol dels que se sol anomenar gas sense perdre l'homogeneïtat. El físic matemàtic Willard Gibbs va citar aquests resultats en suport de l'equació de l'energia lliure de Gibbs. També va deslligar una cursa entre els investigadors per tal de liquar altres gasos. En 1877-1878 Louis Paul Cailletet va ser el primer en liquar oxigen i nitrogen.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Andrews, Thomas». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 308. ISBN 8429270043.
* ↑ Tait, P. G.. The Scientific Papers of the Late Thomas Andrews.. London, New York: Macmillan & Company, 1889.
* ↑ Andrews, T «The Bakerian lecture: On the continuity of the gaseous and liquid states of matter». Philosophical Transactions of the Royal Society (London), 159, 1869, pàg. 575 - 590.
# Bodianus scrofa

Bodianus scrofa és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 43 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Açores, Madeira, Canàries i Cap Verd.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1839. Histoire naturelle des poissons. Tome treizième. Livre seizième. Des Labroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 13: i-xix + 1-505 + 1 p., Pls. 369-388.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre del Pinet (Santa Pola)

La Torre del Pinet és un edifici històric de la localitat de Santa Pola (Baix Vinalopó, País Valencià). S'ubica a les salines del Pinet, en la pedania de la Marina, davant mateix de la Mediterrània. Té categoria de Bé d'Interés Cultural amb el codi 03.33.121-013.
Es tracta d'una torre de guaita defensiva ubicada molt pròxima a la vora de la mar, en un espai en el que s'ubiquen alguns habitatges però sense formar un nucli urbà. Actualment només en resta el basament, amb dos metres d'alçada sobre l'arena. S'intueix la planta quadrada de mamposteria de huit metres de costat. També s'aprecia el recinte interior.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1809&lang=ca Fitxa BIC de la Torre del Pinet

## Bibliografia

* Menéndez Fueyo, José Luis. Centinelas de la costa : torres de defensa y de la huerta de Alicante Museu Arqueològic d'Alacant, 1997. p. 32

## Enllaços externs

* Torre de Pinet Arxivat 2017-09-26 a Wayback Machine. Fitxa a Castillos.net
# Bjarne Henriksen

Bjarne Henriksen (Såderup, 18 de gener de 1959) és un actor de cinema i televisió danès.

## Trajectòria

Henriksen va néixer a Såderup, a l'illa de Fiònia, el 1959. Ha treballat en produccions teatrals al Jomfru Ane Teatret d'Aalborg i al teatre Svalegangen d'Aarhus, i ha interpretat papers secundaris en nombroses pel·lícules daneses des de finals dels anys 1990 fins a l'actualitat, com De største helte, Festen, Kinamand, Af banen i Jagten, i ha aparegut en dues pel·lícules de Jonas Elmer: Let's Get Lost i Monas verden.
Més recentment, ha estat conegut per interpretar el paper principal de Theis Birk Larsen, pare de la Nanna Birk Larsen assassinada a la primera temporada de la sèrie dramàtica de televisió Forbrydelsen, emesa per primera vegada el 2007. El 2011, Henriksen, juntament amb Sofie Gråbøl, Søren Malling, Ann Eleonora Jørgensen i Lars Mikkelsen van ser nominats als Crime Thriller Awards anglesos pel seu treball a Forbrydelsen.
El 2015, Henriksen va interpretar el paper del capità de ferri danès Søren Carlsen a la sèrie dramàtica criminal islandesa Trapped.

## Referències

* ↑ «CWA Crime Thriller Award winners 2011». Crime Time Preview, 08-10-2011. Arxivat de l'original el 13 març 2013. [Consulta: 12 març 2012].
* ↑ «'Trapped': TIFF Review». hollywoodreporter.com, 18-09-2015. [Consulta: 7 març 2021].
# Teen Wolf 2

Teen Wolf 2 (títol original: Teen Wolf Too) és una comèdia fantàstica americana dirigida per Christopher Leitch, sortida l'any 1987. És la continuació de la pel·lícula Teen Wolf. Ha estat doblada al català.

## Argument

Todd Howard, el cosí de Scott Howard, ha estat acceptat recentment en la Universitat de Hamilton gràcies a l'entranador Bobby Finstock que espera que Todd posseeixi els mateixos dons que el seu cosí i així assolir el campionat de Box. Todd descobreix llavors que pot transformar-se en home-llop...

## Repartiment

* Jason Bateman: Todd Howard
* Kim Darby: el professor Brooks
* John Astin: Dean Dunn
* Paul Sand: Entrenador Finstock
* James Hampton: oncle Harold Howard
* Mark Holton: Chubby
* Estee Chandler: Nicki
* Robert Neary: Gustavson
* Stuart Fratkin: Stiles
* Beth Miller: Lisa
* Rachel Sharp: Emily
* David Burton: Peter
* William H. Burton Jr.: Pug

## Al voltant de la pel·lícula

* James Hampton (Harold Howard) i Mark Holton (Chubby) són els únics actors a reprendre els seus papers en aquesta continuació.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Teen Wolf 2. esadir.cat.
* ↑ «Teen Wolf 2». IMDb.
# VVV-Venlo

El VVV-Venlo (Venlose Voetbal Vereniging Venlo) és un club de futbol neerlandès de la ciutat de Venlo.

## Història

Els orígens del club es situen en el club De Gouden Leeuw, a finals de segle XIX. Canvià el nom a Valuas i el 7 de febrer de 1903 nasqué el Venlose Voetbal Vereniging. El 1909, els clubs VITOS i THOR s'integraren al VVV. Quick s'uní el 1910. Fou un club amateur durant molt de temps. Quan el futbol professional fou introduït a Holanda el 1954, el VVV es fusionà amb un club local, el SC Venlo esdevenint Sportclub VVV'03. El 1959 guanyà la copa neerlandesa derrotant l'ADO per 4-1. El 1961 fou tercer a la lliga, però tot just un any després perdé la categoria. El 1966 canvia el nom per FC Venlo-VVV i tornà a baixar fins a la tercera divisió neerlandesa. Entre 1976 i 1994 compaginà temporades a primera i a segona i des d'aquest darrer any es manté a la segona categoria del futbol neerlandès. L'any 1985 es convertí en SBV VVV-Venlo.

## Palmarès

* Copa KNVB:
** 1959
* Eerste Divisie:
** 1992/93, 2008/09, 2016/17

## Jugadors destacats

* Dick Advocaat: 1976-1979
* Tijani Babangida: 1991-1993
* Bep Bakhuys: 1937
* Maurice Graef: 1988-1994, 1997-2002
* Jan Klaassens: 1948-1959, 1964-1967
* Gerald Sibon: 1994-1996
* Ernie Stewart: 1988-1990, 2005
* Stan Valckx: 1983-1988
* Vampeta: 1994-1995
* Faas Wilkes: 1956-1958
* John de Wolf: 1996-1997
* Jason Oost.

## Entrenadors destacats

* Rob Baan
* Wim Dusseldorp
* Doeke Hulshuizen
* Frans Körver
* Adrie Koster
* Herbert Neumann
* Hennie Spijkerman
* Henk van Stee
* Sef Vergoossen
* Jan Versleijen

## Referències

* ↑ «KNVB clubs». RSSSF. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Netherlands Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial del club (neerlandès)
# BHR

BHR té els següents significats:
* Burning Heart Records, segell discogràfic independent amb seu a Suècia
* BHR Partners (de l'acrònim en anglès de Bohai Harvest RST), fons d'inversió privat participat per Bank of China i Hunter Biden
* Bibliothèque d'Humanisme et Renaissance, revista acadèmica especialitzada en el Renaixement
* Hiperreactivitat bronquial (del seu nom en anglès Bronchial HyperResponsiveness), reacció d'hipersensibilitat que provoca broncospasmes
* BHR també és el codi ISO 3166-1 de Bahrain, estat d'Àsia
* Bhr també és l'abreviatura de la buckhornita, mineral de la classe dels sulfurs
# Cortals del Mig

Cortals del Mig és un edifici, actualment un restaurant, de Sant Hilari Sacalm (Selva) que figura a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba en un trencall a l'esquerra de la carretera que va a Vic.

## Descripció

El restaurant està conformat per un conjunt d'edificis: un a la dreta, que és el més recent i és d'ús privat i amb una edificació annexa just al costat dret, un altre al centre, que compleix la funció de restaurant, i un altre a l'esquerra, que és l'edifici originari.
L'habitatge és una construcció actual (a la qual s'accedeix a través d'un petit caminet asfaltat que està ornamentat a banda i banda per un jardí) que tanmateix ha intentat conservar en alguns aspectes la tipologia de la típica masia catalana, com és per exemple, la construcció en maçoneria. Té un ràfec quàdruple i una teulada a dues vessants amb un fort desnivell, i amb un fumeral de secció quadrangular. A la planta baixa hi ha la porta d'accés, en arc escarser i amb llinda i brancals amb maons col·locats en sardinell. Als dos costats de la porta hi ha diverses finestres de diferents mides, totes elles en arc pla i amb llinda i brancals en sardinell. Al pis superior, les obertures segueixen el pendent de la teulada, les dues finestres centrals, més grans, tenen una barana de forja.
L'edifici annex a l'habitatge també està construït en maçoneria i les seves obertures segueixen la mateixa estructura que les de l'habitatge. A aquest edifici s'accedeix a través d'unes escales ascendents.
L'edifici que s'utilitza com a restaurant, per la seva estructura sembla que antigament podria haver estat una pallissa. Té un ràfec doble i una teulada a doble vessant en teula àrab. L'entrada és en arc pla, però a la part superior, sobre una llinda de fusta, hi ha un arc de mig punt fet amb maons i col·locats en sardinell. La façana també està realitzada en maçoneria.
L'edifici originari (també utilitzat com a restaurant) està actualment arrebossat i pintat de color ocre. La teulada és a diferents nivells i en teula àrab. Es compon de diversos cossos de mides diferents. Totes les obertures són en arc pla i molt senzilles, i només queda la pedra originària de la llinda i brancals de la porta d'entrada.
Al costat de l'edifici originari hi ha un original rellotge de sol.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Els Cortals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Medalla del Jubileu de Plata del Rei Jordi V 1935

La Medalla del Jubileu de Plata del Rei Jordi V - 1935 (anglès: King George V's Silver Jubilee Medal 1935) és una medalla commemorativa britànica i de la Commonwealth, creada el 1935 per Jordi V.
Va ser atorgada pel Rei com a record personal per commemorar el Jubileu de Plata del Regnat (1911-1935).
La medalla va ser atorgada per tot l'Imperi a membres de les Forces Armades i oficials de l'Estat, oficials i serfs de la Casa Reial, ministres, oficials del govern, batlles, funcionaris de l'estat i governs locals.
Va ser atorgada en 85.234 ocasions.
No hi ha barres per a aquesta medalla.

## Disseny

Una medalla de plata de 32mm de diàmetre. A l'anvers apareixen els busts coronats del Rei Jordi V i la Reina Maria, portant robes d'Estat. Al voltant hi ha la inscripció GEORGE V AND QUEEN MARY MAY VI MCMXXXV (Jordi V i Reina Maria – 6 de Maig 1935). Al revers apareix el monograma reial coronat amb la data de la coronació a l'esquerra (6 de maig de 1910) i la del jubileu a la dreta (6 de maig de 1935).
Penja d'una cinta vermella, amb una franja blanca entre dues blaves als costats.
# Premi Morosoli

Els Premi Morosoli (en castellà: Premio Morosoli) van ser creats per guardonar la cultura de l'Uruguai. Són atorgats anualment per la Fundació Lolita Rubial. Tenen com a objectiu expressar el reconeixement de la societat de la ciutat de Minas a la cultura nacional uruguaiana, alhora que generar una trobada anual que propiciï la reflexió conjunta i celebri els valors humanistes, promovent l'educació i la recerca, eines per establir les bases de l'Uruguai de el futur.
Com a forma d'homenatjar l'uruguaià Juan José Morosoli, es crea el 1991 la medalla Morosoli, símbol de el moviment cultural minuano, i, en 1995, l'estatueta Morosoli i el Premi Morosoli, homenatge a la cultura uruguaiana, buscant distingir persones i institucions que, per la seva trajectòria, mèrits i aportacions a la cultura uruguaiana, s'entenguin mereixedora de tal distinció. Aquests guardons són lliurats anualment per la Fundació Lolita Rubial.
Des de 1995 se celebra anualment el lliurament de Premis Morosoli l'últim dissabte de novembre, al Teatre Lavalleja en Minas. Va ser declarada d'interès pel Ministeri d'Educació i Cultura, el Ministeri de Turisme i la Intendència de Lavalleja.
Els premis que atorga actualment són: el Premi Morosoli d'Or (únic per any), plata (per àrea), bronze (joves), Institucional i Medalla en Homenatge (morts).

## Referències

* ↑ Fundación Lolita Rubial. «Los Premios de la Cultura Uruguaya Evento Morosoli» (en castellà). Arxivat de l'original el 17 d’agost 2013. [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ Fundación Lolita Rubial. «Acuerdos y Convenios» (en castellà). [Consulta: 11 juny 2021].
# Johann von Staupitz

Johann von Staupitz (c. 1460, Motterwitz - † 28 de desembre de 1524, Salzburg) fou un teòleg i professor universitari alemany, vicari general de l'Orde de Sant Agustí a Alemanya i superior de Martí Luter durant un període crític de la seva vida. Considerat una gran influència en el pensament de Luter i dels primers reformadors, és recordat per l'Església Luterana el 8 de novembre en el seu calendari de sants.

## Govern en els Agustins

El 1503 Von Staupitz fou escollit vicari general de la Congregació General d'Agustins d'Alemanya i degà de la facultat de teologia de la Universitat de Wittenberg, on havia estat cridat pel príncep Frederic II amb l'objectiu d'organitzar la universitat naixent, fundada l'any anterior. Allà hi destacà per la seva ensenyança basada en la Bíblia.
El 1512 renuncià al seu càrrec de professor i va traslladar-se al sud d'Alemanya, deixant el seu càrrec a l'Orde dels Agustins oficialment el 1520. Dos anys després abandonà l'orde per unir-se als benedictins i ser abat de Sant Pere de Salzburg.

## Relació amb Luter

Martí Luter es trobà per primer cop amb Von Staupitz a Erfurt. Luter era aleshores un jove frare angoixat per la seva vida espiritual i obsessionat amb el pecat. Trobà en Von Staupitz un eficaç confessor. Almenys un cop es confessà amb ell durant sis hores. Segons diversos estudiosos, el professor va dirigir el jove religiós a una vida acadèmica centrada en la reflexió al voltant de la Gràcia divina i la transsubstanciació.
Després que Luter fos condemnat com heretge el 1518, Von Staupitz fou nomenat promagister de l'orde per discutir amb Luter l'afer de les indulgències en detall. Von Staupitz ha estat freqüentment considerat un precursor de Luter que volgué purificar les seves crítiques a l'Església Catòlica de l'època destacant que el dogma romania inalterat. Finalment va permetre la sortida de Luter de l'orde, preservant així el bon nom de l'orde mentre discretament s'unia a algunes de les protestes de Luter. Aquesta situació ambigua provocà que el 1520 el papa Lleó X exigís una abjuració total de l'heretgia per part de Von Staupitz. Ell s'hi negà, car replicà que mai en públic no havia afirmat estar d'acord amb els postulats reformistes, si bé reconegué sense pal·liatius l'autoritat del pontífex com a jutge i superior.
Luter va considerar llavors el seu antic mestre un traïdor a l'esperit de la Reforma Protestant. En una carta del 1524, Von Staupitz deixà clar a Luter que no estava satisfet amb la direcció que havia pres la Reforma.

## Referències

* ↑ Posset, Franz. The Front-Runner of the Catholic Reformation: The Life and Works of Johann von Staupitz. Surrey: Ashgate, 2003, p. 4.
* ↑ Posset, 127.
# Portes Perses

Les Portes Perses o Portes de Susa va ser l'antic nom del pas que ara es coneix com Tang-e Meyran, que connectava Yasuj amb Sedeh a l'est, creua la frontera de les modernes províncies de Kohgiluyeh i Boyer-Ahmad i Fars de l'Iran, passa cap al sud del massís de Dena, part de les muntanyes Zagros.
El pas controla l'enllaç entre la costa i la part central de Pèrsia.
A les primeres setmanes del 330 aC, va ser el lloc de la ferotge batalla de les Portes Perses, en què el rei macedoni Alexandre el Gran va enfrontar-se a una dura resistència de les darreres tropes aquemènides comandades per Ariobarzanes.

## Referències

* ↑ http://www.iranicaonline.org/articles/ariobarzanes-greek-form-of-old-iranian-proper-name-arya-brzana

## Biografia

* Speck, Henry «Alexander at the Persian Gates. A Study in Historiography and Topography». American Journal of Ancient History, 1, 1, 2002, pàg. 7–208. ISSN: 0362-8914.