OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'isola di Arturo

L'isola di Arturo és una pel·lícula de drama italiana del 1962 dirigida per Damiano Damiani. Està basada en la novel·la del mateix nom escrita per Elsa Morante. La pel·lícula va guanyar la Conquilla d'Or al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1962.

## Argument

Arturo és un noi de quinze anys. No sap res del món tret de Procida, la petita illa del golf de Nàpols, on va néixer i viu. Des del naixement viu sol: és orfe de mare i el seu pare Wilhelm li fa només rares visites. Un dia, Wilhelm torna a casa, acompanyat per la dolça Nunziata, amb qui s'ha casat unes hores abans a Nàpols. D'aquest segon casament neix un nen. Mentrestant, Arturo s'enamora de Nunziata. Wilhelm, per la seva banda, es revela lligat per un sentiment tèrbol a un tal Tonino Stella, que està tancat a presó. En el moment de l'alliberament, Tonino Stella és convidat per Wilhelm, que és colpejat i robat pel seu protegit abans de la separació definitiva. En aquest moment, Nunziata pren la situació per reconstruir un futur tranquil al seu marit i el seu fill. Arturo es fa home després d'aquestes primeres experiències i surt de l'illa per primera vegada.

## Repartiment

* Vanni De Maigret: Arturo
* Key Meersman: Nunziata
* Reginald Kernan: Wilhelm
* Gabriella Giorgelli: Teresa

## Referències

* ↑ Libri al cinema: la letteratura in 201 film, Giunti Editore
* ↑ Lino Micciché, Storia del cinema italiano, Edizioni di Bianco & nero, 2001

## Bibliografia

* Raymond Borde, La Saison cinématographique 62, décembre 1962, p. 167
* Marcel Martin, Cinéma 63, n. 78, juillet 1963, p. 118
# Agènor (fill de Pleuró)

Segons la mitologia grega, Agènor (en grec antic: Ἀγήνωρ) va ser un heroi, rei d'Etòlia, fill de Pleuró i Xantipe, la filla de Doros.
Es casà amb Epicasta, i fou pare de Portàon, que va ser rei de Calidó, i de Demonice.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de a mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 12. ISBN 8429741461.
# Teó d'Alexandria (segle IV)

Teó d'Alexandria (en llatí Theon, en grec Θέων) fou un metge grec nadiu d'Alexandria que va escriure una obra completa de medicina anomenada Ἄνθρωπος, que vol dir "Home", en les que tracta les malalties sistemàticament començant pel cap i baixant fins als peus; l'obra també incloïa parts de farmàcia.
Foci li dona el títol d'arquiatre el que fa pensar que va viure després del segle ii quan ja estava en vigor aquest títol, considerant que Galè no l'esmenta. Podria ser el mateix Teó del que Aeci en menciona algunes receptes, i que per tant hauria viscut abans del segle vi. Albrecht von Haller el situa en el regnat de Teodosi el Gran, al segle iv, cosa plausible.

## Referències

* ↑ 3.Theon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1081
# Nowy Casnik

Nowy Casnik (Nou Diari) és un setmanari escrit en baix sòrab i l'alemany. És el successor del primer full diari baix sòrab anomenat Bramborski Serbski Casnik, que va aparèixer per primera vegada el 1848. Nowy Casnik va ser prohibit sota el règim nazi. El diari tornà a obrir el 1947, inicialment com a suplement del diari alt sòrab Nowa Doba fins que es tornà a publicar el 1954 com a diari setmanal independent.
Actual director és Gregory Wieczorek, que se'n va fer càrrec el 2005 en substitució de Horst Adam. El tiratge de Nowy Casnik l'any 2004 es va situar en 1.100 exemplars.

## Fonts

* Ein kleines Lexikon - Sorben/Serbja Domowina-Verlag Bautzen ISBN 3-7420-0405-0

## Enllaços externs

* Nowy casnik a internet
# Borda del Tort

La Borda del Tort, també coneguda com a Borda d'Espot i més modernament com a Bordes d'Escaló, és una antiga borda del terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada a la dreta de la Noguera Pallaresa, a mig camí entre el poble d'Escaló i el Pantà de la Torrassa, a prop i al sud-est de la Central hidroelèctrica d'Espot, hi ha l'antiga Borda del Tort, o d'Espot, actualment denominada Bordes d'Escaló. Havia estat caserna de la Guàrdia Civil, i en el temps que durà la construcció del Pantà de la Torrassa, serví de menjador per als obres que la bastiren.

## Bibliografia

* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Espot». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* La Masia Gurdem en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# New Prague

New Prague és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 4.559 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Prague tenia 4.559 habitants, 1.694 habitatges, i 1.180 famílies. La densitat de població era de 669,3 habitants per km².
Dels 1.694 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.750 $ i la renda mediana per família de 50.341 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.393 $ mentre que les dones 25.164 $. La renda per capita de la població era de 17.732 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Prague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Prague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# New Providence

«New Providence» té aquests significats:
# Mílkovo

Mílkovo (en rus Мильково) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia. El 2021 tenia 7.352 habitants.

## Geografia

Milkovo és a la part alta del riu Kamtxatka, a uns 300 km al Nord de Petropavlovsk-Kamchatsky; ciutat amb la que comunica per una important carretera regional (la Р474).

## Història

Esmentada per primera vegada als diaris de Stepan Krasheninnikov en 1743.

## Clima

* Mitjana anual de temperatura: -2,7 °C
* Mitjana humitat relativa 81.3%
* Velocitat mitjana del vent és de 4,3 m/s
El clima de Milkovo té característiques continentals, ja que es troba a una vall envoltada de muntanyes, i no té la mateixa influència de l'oceà com si fos a la costa. A l'estiu la temperatura pot pujar fins als 30 graus i a l'hivern la temperatura pot assolir els -40 graus.
Mitjana diària de temperatura a Milkove segons la NASA :
| Gen | Feb | Mar | Abr | Maig | Juny | Juliol | Agost | Set | Oct | Noè | Feb | Any |
| 16,5 °C | -15,3 °C | -11,9 °C | -6,0 °C | -0.3 °C | 8,6 °C | 12,6 °C | 11.3 °C | 6.5 °C | 0,7 °C | -8,0 °C | -14,7 °C | -2,7 °C |

## Economia

La seva economia es basa generalment en activitats forestals, indústria de la fusta i l'agricultura.

## Llocs d'interès

* Museu d'història de sota el cel obert "Cautelós mur" («Острожная стена»; C/Sant Naberezhnaya, 48)
* Centre ètnic i cultural de Kamchadals (C/Victòria, 14)

## Ensenyament
### Educació infantil

* Escola "Topolek"
* Escola "Rucheek"
* Llar D'Infants "Svetlyachok"

### Educació secundària

* Mil'kovskoe 1
* Mil'kovskoe 2
* Escpola "Mil Otkrytaya smennaya Srednyaya"

### Altres

* Col·legi d'Agricultura de Kamtxatka

### Formació complementària

* Escola esportiva Detsko-Yunosheskaya
* El barri de la casa de la creativitat dels alumnes
* Escola Infantil de les Arts

## Cultura

A Milkovo hi ha una casa de cultura artística, a una vila anomenada "RDK" (que es troba a prop de la plaça de Lenin) i hi ha un Departament del Museu Regional de Kamtxatka.

## Esports

A Milkovo és hi ha escola amb tres pistes d'hoquei, l'estadi vàlida per a infants i joves d'esports de l'escola, tres pistes d'hoquei sobre (caixes), l'estadi "Строитель" (Constructor), i una escola d'esquí de base "Весёлая горка" (Bon turó).

## Bibliografia

* Les xifres del districte de Milkovsky. Publicació estadística, No. 10. Kamchatovskom: Petropavlovsk-Kamchatsky, 2003, 61 p.

## Enllaços externs

* Mílkovo - Lloc web oficial
* Lloc no oficial del poble de Milkovo.

## Referències

* ↑ Закон Камчатской области от 25 февраля 2005 года № 295 «Об установлении границ муниципальных образований, расположенных на территории Мильковского района Камчатской области, и о наделении их статусом муниципального района, сельского поселения».
* ↑ «История Мильковского муниципального района». Официальный сайт Мильковского муниципального района.
* ↑ NASA. База данных RETScreen Arxivat 2015-12-05 a Wayback Machine.
# Nicola Dal Santo

Nicola Dal Santo (Villafranca di Verona, Vèneto, 14 de novembre de 1988) fou un ciclista italià, professional des del 2012 fins al 2014.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Nimat Allah

Nimat Allah ibn Habib Allah Harawi fou un historiador persa. El seu pare Habib Allah va servir durant 35 anys l'emperador mogol Akbar el Gran i va tenir un càrrec administratiu. Nimat Allah va exercir durant 11 anys les funcions d'historiador de Jahangir fins al 1608/1609 quan va entrar al servei de Khan Djahan Lodi al que va acompanyar a la seva expedició al Dècan, i va escriure una història del seu regnat, que es va titular Tarikh-i Khandjahani, iniciant l'obra el 1612, escrivint durant un any fins al 1613, explicant la història dels afganesos des del seu llegendari origen i amb especial detall en els regnats de Bahlul Lodi, Sher Shah Suri, i Khan Djahan Lodi.

## Referències

* Berharnd Dorn, History of the Afghans: traslated from the Persia of Neamet Ullah, versió abreujada, Londres 1829-1836
# Niru Jani

Niru Jani (en grec, Νίρου Χάνι) és un jaciment arqueològic de Grècia situat a l'illa de Creta. Es troba en la unitat perifèrica d'Iràklio i en el municipi de Khersónissos, prop de la localitat de Kokkini Jani, i proper a la mar.

## Característiques

En aquest jaciment s'han excavat les restes d'un assentament i una mansió minoica que fou construïda al s. XVI ae. Aquest lloc fou arrasat en un incendi, al segle següent. Tenia 1.000 m2, unes 40 habitacions al pis inferior, almenys dos pisos i patis —un d'ells pavimentat—, a més d'espais destinats a santuari i a magatzem. Les primeres excavacions les en feu Stefanos Xanthoudides al 1918 i altres treballs arqueològics es van desenvolupar al jaciment el 1960.

## Referències

* ↑ Ministeri de Cultura de Grècia: La vila minoica de Niru Jani Arxivat 2021-01-11 a Wayback Machine. (en grec).
# Nostra Senyora de Força Real

Nostra Senyora de Força Real és una Capella o ermita del Rosselló (Catalunya del Nord), en el territori de l'actual comuna de Montner, just al límit amb la de Millars.
Està situat a la carena que separa els dos termes esmentats, al capdamunt del Mont Ner, o Montnegre, o Serra de Força Real, on hi ha també algunes restes del Castell de Força Real.
La capella, que utilitza com a capçalera una antiga torre medieval de senyals, contemporània del castell proper, fou fundada el 1693 per Joana de Ros, baronessa de Montclar i senyora de Millars. Està dedicada a la Mare de Déu dels Dolors.

## Determinació de la longitud del metre

Aquest indret elevat va formar part de la colla de vèrtexs on es van prendre dades i s'hi van fer triangulacions, a finals del segle xviii, per mesurar amb precisió el meridià terrestre que passa per Dunkerque, París i Barcelona. Això va permetre determinar la longitud del metre.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «94-Montner». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Montner». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Força Real en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu dels Dolors de Força Real». [Consulta: 2024].
* ↑ Moreu-Rey, Enric. El naixement del metre. Mallorca: Raixa, 1956.
# OC 2022

OC 2022 és una societat limitada creada el 18 de febrer de 2021. L'empresa és una societat de cartera propietària d'Emissions Digitals de Catalunya des del 2021.

## Governança corporativa
### Estructura accionarial

L'any 2021 l'accionariat de la societat OC 2022 estava participada pels socis següents:
* 50% Bornic Surprises Box, SL: societat mercantil constituïda per temps indefinit en data 17 de febrer de 2021. Òrgan d'administració: 2 administradors mancomunats, Borja García-Nieto Portabella i Nicola Pedrazzoli.
* 25% Toskan House, SLU: societat mercantil constituïda per temps indefinit en data 12 de desembre de 1997. Òrgan d'administració: administradora única, Inés Sánchez de Movellán Torent.
* 25% Food Consulting & Associates, SLU: societat mercantil constituïda per temps indefinit en data 8 de maig de 2006. Òrgan d'administració: administrador únic, Francisco Javier Moran Rey.

### Administració

En el moment de la constitució de l'empresa, el 17 de febrer de 2021, l'administrador únic era Nicola Pedrazzoli.
Posteriorment, el 9 de juny de 2021, el consell d'administració estava format per:
* Christian-Georges Pérez Pradère, conseller i president.
* Nicola Pedrazzoli, conseller i conseller delegat solidari.
* Borja García-Nieto Portabella, conseller i secretari.
* Francisco Javier Moran Rey, conseller.

## Referències

* ↑ «El CAC autoritza la venda de 8tv a Pedrazzoli». Comunicació 21, 19-08-2021.
* ↑ «ACORD 68/2021, de 15 de juliol, del Ple del Consell de l'Audiovisual de Catalunya». Consell de l'Audiovisual de Catalunya, 15-07-2021.
# ODG

ODG té els següents significats:
* Observatori del Deute en la Globalització, associació per a l'estudi dels efectes socioeconòmics de la globalització, amb seu a Barcelona
* .odg també és l'extensió dels fitxers de dibuix del format OpenDocument
# Olar

Olar és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Olar tenia 237 habitants, 111 habitatges i 71 famílies. La densitat de població era de 115,8 habitants/km².
Dels 111 habitatges en un 12,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 26,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 41.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 11.771 $. La renda per capita de la població era de 17.113 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Olar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Olar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Olimpene

Olimpene fou un districte de Mísia a la part nord de les muntanyes Olimp, del que deriva el seu nom. Els habitants del districte eren anomenats olimpens (olympeni) o olimpiens (olympieni).

## Referències

* ↑ «Misia nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). [Consulta: 11 agost 2018].
# OSG

OSG té els següents significats:
* Orquestra Simfònica de Galícia, orquestra amb seu a la Corunya, a Galícia
* Orde de Sant Jordi (del seu nom en rus Орден Святого Георгия, transliterat Orden Sviatogo Georgiia), condecoració militar de Rússia
* OpenSceneGraph, motor gràfic de codi obert
# Oravské Veselé

Oravské Veselé és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
Es troba documentat des del 1629.

## Referències

* 1 2 «Žilinský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
# Nicolas de Fréauville

Nicolas Caignet de Fréauville (c. 1250, Fréauville, Normandia - † 15 de gener de 1323, Avinyó, França) fou un cardenal francès, membre de l'Orde de Predicadors.
Nicolas Caignet fou professor de filosofia i de teologia a La Sorbona de París i prior dominic. Fou confessor del rei Felip IV. El 1304 fou intermediari entre els francesos i els flamencs. Durant la disputa del rei de França i el Papa Bonifaci VIII, fou convocat pel papa a Roma, però no es va rendir mai.
Nicolas fou nomenat cardenal pel papa Climent V al consistori del 15 de desembre del 1305. El cardenal Caignet va assistir al Concili de Viena el 1311. Fou Camarlenc del Col·legi Cardenalici el 1312-1313 i predicà la croada a França com a llegat. Fou autor de nombroses obres sobre la litúrgia. Va participar en el conclave de 1314-16 en què s'escollí Joan XXII després de dos anys d'interregne.
# Nicolas de Verdun

Nicolas de Verdun (Verdun (Mosa), 1130 - Tournai, cap a 1205) va ser un orfebre francès actiu entre 1181 i 1205, que treballà a Viena, a Colònia i a Tournai. Va ser un dels artistes que efectuaren la transició de l'estil romànic vers el gòtic.
L'obra de Nicolas se situa en la transició del romànic tardà al gòtic primerenc, com el retaule esmaltat que es va crear per al monestir de Klosterneuburg cap al 1180. En el seu treball s'aplica la tècnica de l'esmalt alveolat. Durant la seva carrera va passar la major part del seu temps viatjant a diferents llocs on li van encarregar desenvolupar la major part del seu treball. Les convencions sobre l'ús de les característiques físiques dels tapissos clàssics que es detallen a les figures, amb similituds a l'art romà oriental. Va ser un innovador i un mestre metal·lúrgic. Els registres indiquen que la major part del seu treball va des de figuretes fins a espelmes decorades amb pedres precioses i santuaris.
Nicolau de Verdun és conegut avui dia perquè va signar la seva obra en pedra, com "NICOLAUS VIRDUNENSIS" i va establir la tradició dels artistes signant la seva obra.

## Antecedents

A mitjans del segle XII, la fosa metal·lúrgica va superar el martell com a tècnica principal de modelatge en metall. El procés de fosa de bronze descrit per Teòfil cap a l'any 1100 dona una idea clara del tipus de treball que Nicolas va realitzar. El procés de nucleació i solidificació permetia una major llibertat de moviment i de gest de les figures.

## Obra

Entre les seves obres sobresurten el tríptic del monestir de Klosterneuburg, prop de Viena (1181), i la urna Reliquiari dels Tres Reis mags, a Colònia.
* Reliquiari dels Tres Reis a Colònia
* Abadia de Klosterneuburg

## Referències

* ↑ Lasko, Peter. Ars Sacra New Edition: Second Edition (en anglès). Yale University Press, 1994, p. 268. ISBN 978-0-300-06048-5.
* ↑ Müller, Monika E. The Use of Models in Medieval Book Painting (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2014-06-02, p. 31. ISBN 978-1-4438-6103-8.
* ↑ Fossi, Gloria. Romanesque & Gothic (en anglès). Sterling Publishing Company, Inc., 2008. ISBN 978-1-4027-5924-6.
* ↑ Theophilus, Presbyter. On divers arts : the foremost medieval treatise on painting, glassmaking and metalwork. New York : Dover Publications, 1979, p. 77–186. ISBN 978-0-486-23784-8.

## Enllaços externs

* Llibre sobre ell Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Nicolas de Pellevé

Charles Nicolas de Pellevé (Jouy-sous-Thelle, 18 d'octubre de 1518 - París, 28 de març de 1594) va ser un cardenal francès compromès en la lluita contra el protestantisme durant les Guerres de religió a França.

## Biografia

Nicolas va ser el segon fill de Charles de Pellevé, senyor de Liancourt-Saint-Pierre i de Jouy-sous-Thelle, d'una antiga família de Normandia, i d'Hélène de Fay. El seu germà Robert de Pellevé va ser bisbe de Pamiers de 1557 a 1579.

### Carrera eclesiàstica

Professor de dret i abat de Saint-Corneille, va ser bisbe d'Amiens l'any 1552 amb el suport dels Guises.
L'any 1559, és enviat a Escòcia per donar suport a la regent d'Escòcia Marie de Guise, i torna a França a la mort d'aquesta última que marca la fi del setge de Leith.
L'any 1560, fa construir el castell de Liancourt (que serà gairebé totalment destruït l'any 1830). Convida un arquitecte italià per tal de dissenyar l'església de Sant Pere i Sant Pau de Jouy-sous-Thelle on descansen diversos membres de la seva família.
El 16 de desembre de 1562, és arquebisbe de Sens en lloc del cardenal de Guise. El Pius V el va promoure cardenal. El nou papa Gregori XIII li va donar el títol de cardenal-prevere de Santi Giovanni e Paolo en el consistori del 17 de maig de 1570 (serà cardenal-prevere de Santa Prassede el 14 de novembre de 1584). A continuació el nomena prefecte de la Congregació dels bisbes i regulars a Roma.
L'any 1588, és arquebisbe de Reims però no torna a França fins a l'any 1592.
Va viure durant vint anys en el si de la cúria romana on va destacar pel seu ultramuntanisme, comunicant a Roma la política del rei Enric III. Va donar suport actiu a la Santa Lliga de París i va anar fins i tot a París l'any 1592 per donar suport a l'elecció d'un nou rei de França. Va morir a l'edat de 75 anys, quatre dies després de la presa de París per Enric IV.
És un dels últims caps de la Santa Lliga de París. Ja malalt, és presenta a París quan el rei Enric IV fa la seva entrada el 22 de març de 1594. Mor sis dies més tard al carrer de la Figuera, a l'hotel dels arquebisbes de Sens.

## Referències

* 1 2 «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of May 17, 1570». [Consulta: 2 maig 2020].
* 1 2 «Nicolas Cardinal de Pellève [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 2 maig 2020].
# Olhar Indiscreto

Olhar Indiscreto és una minisèrie brasilera de drama produïda per Netflix en societat amb Morena Filmes. Compta amb guió de Camila Raffanti i direcció de Luciana Oliveira, Fabrizia Pinto i Letícia Veiga, i es va estrenar l'1 de gener de 2023. S'ha subtitulat al català.
La minisèrie de deu capítols conta la història de la hacker Miranda, que gaudeix espiant la prostituta Cléo, la seva veïna. Però quan els camins de totes dues es creuen, un assassinat canvia la destinació de Miranda per sempre.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Débora Nascimento | Miranda |
| Emanuelle Araújo | Cléo |
| Nikolas Antunes | Fernando |
| Ângelo Rodrigues | Heitor |
| Débora Duarte | Dona Esther |
| Tânia Alves | Vitória |
| Lane Compton | Heitor |
| Sacha Bali | Rafael |
| Tóia Ferraz | Helena |
| Tyler Shamy | Teddy Polhemus |
| Renata Guida | Zoe Braun |
| Gabriela Moreyra | Diana |

## Referències

* ↑ Redação. «Olhar Indiscreto promove o mais puro caos narrativo». Omelete TV, 02-01-2023. [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ «Olhar Indiscreto». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 juliol 2023].