OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guns, Germs, and Steel

Guns, Germs, and Steel: The Fates of Human Societies ('Pistoles, gèrmens i acer: els destins de les societats humanes') és un llibre d'investigació històrica escrit per Jared Diamond, biòleg, fisiòleg i biogeògraf, professor de geografia i fisiologia de la Universitat de Califòrnia a Los Angeles (UCLA). El llibre es va publicar l'any 1997 i l'any següent va guanyar el Premi Pulitzer i el Premi Aventis al millor llibre de ciència. El juliol de 2005, la cadena de televisió PBS va emetre un documental produït per la National Geographic Society que es basava en aquest llibre.

## Sinopsi

La intenció de l'autor és explicar per quines raons les societats dels diversos continents han evolucionat de manera tan diferent al llarg de la història. Per exemple, en algunes parts del món s'han desenvolupat societats alfabetitzades i industrialitzades, en altres parts les societats han romàs agrícoles, i en altres parts no han passat de caçadores recol·lectores.
Segons l'autor, aquestes desigualtats entre societats no es deuen a diferències ètniques o genètiques, sinó principalment a les característiques de l'entorn on aquestes societats s'han desenvolupat històricament. Per exemple, la diferent distribució mundial d'espècies vegetals comestibles i susceptibles de ser conreades va fer que algunes societats poguessin desenvolupar la producció de menjar i deixessin de ser caçadores recol·lectores per convertir-se en societats agrícoles. També, la disponibilitat desigual d'espècies animals susceptibles de ser domesticades donà avantatge a unes societats respecte a d'altres. Molt poques espècies reuneixen les condicions per a ser domesticables (l'autor ho anomena principi d'Anna Karènina) i originàriament aquestes eren pràcticament inexistents a Amèrica o Austràlia. A més, factors geogràfics com la gran extensió continental d'Euràsia i la seva orientació est-oest (en contraposició a l'orientació nord-sud d'Amèrica) facilitaren la propagació del coneixement i l'extensió de la producció de menjar per aquest continent.
Aquestes diferències fonamentals foren la causa principal de l'aparició de societats organitzades amb especialització del treball, que desenvoluparen l'escriptura, l'organització política, la tecnologia, la navegació, armes, etc., guanyant avantatge sobre altres societats. A més, l'evolució de gèrmens, característica de l'alta densitat de població humana i del contacte amb animals, donà un inesperat avantatge a les societats conqueridores (molts més natius americans van morir per gèrmens eurasiàtics que per la força de les armes).

## Referències

* Jared Diamond: Guns, Germs, and Steel: The Fates of Human Societies. W.W. Norton & Company, March 1997. ISBN 0-393-03891-2.
* Jared Diamond: Armas, gérmenes y acero. Debate Editorial, Abril 2006. ISBN 848306667X.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Guns, Germs, and Steel Site a la PBS (en anglès).
* Comentari del llibre, per H. Angulo. Arxivat 2008-01-17 a Wayback Machine.
# Uways

Uways és el nom dels següents personatges:
Nom de dos emirs jalayírides:
* Shaykh Uways ibn Hasan o Uways I, 1356 - 1374
* Uways II, 1415-1421
# Atrapa'm si pots

Atrapa'm si pots (Atrapa'm si pots a À Punt i TV3, Agafa'm si pots a IB3, Atrápame si puedes a ETB 2, Aragón TV, Telemadrid i Canal Sur, Cógeme si puedes a Televisión Canaria i Atrápame se podes a TVG) és un concurs televisiu que s'emet en diferents televisions autonòmiques de l'estat espanyol. El programa es va estrenar a ETB 2 el 13 d'octubre de 2014.
El programa s'emet en castellà excepte a les televisions dels Països Catalans, que es fa en català.
A IB3 s'emet des d'abril de 2017 i és presentat per Llum Barrera. Aquesta va ser substituïda per Antònia Jaume de cara a la temporada 2021-2022.
A À Punt s'emet des de juny de 2018 i és presentat per Eugeni Alemany. L'humorista va ser substituït al setembre de 2021 per Carolina Ferre.
A TV3 s'emet des de novembre de 2018 i és presentat per Llucià Ferrer.

## Referències

* ↑ «Atrápame si puedes» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Mallorca, Noticias de. «Llum Barrera llega a Ib3 con 'Agafa'm si pots'» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Antònia Jaume pren el relleu com a presentadora del divertit concurs d'IB3 Televisió». [Consulta: 14 novembre 2021].
* ↑ «'Atrapa'm si pots', un format d'èxit que regna a la graella - Diari La Veu». [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «Carolina Ferre capitanejarà 'Atrapa'm si pots' els caps de setmana a partir de setembre» (en català). [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Pérez, Sergi. «TV-3 estrena el concurso 'Atrapa'm si pots'» (en castellà), 16-11-2018. [Consulta: 1r novembre 2020].
# Maria Bakalova

Maria Valcheva Bakalova (4 de juny de 1996) és una actriu búlgara. Ha rebut diversos reconeixements, com ara un Critics' Choice Award, a més de nominacions a un Oscar, un British Academy Film Award, un Golden Globe i un Screen Actors Guild Award.
Nascuda i criada a Burgas, Bakalova va començar la seua carrera al cinema búlgar protagonitzant produccions cinematogràfiques mentre assistia a l'Acadèmia Nacional de Teatre i Arts Cinematogràfiques de Sofia. Principalment, va interpretar papers dramàtics en pel·lícules com Transgression (2017), The Father (2019), Last Call (2020) i Women Do Cry (2021). Bakalova va assolir protagonisme després de protagonitzar el personatge Tutar Sagdiyev a la pel·lícula de pel·lícula Borat del 2020. La seva actuació a la pel·lícula li va valer una nominació a un premi de l'Acadèmia, la primera per a una actriu búlgara. Posteriorment, va tenir papers protagonitzats a la comèdia The Bubble (2022), la pel·lícula slasher Bodies Bodies Bodies (2022) i el drama Fairyland (2023), i va donar la veu a Cosmo the Spacedog a les pel·lícules de Marvel Cinematic Universe The Guardians of el Galaxy Holiday Special (2022) i Guardians of the Galaxy Vol. 3 (2023).

## Referències

* ↑ «Critics Choice Awards 2021: See the full list of winners», 03-03-2021. Arxivat de l'original el 14 abril 2022. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Shoard, Catherine. «Oscars 2021: two female directors and nine actors of colour nominated in historic year». The Guardian, 15-03-2021. Arxivat de l'original el 26 juliol 2022. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «2021 EE British Academy Film Awards: The Nominations». British Academy of Film and Television Arts, 09-03-2021. Arxivat de l'original el 28 agost 2022. [Consulta: 7 abril 2021].
* ↑ Welk, Brian. «Maria Bakalova Blacked Out With Excitement Over Being First Bulgarian Golden Globes Nominee», 03-02-2021. Arxivat de l'original el 19 desembre 2021. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Gonzalez, Sandra. «SAG Awards: See the full list of winners». CNN, 04-04-2021. Arxivat de l'original el 18 gener 2022. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Borat' Breakout Maria Bakalova Set For Key Role In Marvel's 'Guardians Of The Galaxy Vol. 3'», 06-06-2022. Arxivat de l'original el 24 agost 2022. [Consulta: 6 juny 2022].
# Pèire Godolin

Pèire Godolin (pronunciat [guδu'li] i sovint escrit antigament Goudouli o Goudelin) (Tolosa de Llenguadoc 1580 - Tolosa, 10 de setembre de 1649) fou un poeta occità del Llenguadoc. Fou un dels escriptors occitans més influents de la seva època.

## Biografia

Godolin era un burgès de Tolosa. Nasqué el 1580 i era fill d'un cirurgià famós de la ciutat. Estudià dret i obtingué el títol d'advocat tot i que mai no va arribar a practicar. Va decidir escriure en occità en comptes de fer-ho en francès, en un moment que no sols estava de moda, sinó que els autors en francès tenien un gran prestigi internacional, cosa que generà un patriotisme cultural occità que va crear escola, sobretot a Gascunya, amb Guilhem Ader i Joan Giraud d'Astros. Dedicà la seua obra mestra el "Ramelet mondin" a Adrian de Montluc, el seu protector.

## Obres

* Ramelet mondin (1617-1657) recull de poesia força eclèctic: poesia oficial, poesia de l'amor. poesia religiosa.
* A l'hurouso memorio d'Henric le Gran, en honor d'Enric II de França.
# Dioncofil·làcies

Dioncophyllaceae és una família de plantes amb flors que conté 3 espècies de lianes i són plantes natives dels boscos plujoso d'Àfrica occidental.
Les seves parentes més properes són de la família Ancistrocladaceae. Ambdues famílies es troben dins un clade de plantes carnívores principalment. Aquest clade també inclou les famílies Droseraceae i Nepenthaceae, com també les Drosophyllaceae.
Elmembre més conegut de la família és la planta carnívora Triphyophyllum peltatum, malgrat que la família conté també dues espècies més: Habropetalum dawei i Dioncophyllum thollonii.

## Història de la classificació

El Sistema de Cronquist (1981) ubicava aquesta família dins l'ordre Violales.
L'APG II system, de 2003 reconeix aquesta família i l'assigna a l'ordre Caryophyllales dins el clade core eudicots.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* ↑ Cuenoud, P.; Savolainen, V. & Chatrou, L. W. et al. (2002), "Molecular phylogenetics of Caryophyllales based on nuclear 18S rDNA and plastid rbcL, atpB, and matK DNA sequences", American Journal of Botany 89 (1): 132, DOI 10.3732/ajb.89.1.132

## Enllaços externs

* Dioncophyllaceae Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 30 May 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* NCBI Taxonomy Browser
# Dani Martín (disc)

Dani Martín és el segon àlbum d'estudi de Dani Martín en la seva etapa en solitari. El disc es va llançar a la venda el 17 de setembre de 2013 a Espanya. Els singles extrets d'aquest CD són Cero i Que bonita la vida a nivell nacional, mentre que el single internacional és Caminar.

## Llista de cançons

* Cero 4:20
* Emocional 3:40
* Caramelos 4:04
* Que bonita la vida 4:31
* Mi teatro 3:49
* Caminar 4:17
* Por las venas 3:50 amb Joaquín Sabina
* Un millon de luces 3:55
* El puntito 4:43
* Estrella del Rock 3:51
* Beatles y Stones 7:03
* Edició Deluxe
12. Gretel 3:47 13. Cada dia 4:01 14. La abuelita 4:00

## Referències

* ↑ «Dani Martín». [Consulta: 23 setembre 2013].
# Uvàrovka (Uliànovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Uvàrovka».
Uvàrovka (en rus: Уваровка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 214 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Maria Beasley

Maria E. Beasley (nascuda, Kenny; Filadèlfia) fou una empresària i inventora estatunidenca. Va dur a terme catorze patents diferents als EUA i al Regne Unit. Beasley es va casar el 1865. Va tenir diverses ocupacions, incloent-hi modista. Entre 1891 i 1896, les guies de Chicago la descrivien com a inventora. La primera patent de Beasley es va concedir el 1878. Havia inventat una màquina de congrenyat de barril, que es va mostrar a l'Exposició Industrial i Cotonera Mundial de 1884. També va exhibir el seu bot salvavides millorat que es va patentar el 1882. Amb la màquina de congrenyat de barril, Beasley va aconseguir bastants diners. Fins i tot el diari Evening Star va escriure el 1889 que "va fer una petita fortuna amb una màquina per a la fabricació de barrils". La seva invenció podia realitzar 1.500 barrils per dia. Altres invents de Beasley inclouen escalfadors de peus, paelles per cuinar, dispositius antidescarrilament de trens i dos dissenys millorats de bot salvavides, que també van ser patentats a la Gran Bretanya. Els seus bots salvavides es van utilitzar en el Titanic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Stanley, 1995, p. 348.
* ↑ Khan, B. Zorina. The Democratization of Invention: Patents and Copyrights in American Economic Development, 1790-1920. Cambridge: Cambridge University Press, 2005, p. 153. ISBN 9780521811354.
* ↑ Himsl, Sharon M. «Sharon's Shells, Tales and Sails : L is for Life Raft: Inventions by Women A-Z», 14-04-2015.
* ↑ «Women as Inventors». Evening Star, 09-11-1889 [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ «Busy Women». Arkansas Democrat, 14-09-1901 [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ Jones, Jared «Celebrate Women's History Month with 12 awesome things invented by women.» (en en). Upworthy, 09-03-2016 [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ «6 Female Inventors Who Made the World a Safer Place | Direct Auto Arxivat 2017-09-05 a Wayback Machine.» (en en-us). Direct Connect, 08-02-2017 [Consulta: 8 maig 2017].

## Bibliografia

* Stanley, Autumn. Mothers and Daughters of Invention: Notes for a Revised History of Technology. New Brunswick, New Jersey: Rutgers University Press, 1995. ISBN 0813521971.

## Enllaços externs

* Life raft patent (anglès)
* Means for preventing derailment of railroad cars (anglès)
* Barrel hooping machine patent (anglès)
# Guidottiïta

La guidottiïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la serpentina. Va ser anomenada en honor de Charles V. Guidotti (1935-2005), en reconeixement de les seves múltiples contribucions a la mineralogia dels fil·losilicats.

## Característiques

La guidottiïta és un fil·losilicat de fórmula química Mn₂Fe$^{3+}$(Fe$^{3+}$SiO₅)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la guidottiïta pertany a «09.ED: Fil·losilicats amb capes de caolinita, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: dickita, caolinita, nacrita, odinita, hal·loysita, hisingerita, hal·loysita-7Å, amesita, antigorita, berthierina, brindleyita, caryopilita, crisòtil, cronstedtita, fraipontita, greenalita, kel·lyïta, lizardita, manandonita, nepouïta, pecoraïta, al·lòfana, crisocol·la, imogolita, neotocita, bismutoferrita i chapmanita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a l'Smithsonian Institution (Washington, D.C., EUA), nmnh 174879.

## Formació i jaciments

La guidottiïta va ser descoberta a la mina N'Chwaning II, a Kuruman (Camp de manganès del Kalahari, Cap Septentrional, Sud-àfrica). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Guidottiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Pèire Devoluy

Pèire Devoluy (Chastilhon, Droma, 1862 - Niça, 1932) és el nom amb el qual és conegut l'escriptor occità Pau Gros-Long.
Pertanyia a una família protestant, i fou oficial de l'exèrcit francès. Rebé la formació poètica a París, en contacte amb el simbolisme. Historiador i novel·lista, fou el capolièr dels joves (1901-09), però els seus esforços per modernitzar el felibritge fracassaren. Durant la revolta de vinyataires del Llenguadoc del 1907 contra el govern de Georges Clemenceau va donar suport els rebels, cosa que l'enfrontaria amb Frederic Mistral i que donaria el cop de gràcia al poc prestigi polític dels felibres. És autor de Istòri naciounalo de la Prouvènço dóu miejour di gaulo.

## Referències

* ↑ «Pèire Devoluy | enciclopedia.cat». GEC. [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ Mistral, Frédéric; Dévoluy, Pierre; Rostaing, Charles. Correspondance, Frédéric Mistral, Pierre Devoluy (1895-1913) (en francès). Impr. Bene, 1984.
* ↑ Dévoluy, Pierre. Istòri naciounalo de la Prouvenço e dóu miejour di Gaulo : prose provençale. Ollières: Cercle Pierre-Devoluy, 1994. ISBN 2-9508441-0-3.
# Doña Bárbara

«Doña Bárbara» té aquests significats:
* Barbiturikills, artista urbana valenciana.
* Doña Bárbara (telenovel·la de 2008), telenovel·la colombiana.
* Doña Bárbara (novel·la), novel·la de Rómulo Gallegos Freire.
* Doña Bárbara (pel·lícula de 1943), pel·lícula dirigida per Fernando de Fuentes i Miguel M. Delgado
# Uways al-Karani

Uways al-Karani (+657) fou un anacoreta àrab (de la tribu Karan del grup Murad del Iemen) contemporani de Mahoma.
Vivia com un anacoreta i Mahoma li va predir que veuria al seu segon successor que seria un amic seu i el millor de la generació que el seguia; això va original la creença que Uways parlava telepàticament amb Mahoma després de mort, i va originar els místics uwaysites (Uwaysiyya).

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1035
# La lletera

La lletera (Het melkmeisje o De melkmeid en neerlandès) és un oli sobre tela de Johannes Vermeer pintat entre 1658 i 1660 i considerat una de les seves obres mestres. El quadre està exposat al Rijksmuseum d'Amsterdam.

## Descripció

Representa una dona abocant llet en un bol. L'interès del quadre ve de la preocupació del detall i de la difusió de la llum. Les dimensions de la tela són de 45,4 × 41 cm.
Amb concentració silenciosa una dona aboca llet en un bol. Sosté la gerra amb les dues mans. Al voltant seu hi ha diversos objectes: un pa de pagès, una gerra de gres, una cistella i una galleda de llautó. La dona està dreta prop de la finestra i així té prou llum per veure el que està fent. La llum li cau a les mans; la seva silueta és fosca contra la paret blanca.

## Anàlisi

En comparació amb les pintures d'interior preferides per l'artista, aquesta representa un canvi: aquí es mostra una casa de condició humil. A Vermeer li va agradar posar-se a prova amb materials més senzills. És tal la precisió amb què reprodueix la superfície tacada i irregular de la paret o la tosca carcassa de la finestra, que alguns crítics han suggerit l'ús d'una càmera obscura.
Però l'element més sorprenent és el mestratge en el joc de llums i ombres. Pocs artistes podien competir amb Vermeer a l'hora de reproduir els mínims matisos d'ombra a la paret, o en plasmar la resplendor dels rajos de sol sobre els objectes de la paret i la taula.
És una de les peces en què Johannes Vermeer estableix una atmosfera més intensament íntima. Encara que l'artista observa la seva model des de prop, ella continua amb el seu treball, sense pertorbar-se.

## Història

És sens dubte un dels quadres més famosos de Vermeer. Ja des de molt aviat fou un quadre especialment valorat, com ho demostra el preu relativament elevat d'aquesta petita tela (175 florins) quan es va vendre el llegat de Vermeer l'any 1696. Els anys següents passa per diverses mans, sempre a Amsterdam. El 1701 és venut per Isaac Rooleeuw per 320 florins. El 1719 el ven Jacob van Hoeck, per només 126 florins. El 1765 Pieter Lender el ven a un lord anglès per 560 florins. Seguint a Amsterdam, el 1768 es ven per 925 florins a Van Diemen. El 1798 és venut per 1.550 florins per Jan Jacob de Bruyn a J. Spaan. El 1813, el compra Lucretia Johanna van Winter per 2.125 florins. El 1822, aquesta dama contrau matrimoni amb Hendrik Six. El quadre pertany a la col·lecció Six fins que l'any 1907 el compra el Rijksmuseum.

## Referències

* ↑ Vermeer. Grandes Maestros de la Pintura. Ed. Altaya. Pàg. 30.
* ↑ SCHNEIDER, Norbert. Vermeer. La obra completa. 2000. Editorial Taschen. Pàg. 65 ISBN 3-8228-6194-4
* ↑ BLANKERT, Albert; MONTIAS, John Michael; AILLAUD, Gilles. Vermeer. Obra completa. Ediciones Polígrafa. Pàg. 184. ISBN 978-84-343-1121-3

## Enllaços externs

* Pàgina del quadre al Rijksmuseum Arxivat 2012-07-13 a Wayback Machine.
# Armadillosuchus

Armadillosuchus és un gènere extint de sauròpsids crocodilomorfs de la família Sphagesauridae. Va ser descrit al febrer de 2009 en la conca de Bauru al Brasil, del Cretaci superior.

## Característiques

L'esquena d'Armadillosuchus estava coberta per una armadura que posseïa bandes flexibles i protectors rígids similars a les d'un armadillo (d'aquí el nom del gènere que significa "cocodril armadillo"). A causa de la seva morfologia singular, es creu que van tenir un estil de vida subterrani.

## Referències

* ↑ Marinho, Thiago S.; Carvalho, Ismar S. «An armadillo-like sphagesaurid crocodyliform from the Late Cretaceous of Brazil» (en anglès). Journal of South American Earth Sciences, 27, 1, 01-02-2009, pàg. 36–41. DOI: 10.1016/j.jsames.2008.11.005.
* ↑ Black, Riley. «Armadillosuchus: One bad crocodyliform» (en anglès). National Geographic, 10-07-2009. [Consulta: 14 novembre 2022].
# Públic

«Públic o pública» té aquests significats:
* Públic o espectador, gent que assisteix a un esdeveniment
* Administració pública, organització que posa en pràctica les decisions preses per un govern
* Biblioteca pública, centre on es presten documents, eminentment llibres
* Corporació pública, societat mercantil en la qual el capital és dividit en accions i integrat per les aportacions dels socis, els quals no respondran personalment dels deutes
* Domini públic, béns destinats a l'ús públic
* Dret públic conjunt de branques del dret caracteritzades pel fet que hi intervé l'estat com a ens dotat d'imperium
* Educació pública, ensenyament que s'imparteix en centres mantinguts per fons públics
* Empresa pública, empresa que és propietat de l'estat
* Esfera pública, àrea de la vida social on les persones es reuneixen, discuteixen i identifiquen problemes socials, i a través d'aquella discussió influencien l'acció política
* Obra pública, treball de construcció promogut per una administració pública
* Opinió pública, conjunt de creences, discursos i percepcions del poble d'un indret determinat sobre un assumpte
* Sector públic quan parlem del poder econòmic i institucional d'un estat
* Servei públic, reconducció d'un sector d'activitats socioeconòmiques a l'òrbita del poder públic o sector públic
* Públic, mitjà digital en català amb seu a Barcelona
# Doña Diabla (pel·lícula)

Doña Diabla és una pel·lícula dramàtica mexicana de 1950, dirigida per Tito Davison i protagonitzada per María Félix. Està basada en una obra homònima escrita per Luis Fernández Ardavín. Formà part de la selecció oficial al 4t Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

La bellesa d'Ángela (María Félix) provoca que diversos homes s'obsessionin amb ella. Divorciada d'Esteban (Crox Alvarado), un cínic oportunista, sense escrúpols que només pretenia usar-la. Arran del desengany, Ángela decideix tornar-se dura i consagrar la seva vida a venjar-se dels homes. D'aquesta manera adquireix el malnom de "Donya Diabla".
La seva filla Angélica (Perla Aguiar) ignora la vida que porta la seva mare. La jove s'enamora d'un malfactor anomenat Adrián (Víctor Junco), qui li revela que la seva mare és "Donya Diabla". Angélica s'escapa amb ell. Per salvar a la seva filla de la influència d'Adrián, Ángela el mata i es lliura a la Justícia.

## Repartiment

* María Félix .... Ángela "Doña Diabla"
* Víctor Junco .... Adrián Villanueva
* Crox Alvarado .... Esteban de la Guardia
* José María Linares Rivas .... llicenciat Octavio Sotelo Vargas
* Perla Aguiar .... Angélica
* Dalia Íñiguez .... Gertrudis
* Luis Beristáin .... cura
* José Baviera .... Solar Fuentes
* Beatriz Ramos .... Carmela
* Isabel del Puerto .... Clara Valdepeña
* Diego Garaya.... Don Fernando Villanueva
* Gloria Mange .... Gloria, cigarrera
* Rebeca Iturbide .... modelo
* Pastora Soler .... gitana cantaora y adivina
* Ramón Gay .... invitado en la fiesta
* Turanda .... bailarina
* Irma Dorantes .... extra

## Premis i reconeixements
### Premi Ariel (1951)

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor Pel·lícula | Millor Pel·lícula | Nominada |
| Millor Actriu | María Félix | Guanyadora |
| Millor Coactuació Masculina | José María Linares Rivas | Nominat |
| Millor Guió Adaptat | Edmundo Báez Tito Davison | Nominats |
| Millor Edició | Rafael Ceballos | Nominat |
| Millor So | Rodolfo Benítez | Nominat |

## Recepció

La pel·lícula ocupa el lloc 73 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista Somos en juliol de 1994.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Devil Is a Woman». festival-cannes.com. [Consulta: 11 gener 2009].
* ↑ Hoycinema.com: Doña Diabla
* ↑ «Las 100 mejores películas del cine mexicano». Arxivat de l'original el 8 de febrer de 2010. [Consulta: 23 gener 2009].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Facebook
* Doña Diabla a Página del Cine Mexicano del ITESM