OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau reial (Torí)

El Palau reial de Torí (en italià, Palazzo Reale di Torino), és un edifici històric italià de la ciutat de Torí al Piemont. Forma part del conjunt de les residències de la família reial de Savoia, classificades com a patrimoni mundial des de 1997.

## Situació

El palau està situat al centre de la ciutat de Torí, enfront de la plaça del Castell.

## Història

L'any 1562, Torí esdevé la capital dels Estats de Savoia en lloc de Chambèri. El duc Manuel Filibert instal·la la Cort al palau dels arquebisbes de Torí que transforma en palau ducal. A continuació l'any 1584, el duc Carles Manuel I ordena la construcció d'un nou edifici que és realitzat a partir dels plànols de l'arquitecte Ascanio Vittozzi, que mor l'any 1615.
El setge de la ciutat l'any 1640 deteriora fortament l'edifici, la qual cosa portarà la duquessa Cristina de França, regent dels Estats de Savoia, a prosseguir els treballs, confiats als arquitectes Carlo i el seu fill Amedeo di Castellamonte.
En el transcurs del segle XVII, la gran galeria reial és decorada amb frescos realitzats per Daniel Seiter. Els pisos de la planta baixa, anomenats Madame Felicitat, són decorats pel pintor Bartolomeo Guidobono. A la mateixa època, André Le Nôtre dibuixa i fa realitzar els jardins del palau.
Al segle XVIII, l'arquitecte Filippo Juvara fa realitzar l'« escala de les tisores » i el gabinet xinès. Benedetto Alfieri confia la pintura de frescos a Francesco De Mura i a Gregorio Guglielmi.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Residences of the Royal House of Savoy» (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ «Turin, the Savoy Residences» (en anglès), 23-03-2015. Arxivat de l'original el 2017-11-08. [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ «The Royal Palace - Turin». Arxivat de l'original el 2016-05-11. [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ Carlo di Castellamonte (Turin, 1560-1641), comte de Castellamonte, arquitecte, enginyer civil i militar italià, un des actors principals del barroc piamontès i arquitecte del rei.«Musei Reali Torino».
* ↑ «Museo Torino».
* ↑ Amedeo di Castellamonte (Turin, 1610 – 1683) arquitecte, civil i militar italià, fill de l'anterior.
# Tomata Valenciana

La Tomata Valenciana és el nom que reben diferents varietats autòctones de tomata conreada principalment a l'Horta de València i la Ribera, especialment al Perelló, fet pel qual sovint se confon la procedència del fruit amb la varietat. Existeixen tres varietats, anomenades masclet, rotllo, i la Mutxamel, que és varietat del Raf.
La tomata valenciana es caracteritza per la quantitat de carn, tindre poques llavors i un gust dolç i poc àcid. La seua temporada és entre maig i agost.

## Referències

* 1 2 Pons, Paula. «Tomates de El Perelló, el caviar de la Ribera Baixa». Guía Hedonista, 14-07-2017. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ Roselló, José «El tomate valenciano». Revista Acció Ecologista, estiu 2010, pàg. 65.
* ↑ «El tomate, fuente de salud». Cadena SER, 20-05-2016. [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «Los secretos del 'mejor tomate'». El Mundo, 07-07-2013. [Consulta: 16 juny 2020].
# Lliura de Guernsey

La lliura de Guernsey (en anglès Guernsey pound o, simplement, pound; en francès Livre de Guernesey o, simplement, livre; en normand de Guernsey louis de Dgèrnési o, simplement, louis) és la unitat monetària de l'illa de Guernsey. És emesa pel govern autònom insular, anomenat els Estats de Guernsey (States of Guernsey / États de Guernesey / Êtats de Dgèrnési). Malgrat tot, la lliura de Guernsey no és, legalment parlant, una unitat monetària independent, sinó que de fet es tracta d'una emissió especial de lliures esterlines per a l'illa.
Com que no es tracta, doncs, d'una moneda independent, no té un codi ISO 4217 específic. Per tant, comparteix el codi estàndard internacional de les monedes britàniques, GBP, si bé s'acostuma a utilitzar també el codi no oficial GGP. L'abreviació més habitual de la lliura de Guernsey és £. Se subdivideix en 100 penics.
Fins al començament del segle xx, Guernesey usava la lliura esterlina i el franc francès. S'emeten monedes pròpies per a l'illa des del 1830, i també disposa d'emissions pròpies de bitllets. El 1971 se'n va dur a terme la decimalització, en paral·lel a la de la lliura esterlina (GBP).
La lliura de Guernsey té el mateix valor que la lliura esterlina i hi és intercanviable a l'illa, tot i que no passa al revés, ja que la moneda de Guernsey no s'accepta a la Gran Bretanya. A Guernsey hi circulen, a part de les lliures pròpies i de les esterlines, també les de Jersey.

## Monedes i bitllets

En circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 penics i d'1 i 2 lliures, i bitllets d'1, 5, 10, 20 i 50 lliures. Com es pot comprovar, alguns valors es troben alhora representats en monedes i en bitllets.
L'anvers tant de les monedes com dels bitllets porta l'efígie de la reina Elisabet, mentre que el revers mostra paisatges i elements tradicionals de l'illa de Guernsey.

## Lliura d'Alderney

L'illa d'Alderney, dependent de Guernsey, també té la seva pròpia moneda, que per llei dels Estats d'Alderney ha de ser la mateixa que la del Regne Unit.
La lliura d'Alderney (en anglès Alderney pound, en francès livre d'Aurigny, en normand louis d'Aoeur'gny) no ha comptat mai amb emissions de bitllets propis, i pel que fa a les monedes circulen entre els col·leccionistes numismàtics, però no són d'ús general. Les monedes d'Alderney s'encunyen des del 1989 en emissions commemoratives de 1£, 2£ o 5£ (i ocasionalment amb valors més alts) fetes de cuproníquel, argent o or.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 0,68514 GBP; 1 GBP = 1,45956 EUR (2 de juny del 2006)
* 1 USD = 0,53588 GBP; 1 GBP = 1,86608 USD (2 de juny del 2006)

## Vegeu també

* Lliura
* Lliura esterlina

## Enllaços externs

* Monedes i bitllets de Jersey i Alderney Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. (anglès)
# We Have a Ghost

We Have a Ghost és una pel·lícula de comèdia de terror sobrenatural estatunidenca del 2023 escrita i dirigida per Christopher Landon. Està basat en la història curta de 2017 Ernest, de Geoff Manaugh. La pel·lícula és protagonitzada per David Harbour, Jahi Di'Allo Winston, Tig Notaro, Jennifer Coolidge i Anthony Mackie.
We Have a Ghost va ser llançat el 24 de febrer de 2023 per Netflix. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Després de descobrir que la seva nova llar està embruixada per un fantasma anomenat Ernest, Kevin crea un canal de YouTube i fa que el fantasma i la seva família siguin famosos a Internet. Tanmateix, quan Kevin i Ernest comencen a descobrir la veritat sobre el passat del fantasma, es converteixen en un objectiu de la CIA.

## Repartiment

* David Harbour com a Ernest
* Jahi Di'Allo Winston com a Kevin
* Anthony Mackie com a Frank
* Tig Notaro com a agent del govern que persegueix a l'Ernest
* Jennifer Coolidge com a mediu de la TV
* Isabella Russo com a veï d'en Frank
* Erica Ash
* Niles Fitch
* Faith Ford
* Steve Coulter

## Recepció

A l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 41% basada en 32 ressenyes, amb una valoració mitjana de 5,2/10. A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana ponderada de 56 sobre 100, basada en 18 crítics, que indica "crítiques mixtes o mitjanes".

## Referències

* ↑ Manaugh, Geoff. «Ernest» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «We Have a Ghost». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ Squires, John. «'We Have a Ghost' Trailer – David Harbour Haunts a House in 'Freaky' Director's New Movie», 26-01-2023. [Consulta: 27 gener 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 Collis, Clark. «David Harbour's spooky spirit goes viral, scares Jennifer Coolidge in 'We Have a Ghost' trailer». Entertainment Weekly.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} We Have a Ghost]». [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 24 febrer 2023].

## Enllaços externs

* We Have a Ghost a Goita què fan, ara!
# Zyzomys

Zyzomys és un gènere de rosegador que es caracteritza per posseir una cua particularment llarga i gruixuda. Inclou cinc espècies, totes originàries d'Austràlia. Foren descrites per Michael Rogers Oldfield Thomas el 1909.

## Taxonomia

Se'n coneixen cinc espècies. Zyzomys pedunculatus es cregué extinta, però fou redescoberta el 1996.
* Rata roquera australiana (Z. argurus)
* Rata roquera de la Terra d'Arnhem (Z. maini)
* Rata roquera de Carpentària (Z. palatalis)
* Rata roquera de l'Austràlia central (Z. pedunculatus)
* Rata roquera de Kimberley (Z. woodwardi)

## Referències

* ↑ Long et al., 2002, p. 198.

## Bibliografia

* Long, J.; Archer, M.; Flannery, T.; Hand, S. Prehistoric Mammals of Australia and New Guinea: One Hundred Million Years of Evolution (en anglès). University of New South Wales Press, 2002. ISBN 9780868404356.
# Neslişah Durgun

Neslişah Durgun (nascuda 5 d'octubre de 1993) és una jugadora de voleibol turca. En la seva carrera professional, ha jugat pel THY i Nilüfer Belediyespor (fins al 2018), Sarıyer Belediyesi (2018-19) i des de 2019 juga pel Kuzey Boruspor.

## Referències

* ↑ http://tvf-web.dataproject.com/PlayerDetails.aspx?TeamID=98&PlayerID=876&ID=19
* ↑ https://kralspor.ensonhaber.com/neslisah-durgun-sozlesme-yeniledi-2015-06-23.html
* ↑ https://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=08&id=29342&topic=2 Arxivat 2016-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.voleybolunadresi.com/sariyere-bir-transfer-daha-neslisah-durgun/ Arxivat 2019-07-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.voleybolaktuel.com/ii-lig-iii-lig/neslisah-durgun-sariyer-belediyespor'da-h18749.html Arxivat 2019-07-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.voleybolunadresi.com/sariyerli-neslisah-durgun-kuzeyboruda/ Arxivat 2019-07-10 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=09&id=40536&topic=2%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Entrevista amb Neslişah Durgun
# LaToya Cantrell

LaToya Cantrell (Los Angeles, 3 d'abril de 1972) és una sociòloga i política estatunidenca. Des del 7 de maig de 2018 és l'alcaldessa de Nova Orleans.
LaToya Cantrell va deixar la seva ciutat natal el 1990 per instal·lar-se a Louisiana i estudiar a la Universitat Xavier de Luisiana, on va obtenir la llicenciatura en sociologia. Després dels danys importants causats per l'huracà Katrina, va ser evacuada temporalment a Houston. Va invertir en la reconstrucció de la ciutat i en particular el seu districte de Broadmoor a través de l'associació per a la qual va treballar abans del desastre. Aquest treball de reconstrucció es materialitzarà en particular invertint en la biblioteca del districte arrasada com el cor del projecte de renovació urbana. Situat en un nou edifici, aquest lloc conserva en part el seu nom i reobrí el març del 2012 amb el nom de Biblioteca F. F. Keller i Community Center.
El desembre de 2012 va ser elegida a l'Ajuntament de Nova Orleans i va ser reelegida el 2014. El març del 2017, va anunciar la seva candidatura al càrrec d'alcalde de la ciutat per succeir Mitch Landrieu. El 18 de novembre següent, va ser elegida obtenint el 60,4% dels vots en contra del seu adversari Desiree Charbonnet. El 7 de maig de 2018 va prendre possessió del càrrec, convertint-se en la primera dona alcaldessa de la ciutat.

## Referències

* 1 2 Ferrell, Scott «New Orleans Mayor LaToya Cantrell seeks northwest Louisiana ballot support». Shreveport Times, 12-09-2019 [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ Ortiz de Zárate, Roberto. «LaToya Cantrell». Centre d'Estudis i Documentació Internacionals a Barcelona (CIDOB). [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ Mónica, Mónica «La difícil historia de LaToya. Cantrell, la alcaldesa que ha bailado con Letizia Tiempo de lectura: 3 minutos Ayudó a reconstruir Nueva Orleans tras el Katrina y se convirtió en la primera mujer de la historia en llegar a la alcaldía de la ciudad». Vanity Fair, 15-06-2018 [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «New Orleans Celebrates Opening of Carnegie Corporation-funded Rosa F. Keller Library and Community Center». Carnegie Corporation of New York, 13-03-2012. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «LaToya Cantrell, la primera alcaldesa mujer de Nueva Orleans en 300 años/LaToya Cantrell, the first woman mayor of New Orleans in 300 years». El Tiempo. New Orleans [Consulta: 13 febrer 2020].
# Papamosques anyil

El papamosques anyil (Eumyias indigo) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les illes de Java, Sumatra i Borneo a Indonèsia i Malàisia. Tanmateix, algunes taxonomies consideren que les poblacions de Java i Borneo constitueixen una espècie separada: el papamosques cul-roig. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà entre 900m i 2.600m. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021) el papamosques anyil consta de 3 subespècies:
* E. indigo indigo (Horsfield, 1821) - Illa de Java
* E. indigo ruficrissa (Salvadori, 1879) - Illa de Sumatra
* E. indigo cerviniventris (Sharpe, 1887) - Illa de Borneo
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que les subespècies ruficrissa i cerviniventris constitueixen una espècie separada, havent de restar únicament la subespècie nominal en el tàxon original. Segons aqest criteri, les espècies resultants serien:
* Eumyias indigo (stricto sensu) - Papamosques anyil.
* Eumyias ruficrissa - Papamosques cul-roig.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques anyil». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 31 desembre 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 697. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ BirdLife International. «Indigo Flycatcher. Eumyias indigo» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 697. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques cul-roig». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Tomba de la Dinastia Tang a Ghuozhang

La Tomba de la Dinastia Tang a Ghuozhang és una tomba d'alt rang situada a la vil·la de Guozhuang del municipi de Dazhao, al Districte de Chang’an, Xi’an. que contenia el cos de Han Xiu, l'epitafi, figures de terrisseria i uns murals. Els murals i l'epitafi es mantenen preservats.
Measura 11 metres de profunditat i 40 metres de llarg. L'orientació és nord-sud. Està composta d'un corredor llarg i inclinat, 4 compartiments, 5 buits per a l'aire, un camí principal pavimentat i una cambra. Hi ha 4 forats de lladres que no han modificat l'estructura bàsica de la tomba. La parets del passatge, els compartiments i els buits per a l'aire foren construïts amb cal i fusta. Un nínxol conté unes figures de terrisseria.

## Referències

* ↑ «A Mural Tomb of Tang Dynasty Found in Xi’an with Rarely Seen Subject Matters». GoArting News, 25-08-2014 [Consulta: 31 juliol 2015].
* 1 2 «The excavation works of Guozhuang Tang murals tomb gained preliminary achievements». Shaanxi Provincial Bureaeu of Cultural Heritage. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 3 agost 2015].
# Lliura de Gibraltar

La lliura de Gibraltar (en anglès Gibraltar pound o, simplement, pound) és la unitat monetària de Gibraltar. El codi ISO 4217 és GIP i normalment s'abreuja £, o Gib£ per diferenciar-la de la lliura esterlina i d'altres tipus de lliures. Se subdivideix en 100 penics a semblança d'altres lliures.
El Govern de Gibraltar (Government of Gibraltar) emet els seus propis bitllets des del 1927, i des del 1988 té també les seves pròpies monedes; tenen el mateix valor que la lliura esterlina (GBP) i hi són intercanviables. Tot i això, la majoria de bancs de l'estranger i, fins i tot, del Regne Unit, cobren una comissió pel canvi. La decimalització de la lliura de Gibraltar es va dur a terme el 1971, al mateix temps que al Regne Unit.
En circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 penics i d'1 i 2 lliures, i bitllets de 5, 10, 20 i 50 lliures. La vinculació amb la lliura esterlina és encara més evident en els bitllets emesos a partir del 1995, en què la moneda surt impresa amb la denominació de pounds sterling, a diferència de les sèries anteriors, en què figurava simplement com a pounds.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 0,753219 GIP; 1 GIP = 1,32764 EUR (3 de febrer del 2008)
* 1 USD = 0,508675 GIP; 1 GIP = 1,96589 USD (3 de febrer del 2008)
La lliura de Gibraltar té un tipus de canvi fix paritari respecte a la lliura esterlina (1 GIP = 1 GBP).

## Vegeu també

* Lliura
* Lliura esterlina

## Enllaços externs

* (anglès) (castellà) (francès) Institut Filatèlic de Gibraltar (amb imatges de les monedes Arxivat 2006-03-25 a Wayback Machine. i els bitllets Arxivat 2006-03-25 a Wayback Machine. de Gibraltar)
# Eleccions municipals de 2019 a Riudecols

Les eleccions municipals de 2019 a Riudecols van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a Riudecols, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 9 regidors de l'Ajuntament de Riudecols.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Riudecols, en tenir 912 persones censades, l'hi correspon 9 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus va proclamar les dues candidatures del municipi de Riudecols en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)
* Junts per Riudecols (JxR- JUNTS)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Riudecols tenia una població de 1.186 habitants, dels quals 912 persones van ser cridades a votar a una de les dues meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 80,3%, el qual cosa implica que un total de 732 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Riudecols ha registrat una xifra molt més alta, situant-se en 15,5 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Riudecols |
| Participació (14h) | 44,7% ( 5,8%) |
| Participació (18h) | 66,6% ( 5,8%) |
| Participació (20h) | 80,3% ( 7,0%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Giovanni da Campione

Giovanni da Campione (circa 1320 a Campione d'Italia, avui província de Como, en Llombardia i mort a la mateixa ciutat cap a l'any 1375), va ser un escultor italià.

## Biografia

Fill de l'escultor Ugo da Campione, Giovanni es va iniciar aviat en l'art de l'escultura al taller del seu pare a Bèrgam. Un primer document datat el 1348, esmenta actiu a un: filuis Giovanni quondam magistri Ugonis de Campiliono a l'església de Santi Celso e Nazaro a Bellano.
Més tard, a Bèrgam, va treballar sobretot en l'obra escultòrica de la Basílica de Santa Maria Maggiore i el seu baptisteri. Fet confirmat per la seva signatura: Iohannes filius magistri Ugi, e nel primer Iohannes filius domini quondam magistri Ugi, nel secondo, les seves obres són el porxo nord el 1351 conegut com els «Lleons vermells» i el de la part sud anomenat «Lleons blancs» el 1360. També en aquest mateix darrer any, és responsable de realitzar un portal al costat nord del cor, que va fer a partir del 1366, data enregistrada durant el transport de marbre a Bèrgam des d'una pedrera de Brivio.
Els seus fills Nicolino i Cristoforo, com a escultors, van col·laborar amb ell en la construcció de la basílica, en particular en la realització del baptisteri. Després d'un pagament el 30 d'octubre de 1367 per l'execució del portal, el mestre ja no apareix més en els documents de Bèrgam.
* Porxe anomenat dels «Lleons vermells»
* Porxe anomenat dels «Lleons blancs»
* Detall d'un Lleó.

## Vegeu també

* Mestres de Campione

## Referències

* ↑ Sanvito, Paolo; Martinoli, Simona. «Campionesi» (en italià). Dizionario storico della Svizzera. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «Lleó de Santa Maria Maggiore» (en italià). LombardiaBeniCulturali. [Consulta: 21 novembre 2014].
# Xarxa en doble anell

La xarxa en doble anell és una xarxa d'àrea local en què els dispositius (nodes) estan connectats en un bucle tancat o d'anell.
Els missatges passen d'un ordinador a l'altre en una direcció concreta. Cada ordinador examina l'adreça de destinació adjunta al missatge. Si aquesta direcció coincideix amb la seva, l'ordinador accepta el missatge. En cas que no sigui la seva direcció, el deixarà passar al següent ordinador.
* Avantatges: Permet cobrir distàncies més llargues que altres topologies.
* Inconvenients: Si un ordinador falla, aleshores tota la xarxa fallarà. A més, és difícil agregar nous nodes.