OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sistema nerviós somàtic

Sistema nerviós (SN) :
SN central
Encèfal
Medul·la espinal
SN perifèric
SN somàtic
SN autònom
SN simpàtic
SN parasimpàtic :
El sistema nerviós somàtic és aquella part del sistema nerviós perifèric capaç de ser controlada pel mateix organisme a voluntat. Just el contrari que el sistema nerviós autònom.
Està compost per:
* Nervis cranials: aquests són els que envien informació sensorial procedent del coll i el cap cap al sistema nerviós central. Reben ordres motrius per al control de la musculatura esquelètica del coll i el cap
* Nervis espinals, que són els que envien informació sensorial (tacte, dolor) del tronc i les extremitats cap al sistema nerviós central a través de la medul·la espinal. També envien informació de la posició i l'estat de la musculatura i les articulacions del tronc i les extremitats a través de la medul·la espinal. Reben ordres motrius des de la medul·la espinal per al control de la musculatura esquelètica.

## Transmissió de senyals nerviosos

El sistema nerviós somàtic controla tots els sistemes musculars voluntaris del cos, a excepció dels músculs dels arcs reflexos .
La via bàsica del senyal nerviós del sistema nerviós somàtic eferent implica una seqüència que comença als cossos cel·lulars de les motoneurones superiors del gir cerebral precentral (aproximadament l’escorça motora primària). Els estímuls del gir precentral es transmeten des de les motoneurones superiors i baixen pels axons del tracte corticoespinal per controlar els músculs esquelètics (voluntaris). Aquests estímuls es transmeten des de les motoneurones superiors a través de la banya anterior de la medul·la espinal i se sinapsia amb els receptors sensorials de les motoneurones alfa (el granmotoneurones inferiors) del tronc cerebral i de la medul·la espinal.
Les motoneurones superiors alliberen el neurotransmissor acetilcolina al brot terminal dels seus axons, que és rebut pels receptors nicotínics de les motoneurones alfa. Al seu torn, les motoneurones alfa transmeten l'estímul, alliberant acetilcolina al seu axó terminal, que és rebuda pels receptors postsinàptics (receptors nicotínics d’acetilcolina) de la placa motora dels músculs, provocant la contracció muscular.
# Gary Bailey

Gary Bailey és el nom dels següents personatges:
* Gary Bailey (futbolista), futbolista anglès
* Gary Bailey (motociclista), pilot de motocròs nord-americà
# Església dels sants Just i Pastor

«Església dels Sants Just i Pastor» té aquests significats:
* Església dels Sants Just i Pastor de Barcelona
* Església dels sants Just i Pastor (Sant Just Desvern) (Baix Llobregat)
* Sant Just i Sant Pastor de Son, Alt Àneu, Pallars Sobirà)
* Sant Just i Sant Pastor de Falç, a Tolba (Ribagorça)
* Catedral de Sant Just i Sant Pastor (Narbona)
# Cal Tort d'Alós

Casa del Tort és una casa amb elements barrocs d'Alós, al municipi d'Alt Àneu (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser la casa pairal de la poderosa familia Arnalot fins a mitjans del segle xx.

## Descripció

Mansió de considerables dimensions, integrada per diversos cossos, formant els dos principals una espècie de L i constituïts per planta baixa i dos pisos alts a més d'un tercer pis de cap de casa sota la inclinada coberta de pissarra a quatre vessants. Al braç llarg de la L, a la façana est, s'obren la porta principal i finestres a la planta baixa i finestres balconeres o balcons en els dos pisos alts. A l'altra ala, ocupen les dues plantes altes galeries vidrades orientades a migdia, i a peu pla s'obren dos portals, un de gran a l'estable i un de petit i amb un ull de bou el que comunica amb la capella, dedicada al Nen Jesús de Praga. Altres annexes de la casa es troben adossats a aquests dos cossos principals o bé disposats al voltant. Casa del Tort d'Alós, avui Casa Pixeu, fou el casal d'una dinastia de grans ramaders, els Arnalot, propietaris d'enormes extensions de terreny entre Alós i Montgarri, repartides en plats i boscos.

## Història

Mossèn Cinto diu que els Arnalot van ser els mercaders de bestiar més rics de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Casa del Tort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Rasa de la Bòfia

La Rasa de la Bòfia és un torrent afluent per la dreta de la canal de l'Embut, a la Vall de Lord

## Descripció

Neix a 2.061 metres d'altitud a poc més d'un centenar de metres al sud-oest de la Bòfia, al vessant septentrional del Serrat de la Bòfia (Massís del Port del Comte). De direcció predominant cap a les 2 del rellotge, travessa l'estació d'esquí del Port del Comte la qual cosa ha comportat que en alguns trams el seu curs hagi estat terraplenat per a utilitzar-lo com a camí o pista d'esquí. Desguassa a la canal de l'Embut a 1.494 m. d'altitud.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de La Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Bòfia està integrada per un total de 8 cursos fluvials dels quals 6 són subsidiaris de 1r nivell i 1 ho és de 2n nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 6.915 m.
Xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Bòfia :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Rasa de la Bòfia | 42° 9′ 51.35″ N, 1° 31′ 57.13″ E﻿ / ﻿42.1642639°N,1.5325361°E﻿ / 42.1642639; 1.5325361 | 2.539 |
| E1 | 42° 9′ 56.39″ N, 1° 31′ 51.14″ E﻿ / ﻿42.1656639°N,1.5308722°E﻿ / 42.1656639; 1.5308722 | 446 |
| E2 | 42° 10′ 2.751″ N, 1° 32′ 0.669″ E﻿ / ﻿42.16743083°N,1.53351917°E﻿ / 42.16743083; 1.53351917 | 252 |
| E3 | 42° 10′ 6.127″ N, 1° 31′ 58.43″ E﻿ / ﻿42.16836861°N,1.5328972°E﻿ / 42.16836861; 1.5328972 | 408 |
| E4 | 42° 10′ 18.98″ N, 1° 32′ 6.628″ E﻿ / ﻿42.1719389°N,1.53517444°E﻿ / 42.1719389; 1.53517444 | 796 |
| D1 | Xarxa del Torrent de la Ginebrosa | 1.939 |
| E5 | 42° 10′ 26.56″ N, 1° 32′ 22.73″ E﻿ / ﻿42.1740444°N,1.5396472°E﻿ / 42.1740444; 1.5396472 | 535 |

## Referències

* 1 2 3 4 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 9′ 55.86″ N, 1° 32′ 2.190″ E﻿ / ﻿42.1655167°N,1.53394167°E﻿ / 42.1655167; 1.53394167
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 2.481 m.
* ↑ Mapa de l'ICC, Escala 1:50.000
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 10′ 22.74″ N, 1° 32′ 10.88″ E﻿ / ﻿42.1729833°N,1.5363556°E﻿ / 42.1729833; 1.5363556
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 28 juliol 2009].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 768 m.
# Tour del Llemosí 2015

El Tour del Llemosí 2015, 48a edició del Tour del Llemosí, es disputà entre el 18 i el 21 d'agost de 2015 sobre un recorregut de 716 km repartits quatre etapes. L'inici i final de la cursa fou a Llemotges. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2015, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou l'italià Sonny Colbrelli (Bardiani CSF), amb el mateix temps que Jesús Herrada (Movistar Team) i gràcies a les bonificacions obtingudes en la darrera etapa. Completà el podi el francès Rudy Molard (Cofidis). En les classificacions secundàries Baptiste Planckaert (Roubaix Lille Métropole) guanyà la classificació dels punts, Romain Combaud (Armée de Terre) la muntanya, Colbrelli els joves i el Roubaix Lille Métropole la classificació per equips.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a tres equips World Tour, onze equips continentals professionals i cinc equips continentals:
* equips World Tour: AG2R La Mondiale, FDJ, Movistar Team
* equips continentals professionals: Bardiani CSF, Bretagne-Séché Environnement, Caja Rural-Seguros RGA, CCC Sprandi Polkowice, Cofidis, Team Europcar, Roompot Oranje Peloton, Southeast, Topsport Vlaanderen-Baloise, Nippo-Vini Fantini, Wanty-Groupe Gobert
* equips continentals: Armée de Terre, Auber 93, Marseille 13 KTM, Roth-Škoda, Roubaix Lille Métropole

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 18 d'agost | Llemotges - Sent Iriès | 176 | Sonny Colbrelli (ITA) | Sonny Colbrelli (ITA) |
| 2a | 19 d'agost | Arnac e Pompador - Liçac | 189 | Jesús Herrada (ESP) | Jesús Herrada (ESP) |
| 3a | 20 d'agost | Sent Desier de las Reinas - Aigurande | 186 | Rudy Molard (FRA) | Jesús Herrada (ESP) |
| 4a | 21 d'agost | Aissa - Llemotges | 165 | Maurits Lammertink (NED) | Sonny Colbrelli (ITA) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Sonny Colbrelli (ITA) | Bardiani CSF | 17h 55' 41" |
| 2 | Jesús Herrada (ESP) | Movistar Team | m. t. |
| 3 | Rudy Molard (FRA) | Cofidis | 2" |
| 4 | Florian Vachon (FRA) | Bretagne-Séché Environnement | + 7" |
| 5 | Maurits Lammertink (NED) | Roompot Oranje Peloton | + 11" |
| 6 | Nicolas Edet (FRA) | Cofidis | + 13" |
| 7 | Andrea Pasqualon (ITA) | Roth-Škoda | + 14" |
| 8 | Thomas Sprengers (BEL) | Topsport Vlaanderen-Baloise | + 14" |
| 9 | Guillaume Bonnafond (FRA) | AG2R La Mondiale | + 14" |
| 10 | Davide Rebellin (ITA) | CCC Sprandi Polkowice | + 16" |

## Referències

* ↑ «Tour Limousin: Para Colbrelli la 1ª etapa». biciciclismo.com, 18-08-2015 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Herrada, etapa y liderato en el Tour de Limousin». El Mundo Deportivo, 19-08-2015 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Tour Limousin: Molard se lleva la 3ª etapa». biciciclismo.com, 20-08-2015 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Colbrelli supera a Jesús Herrada y se lleva el Tour de Limousin». biciciclismo.com, 21-08-2015 [Consulta: 22 agost 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# De Excidio et Conquestu Britanniae

De Excidio et Conquestu Britanniae és un sermó escrit al segle VI per Gildas de Rhuys que conté referències als afers del passat recent i contemporani a l'autor i que constitueix un dels documents historiogràfics més rellevants sobre Gran Bretanya de la primera edat mitjana. El seu propòsit, doctrinal i no documentalista, fa que seleccioni els fets que narra i adopti un punt de vista subjectiu en la seva relació.
L'obra es divideix en tres parts. La primera explica la conquesta de Britànnia per part dels romans. És cèlebre per incloure les mencions més antigues conegudes a Ambrosi Aurelià i la batalla del Mont Badon, dos elements que serien claus en el llinatge de la Matèria de Bretanya. La segona part compara els reis britànics a feres aparegudes a l'Antic Testament i esmenta els seus pecats perquè serveixin de contraexemple per a l'auditori. La tercera part continua lamentant que el pecat s'ha estès entre la gent comuna i entre el clergat i insta a una reforma dels costums.

## Referències

* ↑ Halsall, Guy (2013). Worlds of Arthur: Facts & Fictions of the Dark Ages. Oxford, UK: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-870084-5

## Enllaços externs

* De excidio et conquestu britanniae en llatí
# Lucía Lijtmaer

Lucía Lijtmaer (Buenos Aires, 1977) és una escriptora i periodista d'origen argentí.
Ha publicat les cròniques Quiero los secretos del Pentágono (2015), No tenías casi nada que ponerte (2016) i els assaigs Yo también soy una chica lista (2017), Cultura en tensión, conjuntament amb altres autors (2016), i Ofendiditos, la criminalización de la protesta (2019). Escriu habitualment a El País, El Periódico de Catalunya, i col·labora a RAC 1. És comissària del festival de guerrilla i cultura feminista "Princesas y DarthVaders" i codirigeix amb Isa Calderón el late night "Deforme Semanal", un programa cultural i polític mensual on analitzen l'actualitat des d'una perspectiva crítica i feminista.

## Referències

* 1 2 «Lucía Lijtmaer». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 28 juliol 2020].
* 1 2 «Lucía Lijtmaer». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Fernández, Laura «"Quiero los secretos del Pentágono". Lucía Lijtmaer se sumerge en el lado oscuro de la red y lo cuenta todo en un 'gonzo' periodístico sin desperdicio editado por Capitán Swing». El Mundo, 12-03-2015 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Peirano, Marta «Lucía Lijtmaer: "El desclasamiento 'hacia arriba' exige no mirar atrás". "Casi nada que ponerte" ha sido una de las grandes revelaciones de la Feria del Libro, un libro inaudito, de prosa intoxicante, que mariposea con los géneros, los lugares y la identidad». Eldiario.es, 09-06-2016 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Serra, Laura «Lucía Lijtmaer: “No és casual que ‘feminazi’ hagi calat com a insult i és terrorífic”. La periodista ha publicat ‘Yo también soy una chica lista’, un assaig en defensa del feminisme». Diari ARA, 03-06-2017 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Lenore, Víctor «Los conflictos invisibles de la cultura: precariedad, nocilla y derrota social Un libro colectivo, "Cultura en tensión", desvela las batallas ocultas de sectores como la música, el periodismo o el activismo antisistema». El Confidencial, 09-02-2016 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Gonzales Obando, Diana «“Las amenazas no pueden justificarse desde la libertad de expresión”. En "Ofendiditos" (Anagrama, 2019) Lucía Lijtmaer analiza la criminalización de la protesta en redes sociales y a los personajes acusados de querer promover una “nueva moral”.». El Comercio, 19-01-2020 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Isa Calderón i Lucía Lijtmaer. Primera Persona 2017». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 28 juliol 2020].
# Melitón Martín y Arranz

Melitón Martín y Arranz (Segòvia, 9 de març de 1820 - Madrid, 14 de setembre de 1886) va ser un enginyer i escriptor espanyol.

## Biografia

Nascut a la ciutat de Segòvia el 9 de març de 1820, es va traslladar a Anglaterra en 1828, per posteriorment viatjar a França i tornar de nou a Anglaterra en 1834, on va cursar Enginyeria Civil fins a la seva tornada a Espanya en 1840. A la seva tornada va trobar problemes per validar la seva titulació. En 1846 va ser contractat per a l'elaboració d'un projecte de construcció d'una línia de ferrocarril entre Madrid i Irun i entre 1852 i 1856 va treballar en el ferrocarril d'Aranjuez, Tembleque i Albacete.
Interessat per la política, en 1860 fou elegit diputat per Segòvia. Novament seria elegit diputat pel districte de Cuéllar a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872. Va ser escollit acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals el 5 de desembre de 1881, ocupant el càrrec des de la seva presa de possessió el 17 de desembre de 1881 en la qual va llegir el discurs Evolución en la ciencia.

## Obres i publicacions

* El nuevo sistema legal de pesas y medidas puesto al alcance de todos. (1852)
* Ponos. (1863)

## Referències

* 1 2 «Académicos Históricos: Excmo. Sr. D. Melitón Martín y Arranz». Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals. Arxivat de l'original el 2016-08-05. [Consulta: 29 maig 2016].
* 1 2 «Noticias - varias». El Siglo Futuro Año XII Núm. 3449 de 15 de septiembre de 1886. ISSN: 1130-8494.
* ↑ García Hourcade, 2010, p. 22.
* ↑ García Hourcade, 2010, p. 23.
* ↑ Zabala Uriarte, 2013, p. 354.
* ↑ García Hourcade, 2010, p. 24.
* ↑ Fernanflor «Don Melitón Martín». La Ilustración Ibérica Año IV Núm. 195 de 25 de setembre de 1886, pàg. 610. ISSN: 1695-937X.
* ↑ «Cronica general». La Ilustración Española y Americana Año XXX. Núm. 34. Madrid, 15 de setembre de 1886, pàg. 146.
* ↑ García Hourcade, 2010, p. 27.
* ↑ Villanueva, R. «Don Meliton Martin». La Ilustración Española y Americana Año XXII. Núm. 39. Madrid, 22 de octubre de 1878, pàg. 242.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* 1 2 García Hourcade, 2010, p. 30.
* ↑ «D. Melitón Martín». El Correo Militar Año XVIII Núm. 3288 de 15 de septiembre de 1886. ISSN: 2171-701X.

## Bibliografia

* García Hourcade, Juan Luis «Melitón Martín, un famoso desconocido». , 2010, p. 21-59. ISSN: 0210-7260.
* Zabala Uriarte, Aingeru «Sobre los ingenieros españoles formados en el extranjero». El Ochocientos: de las profundidades a las alturas, 2, 2013. Arxivat de l'original el 2014-10-30 [Consulta: 29 maig 2016].
# Eresus sandaliatus

Eresus sandaliatus és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels erèsids (Eresidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1778 per Martini & Goeze. Es troba principalment a Europa del Nord i Central. Com altres espècies del gènere Eresus, popularment se l'anomena ladybird spider (aranya marieta) a causa de la coloració del mascle similars a una marieta (coccinèl·lids).
E. sandaliatus és una de les tres espècies en les que s'ha dividit Eresus cinnaberinus o Eresus niger. E. sandaliatus és nativa a Europa Central, des d'Anglaterra i el sud de Noruega fins al nord d'Itàlia.

## Descripció

El mascle generalment fa de 6 a 9 mil·límetres (una mica més petit que les altres espècies del conjunt E. cinnaberinus) i es caracteritza per un color taronja brillant amb quatre grans taques negres i dues de petites. Els pèls blancs mai són present al darrere, i les potes sempre tenen pèls vermells. Per contrast, les femelles fan de 10 a 16 mil·límetres i són de color negra atzabeja.

## Hàbits

Els mascles entren en l'etapa adulta a principis de setembre, i hibernen dins les seves teranyines. Al maig o al juny de l'any següent surten a buscar les femelles. El seu comportament és molt similar a les altres espècies del conjunt d' E. cinnaberinus. Després de la posta de 35-80 ous, les aranyes reben un líquid de la boca de la femella. Més tard, la femella sembla digerir el seu propi cos, que condueix a la seva mort uns dies més tard. Les aranyes després s'alimenten del cos de la mare. La primavera següent surten de la web i construeixen els seus propis nius a prop

## Conservació

Està classificada com a espècie en perill pel British Red Data Book i està protegida per la 1981 Wildlife and Countryside Act.
El 1993 es va calcular que hi havia només unes 50 exemplars a Gran Bretanya, principalment a causa de la manca d'un hàbitat apropiat. El 2000, tanmateix, el càlcul augmentà per damunt dels 600 exemplars, probablement a causa dels esforços del programa de recuperació de l'espècie a Gran Bretanya.

## Referències

* ↑ Řezáč, M.; Pekár, S.; Johannesen, J. «Taxonomic review and phylogenetic analysis of central European Eresus species (Araneae: Eresidae)». Zoologica Scripta, 37, 2008, pàg. 263–287. DOI: 10.1111/j.1463-6409.2008.00328.x.
* ↑ Bellmann, H. (1997). Kosmos-Atlas Spinnentiere Europas. Kosmos.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Eresus sandaliatus Martini & Goeze, 1778 en la família Eresidae +base de dades
# Seltsó (Briansk)

* Per a altres significats, vegeu «Seltsó».
Seltsó (en rus: Сельцо) és una ciutat de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 15.906 habitants. La ciutat està constituïda per un ókrug urbà, és a dir, el territori de la ciutat forma una jurisdicció de segon nivell, tant administratiu com municipal, directament subordinada a l'óblast. Es troba a uns 5 km al nord-oest de la ciutat de Briansk, a la línia de ferrocarril que duu a Smolensk.

## Història

La vila fou fundada el 1876 com un poblat ferroviari de la línia de ferrocarril de Riga a Oriol. Durant els anys posteriors començaren a construir-s'hi serradores i el 1886 s'hi obrí una petita indústria metal·lúrgica. Com a conseqüència de la Revolució russa de 1905, s'hi establí un post de gendarmeria per prevenir aldarulls. El seu desenvolupament urbà començà durant les dècades de 1920 i 1930, quan la Unió Soviètica establí un centre industrial al qual anaren a treballar els camperols de la zona descontents amb la col·lectivització; en aquella època, la vila passà d'uns 600 a 8.000 habitants.
El 1935 s'hi establí una indústria militar, que féu que el 1938 adoptés l'estatus d'assentament de tipus urbà. La seva ubicació estratègica i el seu ús militar dugueren els invasors alemanys a cremar la vila el 1942, però les necessitats militars dels soviètics dugueren a la seva immediata reconstrucció el 1944. Durant les dècades posteriors es desenvolupà com una àrea perifèrica de Briansk, arribant a superar els 20.000 habitants durant l'últim quart del segle. Adoptà finalment l'estatus de ciutat el 1990.

## Referències

* ↑ Брянск на сайте Брянского городского совета народных депутатов
* ↑ Mapa de Seltsó
* ↑ Довоенная история. Дата обращения: 18 мая 2015.
* ↑ Сельцо — город Брянской области
# Cal Traginer (Sora)

Cal Traginer és una masoveria en desús de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de petites dimensions, de planta rectangular i teulat a doble vessant. Els murs estan construïts amb pedres i parament de fang, en alguns dels llocs en força mal estat. Sobre de la porta d'entrada hi ha una llinda amb la data de la construcció: 1790 i sobre d'aquesta hi ha una placa de fang on es llegeix reformat 1887.

## Història

Apareix documentada a partir del cens d'habitants enviat a Joan Montserrat Rocafiguera a l'ardiaca de Vic l'any 1626 com una de les casetes de "casa i hort".

## Referències

* 1 2 «Cal Traginer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Rasa de la Cabra

La Rasa de la Cabra és un torrent afluent per l'esquerra del Riu Negre que realitza tot el seu recorregut pel terme municipal de Clariana de Cardener, al Solsonès.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de la Cabra :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 689 | - |
| 250 | 642 | 18,8% |
| 500 | 597 | 18,0% |
| 729 | 568 | 12,7% |

## Enllaços externs

   * Mapa del seu curs al mapa digital de l'ICC
   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica del Riu Negre full de càlcul

## Referències

* 1 2 3 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).