OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ostrovki

Ostrovki (en rus: Островки) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 727 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Andy Votel

Andrew Shallcross, conegut pel seu nom artístic Andy Votel, és un músic electrònic, productor i DJ, cofundador dels Twisted Nerve Records i responsable de la reedició de Finders Keepers Records. També és membre fundador del col·lectiu B-Music amb David Holmes, Bob Stanley, Belle And Sebastian, Cherrystones i Short Gerald.
Votel ha sigut el conservador (curator) de diversos esdeveniments incloent l'acte que se celebrà el 2006 al Barbican Centre, amb música de Jean-Claude Vannier i Serge Gainsbourg. Aquest esdeveniment va ajuntar músics d'arreu que van tocar els àlbums Histoire de Melody Nelson i L'enfant Assassin des Mouches. Hi van assistir i tocar personalitats com Jarvis Cocker, Badly Drawn Boy, Brigitte Fontaine, Mick Harvey i el cantant de Super Furry Animals, Gruff Rhys.
Votel també fa remescles i recopilacions de CDs, entre els quals destaca Music To Watch Girls Cry i Vertigo Mixed, una compilació de rareses del catàleg de Vertigo Records.
És originari de Marple Bridge, a Stockport. Com a dissenyador gràfic, ha treballat per a artistes com a Badly Drawn Boy, per a qui va fer la portada del disc Have You Fed the Fish?.
A Catalunya ha participat en el Primavera Sound i ha fet algun projecte de col·laboració amb Ràdio Web MACBA.

## Discografia
### Singles

* If Six Was Nine (12", Grand Central Records, 1996)
* Canter (7", Sluts Small, 1999, split single with Add N to X)
* Whirlpool (Twisted Nerve Records)
* The Amazing Transplant EP - with Cherrystones (12", Stark Reality, 1999)
* Girl On A Go-ped / Return Of The Spooky Driver (Twisted Nerve Records)
* Girl On A Go-ped (Remix) (Twisted Nerve Records)

### Àlbums

* Styles of the Unexpected (Twisted Nerve Records, 2000)
* All Ten Fingers (Twisted Nerve Records, 2002)

### Recopilatoris

* Music To Watch Girls Cry (2003)
* Folk Is Not a Four Letter Word (2005)
* Vertigo Mixed (2005)
* Songs In The Key Of Death (2005)
* Songs Of Insolence (2005)
* Welsh Rare Beat (2005)
* Prog Is Not a Four Letter Word (2006)
* One Nation Under a Grave (2007)
* Vintage Voltage (2010)

## Referències

* ↑ «Histoire De Melody Nelson & L'Enfant Assassin Des Mouches, Barbican, London - Reviews - Music». Pierre Perrone, The Independent, 24 October 2006
* ↑ «BBC - collective - andy votel 'music to watch girls cry'». Arxivat de l'original el 2011-05-27. [Consulta: 9 març 2013]. Matt Walton, BBC Collective Website, 25 July 2003.
* ↑ Record Collector Magazine, December 2005
* ↑ «BBC - collective - sleeve design: andy votel». Arxivat de l'original el 2005-03-25. [Consulta: 9 març 2013]. BBC Collective Website, 2004
# Densha de Go! 2 Kōsoku-hen

Densha de Go! 2 Kōsoku-hen (電車でGO!2 高速編) és un videojoc simulador de conducció. Va ser llançat al Japó el 1998.
Va ser portat des de la Dreamcast a Nintendo 64 i alliberat com Densha de Go! 64 al Japó el 1999. Densha de Go! 64 dona suport al seu controlador de conducció de trens únic per a Nintendo 64, que simula els controls reals del tren. És un dels dos jocs que utilitzen el Voice Recognition Unit (VRS, unitat de reconeixement de veu) de Nintendo 64. Com a Hey You, Pikachu!, està empaquetat amb micròfon (anomenat Engineer's Pak) o sense, que s'utilitza per anunciar les estacions de tren als passatgers. És part de la sèrie Densha de Go! de Taito.

## Referències

* ↑ Jeff Rouner. «Ten Things You Probably Didn't Know About the Sega Dreamcast». Houston Press, 24-06-2013. Arxivat de l'original el 28 de maig 2018. [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ «GDR ニンテンドウロクヨン ソフト一覧 1999年 – NINTENDO64 Software List 1999». Arxivat de l'original el 2012-07-21. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ Densha de Go! 64 Perfect Program (Official Guide Book).
# París-Niça 2003

La París-Niça 2003, 61a edició de la París-Niça, és un cursa ciclista que es va disputar entre el 9 i el 12 de març de 2003. La victòria fou pel kazakh Aleksandr Vinokúrov.

## Resultats de les etapes

| Etapes | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pròleg | 9 de març | Issy-les-Moulineaux (CRI) | 4,8 km | Nico Mattan | Nico Mattan |
| 1a | 10 de març | Auxerre-Paray-le-Monial | 191 km | Alessandro Petacchi | Stuart O'Grady |
| 2a | 11 de març | La Clayette-Saint-Etienne | 182,5 km | Davide Rebellin | Davide Rebellin |
| 3a | 12 de març | Le Puy-en-Velay-Pont du Gard | 192,5 km | etapa neutralitada per la mort d'Andrei Kivilev | Davide Rebellin |
| 4a | 13 de març | Aigua Perrier (Vergesa) (CRI) | 16,5 km | Dario Frigo | Dario Frigo |
| 5a | 14 de març | Ais de Provença-Toló (Mont Faron) | 152,5 km | Aleksandr Vinokúrov | Aleksandr Vinokúrov |
| 6a | 15 de març | Toló-Cannes | 194,5 km | Joaquim Rodríguez | Aleksandr Vinokúrov |
| 7a | 16 de març | Niça-Niça | 160 km | David Bernabeu | Aleksandr Vinokúrov |

## Classificació general final

| Pos. | Vencedor | Equip | Temps |
| 1r | Aleksandr Vinokúrov | Team Telekom | 23h 30' 04" |
| 2n | Mikel Zarrabeitia | ONCE | + 43" |
| 3r | Davide Rebellin | Team Gerolsteiner | + 54" |
| 4t | Jorg Jaksche | ONCE | + 55" |
| 5è | Sylvain Chavanel | Brioches La Boulangère | + 1' 24" |
| 6è | David Bernabeu | Milaneza-MSS | + 1' 28" |
| 7è | Claus Michael Moller | Milaneza-MSS | + 1' 30" |
| 8è | Volodímir Hústov | Fassa Bortolo | + 1' 41" |
| 9è | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | + 1' 48" |
| 10è | Óscar Pereiro | Phonak | + 2' 04" |
158 participants, 91 classificats

## Altres classificacions

* Classificació per punts: Laurent Brochard
* Classificació de la Muntanya: Tyler Hamilton
* Classificació dels joves: Sylvain Chavanel
* Classificació per equips : ONCE

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclingfever.com (anglès)
# Wanda (Minnesota)

Wanda és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wanda tenia 103 habitants, 45 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 159,1 habitants per km².
Dels 45 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 37,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 19,4% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 23,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.444 $ mentre que les dones 11.667 $. La renda per capita de la població era de 16.213$. Cap de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wanda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wanda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Tomášovce (Rimavská Sobota)

* No s'ha de confondre amb Tomášovce (Lučenec).
Tomášovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1405.
# Casa de l'11 del Carrer de Sant Joan

La Casa de l'11 del Carrer de Sant Joan és un edifici de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca d'aquest nom, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el número 11 del carrer de Sant Joan, a la zona nord-occidental de la vila. Li correspon el número 12 del cadastre.
És un edifici molt estret. El primer nivell de la façana presenta un arc segmental amb les arestes aixamfranades, amb una porta tapiada al costat de ponent. La porta principal té els dos muntants, i el de llevant coincideix amb la paret mestra oriental de la casa. Tant al segon nivell com al tercer hi ha un parell de finestres de factura moderna.

## Referències

* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Propàgul

Un propàgul és una modalitat de reproducció asexual en vegetals, per la qual s'obtenen noves plantes i òrgans individualitzats. Els teixits de la porció separada han de recuperar la condició de meristemes per produir tot el conjunt d'òrgans de la planta adulta. Entre els propàguls més importants tenim:
* Rizomes: són tiges subterrànies horitzontals que cada certa distància emeten tiges verticals. Aquestes estructures presenten gemmes a partir de les quals es formen brots que originen els nous fills, que poden independitzar-se. Exemples de plantes amb rizoma són el gènere Iris, la família de les polipodiàcies, l'agram prim i les ortigues.
* Bulbs: tiges subterrànies curtes i còniques amb una gemma terminal envoltada de fulles carnoses concèntriques que emmagatzemen substàncies de reserva. En la base d'aquestes fulles es tornen a formar bulbs nous que es desprenen per donar lloc a una nova planta. La producció de bulbs és típica dels geòfits bulbosos. Plantes com la ceba (Allium cepa), els jacints (Hyacinthus), els narcisos (Narcissus) i les tulipes (Tulipa) es reprodueixen mitjançant bulbs.
* Tubercles: espècies com la patata (Solanum tuberosum) i la dàlia (Dahlia) es reprodueixen per un mètode similar als bulbs: produeixen tubercles, tiges subterrànies engruixides la funció de les quals és emmagatzemar midó i que presenten gemmes que poden originar una nova planta.
* Corm: els gladiols i les espècies del gènere Crocus (com la safranera) es reprodueixen formant una estructura bulbiforme anomenada corm.
* Estolons o tiges reptants: tiges aèries postrades que s'arrosseguen perquè són llargues i toquen el terra. En els nusos duen gemmes que arrelen i generen una nova planta amb tiges verticals. Els estolons són importants òrgans de reproducció vegetativa d'algunes espècies, com ara la maduixa, moltes gramínies i algunes falgueres.
* Brots adventicis: se situen en els extrems de les fulles, són petites plantes amb arrels adventícies, de manera que quan cauen a terra de seguida donen lloc a una nova planta. Són típiques en algunes crassulàcies. De vegades es formen brots adventicis en forma de gemmes en les tiges danyades (com en les soques dels arbres tallats), en les arrels, prop de la superfície del sòl o en les arrels velles. Aquestes gemmes es converteixen en tiges i fulles aèries noves.

## Referències

* ↑ García Barajas, Laura Beatriz y Gama Fuertes, María de los Ángeles. Biología: Biodiversidad pluricelular. Volumen 2 de Biología, Editorial Pearson Educación, 2005. ISBN 9702605105, 9789702605102
* ↑ Lincoln,R. J. et al.Diccionario de Ecología, Evolución y Taxonomía. Sección de obras de ciencia y tecnología. Editor Fondo de Cultura Económica, 2009 ISBN 6071600413, 978607160041
# Ostrovnoi

* Per a altres significats, vegeu «Ostrovnoi (Primórie)».
Ostrovnoi (Островной), anteriorment coneguda com a Murmansk-140 (Му́рманск-140), és una ciutat tancada de l'óblast de Múrmansk, a Rússia. Al cens de 2010 tenia 2,171 habitants, un nombre substancialment inferior als 5,032 habitants registrats al cens de 2002.
Es troba a la costa nord-est de la península de Kola, a la mar de Barentsz, a 12 km del riu Iokanga i a l'oest del cap de Sviatoi. Es troba en una regió particularment aïllada sense carretera ni via ferroviària, a 360 km al sud-est de Múrmansk i a 430 km al nord d'Arkhànguelsk.
La primera menció d'una localitat, anomenada Iokanga, es remunta al segle xvi. S'hi instal·là una base naval el 1938 amb el nom de Grémikha. És un dels pocs ports de la península de Kola que no es glaça durant l'hivern. Grémikha rebé l'estatus d'entitat urbana el 1957. El 1981 obtingué l'estatus de ciutat amb el nom de Múrmansk-140. Finalment la ciutat es reanomenà Ostrovnoi el 1992.

## Notes

* ↑ Distàncies a vol d'ocell o distàncies ortodròmiques.

## Referències

* ↑ Bukharin, Oleg; Von Hippel, Frank. Russian Strategic Nuclear Forces (en anglès). MIT Press, 2004, p. 677. ISBN 9780262661812.
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Том. 1» (en rus). GKS.ru, 2011. Arxivat de l'original el 2013-03-15. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ «Численность населения России, субъектов Российской Федерации в составе федеральных округов, районов, городских поселений, сельских населённых пунктов – районных центров и сельских населённых пунктов с населением 3 тысячи и более человек» (xls) (en rus). GKS.ru, 21-05-2004. Arxivat de l'original el 31 de gener 2022. [Consulta: 20 novembre 2019].

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Ostrovnoi
* (anglès) Ostrovnoi a GlobalSecurity
# Paraliparis eastmani

Paraliparis eastmani és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 18,3 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 69.
* És de color negre.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.035 i 1.070 m de fondària al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: el mar de Tasmània (Austràlia).

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriàixev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriàixev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Trichomycterus trefauti

Trichomycterus trefauti és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Minas Gerais (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wosiacki, W. B. 2004. New species of the catfish genus Trichomycterus (Siluriformes, Trichomycteridae) from the headwaters of the rio São Francisco basin, Brazil. Zootaxa Núm. 592: 1-12.
# Casa de l'Abadia

Casa de l'Abadia és un monument del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i dos pisos. L'estructura original, molt similar a la de la bessona casa Cosme, ha sofert diverses modificacions. A la planta baixa s'ha reformat la porta central, que s'ha convertit en finestra, i s'han obert dues portes rectangulars en el lloc on es trobaven les finestres originals. Al primer pis s'obren dues portes balconeres, centrades, amb llindes coronades per frontó, i dues finestres als costats. El segon pis l'ocupen quatre petites finestres rectangulars. L'obra de la façana és de pedra treballada, amb un escut heràldic de gran qualitat.

## Història

La casa de l'Abadia fou construïda, juntament amb la bessona casa Cosme, per l'arquitecte Pere Blai l'any 1618 per als germans Anton i Pròsper Company, que, una vegada enriquits, havien tornat d'Amèrica. L'estil d'aquests dos edificis va tenir una gran influència a la vila. Als registres d'Alcover de l'any 1682 s'anomena ja a la casa "Abadia". L'escut heràldic de la façana és un dels més importants d'Alcover. Representa probablement, els símbols de diverses famílies locals: un falcó en una mà, una mà estesa i un castell. l'edifici ha sofert diverses modificacions. Els pisos superiors conserven la disposició original, en tant que la planta baixa es va reformar l'any 1950 per fer la sala parroquial.
El 1988 el Servei de patrimoni Arquitectònic de la Generalitat de Catalunya va dur a terme la restauració de les cobertes de l'edifici, sota la direcció de l'arquitecte Joan Figuerola i Mestre.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de l'Abadia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Casa de l'Abadia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Prorastomus sirenoides

Prorastomus sirenoides és una espècie extinta de sireni que va viure durant l'Eocè mitjà, fa uns 40 Ma, a Jamaica. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Prorastomus.
Mentre que els sirenis actuals són totalment aquàtics, Prorastomus fou predominantment terrestre, posseïa unes fortes potes, una llarga cua i mesurava 1,50 m. Si s'ha de jutjar per les seves dents molars en forma de corona i la forma del seu musell, havia d'alimentar-se de plantes toves.

## Referències

* Coix, B.; Harrison, C.; Savage, R.J.G.; Gardiner, B. (1999): The Simon & Schuster Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Creatures: A Visual Who's Who of Prehistoric Life. Simon & Schuster.
* Norman, D. (2001): The Big Book Of Dinosaurs. Pg.348, Welcome Books.
* Dixon, D. World Encyclopedia of Dinosaurs i Prehistoric Creatures: The Ultimate Visual Reference To 1000 Dinosaurs and Prehistoric Creatures of Land, Air and Sea … and Cretaceous Eras (World Encyclopedia)
# Paint (Pennsilvània)

Paint és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paint tenia 1.103 habitants, 397 habitatges, i 273 famílies. La densitat de població era de 1.216,8 habitants/km².
Dels 397 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,4% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 38,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.571 $ i la renda mediana per família de 35.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.179 $ mentre que les dones 18.611 $. La renda per capita de la població era de 14.351 $. Entorn del 7% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paint». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paint». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Andychristyita

L'andychristyita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom d'Andrew G. Christy, membre honorífic de la Societat Mineralògica de la Gran Bretanya i Irlanda. Va ser reconeguda com a nova espècie mineral per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015.

## Característiques

L'andychristyita és un tel·lurat de coure i plom, de fórmula química PbCu$^{2+}$Te$^{6+}$O₅(H₂O). Cristal·litza en el sistema triclínic. És un mineral molt rar, només trobat com a petits cristalls blau-verdosos en una veta de quars de la mina d'Aga al desert de Mojave, a Califòrnia.

## Referències

* ↑ «Andychristyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «Andychristyite» (en anglès). e-rocks.
# Dieta de Compiègne (824)

La dieta de Compiegne del 824 fou una reunió o assemblea general de l'Imperi Carolingi feta a Compiegne la primavera del 824 en què el punt principal fou la guerra contra els bretons que s'havien revoltat
Però en aquell any hi havia escassedat d'aliments a França i l'expedició es va demorar fins a la tardor en què l'exèrcit es va posar en marxa. Arribats a Rennes les forces militars es van dividir en tres cossos: el primer sota les ordes del mateix emperador Lluís el Pietós i els altres dos dels seus fills el rei Pipí I d'Aquitània i el rei Lluís el Germànic. L'expedició va durar 40 dies i el país dels bretons fou assolat; els van haver de sotmetre i entregar ostatges. Llavors Lluís el Pietós va anar a Rouen on es va reunir amb l'emperadriu Judit amb la que s'havia casat feia 5 anys (un any després de la mort de la seva primera esposa Ermengarda).

## Notes

* ↑ Eginhard, Annales

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).