OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Embreville

Embreville és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 576 habitants.

## Situació

Embreville troba a l'oest del Somme, a pocs quilòmetres del Sena Marítim.

## Administració

Embreville forma part del cantó de Gamaches, que al seu torn forma part del districte d'Abbeville. L'alcalde de la ciutat és Daniel Cave (2008-2014).

## Vegeu també

* Llistat de municipis del Somme

## Enllaços externs

* Embreville al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Poblacions més properes a Embreville Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine.
# Lucia Graves

Lucia Graves (Devon, 21 de juliol de 1943) és escriptora i traductora. Filla de l'escriptor Robert Graves i de la seva segona dona, Beryl Pritchard (1915–2003).

## Biografia

Va néixer el 21 de juliol de 1943 a Devon, Anglaterra. Poc després els seus pares, Beryl i en Robert Graves, varen tornar a Deià (Mallorca), on Lucia va passar la seva infància. Va créixer a Mallorca des dels tres anys, parlant anglès a casa, català amb els locals i castellà a l'escola. "Vaig entrar i sortir dels meus tres idiomes quan un entra i surt d'habitacions de diferents colors d'una casa", escriu a les seves memòries. Quan era adolescent, va assistir a l'International School of Geneva, Suïssa, i posteriorment a la universitat a Oxford.
Després de llicenciar-se en filologia hispànica a la Universitat d'Oxford. El 1967 es va casar amb el músic català Ramon Farran i es va instal·lar a Barcelona. Van tenir tres filles. El seu treball de traducció professional va començar l'any 1971 amb la novel·la del seu pare Seven Days in New Crete. i fent feina de traductora literària en tres llengües: anglès, castellà i català. Ha traduït Anaïs Nin, Katherine Mansfield, Rafael Alberti, Emilia Pardo Bazán i Carlos Ruiz Zafón, a més del seu propi pare.
A més, també ha editat Robert Graves' Complete Short Stories. També és l'autora de A Woman Unknown (Una dona desconeguda, 1999), sobre dones espanyoles representatives del franquisme i la transició. La seva primera novel·la és The memory house (La casa de la memòria), sobre l'expulsió dels jueus, i un llibre de memòries titulat Una dona desconeguda. Tots dos estaven escrits originalment en anglès, però la mateixa Graves va fer les traduccions a l'espanyol. Ella va dir "Em sembla que l'autotraducció és una experiència força estranya i una mica incòmoda; la línia entre autor i traductor es torna borrosa".
El 1991 es va traslladar a Londres on viu amb el seu segon marit. Allà ha continuat fent traduccions, sobretot a l'anglès, i també va escriure les seves memòries i novel·les.
Maria del Mar Bonet ha musicat un poema de son pare traduït per ella.

## Premis i honors

* 2012 Science Fiction & Fantasy Translation Awards, finalista, traducció de Midnight Palace de Carlos Ruiz Zafón

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Frank, Meagan. «Lucia Graves: Living Life in Translation». Books Make a Difference, 30-06-2013. [Consulta: 13 gener 2019].
* 1 2 «Lucia Graves-Biography», 21-10-2012. [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ «/?p=573 2012 Nominats». sfftawards.org. [Consulta: 1r juny 2012].

## Enllaços externs

* Lucia Graves a florin.com; en anglès
# Lucia Ixchíu

Ana Lucía Ixchíu Hernández, més coneguda com a Lucia Ixchíu o Lucía Hernández (Totonicapán, 1990) és una indígena K´iché guatemalenca, activista feminista, arquitecta, gestora cultural, periodista comunitària, cofundadora de Mujeres en Movimienta i Festivales Solidarios. Considerada com una de les activistes més importants de Centreamèrica per la seva defensa del feminisme, la biodiversitat, lluita contra la corrupció i la lluita pel territori dels pobles indígenes.

## Referències

* ↑ «La vida en un pedazo de papel». La Internacional Feminista., 02-04-2018 [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ «Entrevista: Lucia Ixchíu defensora de la Vida», 01-02-2020. [Consulta: 24 abril 2021].
# El Espinar (Segòvia)

El Espinar és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Otero de Herreros, Vegas de Matute i Navas de San Antonio; al sud, amb Guadarrama, Los Molinos, Cercedilla i Santa María de la Alameda, a la Comunitat de Madrid; a l'est, amb San Ildefonso, Navas de Riofrío i Ortigosa del Monte, i a l'oest, amb Peguerinos i Las Navas del Marqués, a la província d'Àvila.

## Església de San Eutropio

* Església de San Eutropio
* Portalada de l'església
* Façana nord de l'església
* Piedad de Ávalos

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Jaime García Rodrigo | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Juan Zamorano Martín CDS i José Antonio de la Fuente PP | CDS i PP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Antonio López García | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Jesús Olmos Pascual | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Juan José Sanz Vitorio | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Juan José Sanz Vitorio | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | David Rubio Mayor PSOE (fins a 2004) i Juan María Martín Montejo PP | PSOE i PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | David Rubio Mayor | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Francisco Eloy Jorge Gómez | PP | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | Alicia Palomo Sebastián | PSOE | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | Javier Figueredo Soto | PP | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 2.160 | 3.619 | 4.147 | 4.665 | 4.938 | 5.151 | 4.843 | 6.255 | 6.293 | 6.543 | 6.887 | 7.257 | 7.746 | 8.230 | 8.666 | 9.217 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].

## Enllaços externs

* El Espinar - Lloc web oficial
* http://www.elespinar.info
# El Entreacto

El Entreacto: periódico semanal de teatros, literatura, modas y notícias va ser un periòdic teatral que va sortir a Reus l'any 1861.
El primer número és del 15 de setembre de 1861, i es repartia als entreactes de les representacions que es feien al Teatre de les Comèdies de Reus. El redactava quasi exclusivament l'alcalde de la ciutat Gregorio de Mijares, home cultivat i que coneixia bé la literatura i els espectacles teatrals. El periòdic parlava de la importància del teatre com a forma d'expressió, incorporava poemes sobre temes teatrals signats per un tal Fonts, potser el poeta Marià Fonts Fortuny, i també, com anunciava el subtítol, un article sobre moda femenina. El número 1 fa referència a les obres de renovació del Teatre de les Comèdies (a iniciativa de l'alcalde Gregorio de Mijares), tant a l'exterior, endreçant els accessos i la plaça del Teatre, com a l'interior, sobretot a l'escenari i als camerinos.
El Entreacto volia sortir quinzenalment. s'imprimia a la Impremta de Joan Muñoa i tenia com a editor responsable i secretari de redacció el també impressor Francesc Vidiella. La llengua era sempre la castellana, mesurava 32 cm. i tenia 4 pàgines. Sembla que en van sortir dos números. A la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus es conserva el número 1.
L'historiador i periodista reusenc Francesc Gras i Elies diu que és la segona publicació amb aquest nom, ja que cap al 1840 en va sortir una altra del mateix títol, redactada per Andreu de Bofarull i Pere Gras i Bellvé, i comenta que aquella va ser la primera revista teatral de l'estat espanyol. No es conserva cap exemplar d'aquesta primera publicació.

## Referències

* 1 2 Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 31 i 26.
* ↑ El Entreacto. Núm. 1
* ↑ «El Entreacto». catàleg Argus. [Consulta: 8-I-2018].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# El Espinar

* Per a altres significats, vegeu «El Espinar (Segòvia)».
El Espinar és una pedania al terme municipal de Campillo de Ranas, a la província de Guadalajara (Espanya), enclavat a la falda oest del pic Ocejón, en plena serra d'Ayllón. La construcció dels edificis respon a l'arquitectura negra.
# Línia evolutiva de Porygon

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Porygon, Porygon2 i Porygon-Z.

## Porygon

Porygon és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona a Porygon2.

## Porygon2

Porygon2 és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona de Porygon. Evoluciona a Porygon-Z.

## Porygon-Z

Porygon-Z és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona de Porygon2.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Porygon a Bulbapedia (anglès)
* Porygon2 a Bulbapedia (anglès)
* Porygon-Z a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Malatesta di Carlo Malatesta

Malatesta di Carlo Malatesta, anomenat «el Guerrer» (en italià il guerriero), va ser un noble, comte de Sogliano, i militar italià.
Va ser un dels dos fills naturals de Carlo Malatesta, legitimat per butlla de Sixt IV el 1486. Inicialment va fer carrera eclesiàstic, esdevenint abat i entrant al servei del cardenal Rafaele Riario. Més tard va deixar l'hàbit, va casar amb Laura degli Ubaldini, amb qui va tenir dos fills, i va dur a terme altres empreses en l'àmbit militar i polític. Va conspirar contra el Cèsar Borgia, però en ser descobert va marxar a Florència, on va ser empleat com a soldat en la guerra contra Pisa. Mentre es trobava en aquella ciutat, d'acord amb el seu germà Roberto, va casar el seu fill Leonida amb Cassandra Cini, filla de Matteo Cini, un magnat local. Més tard va passar a la República de Venècia també com a soldat i va participar en una guerra contra Llombardia; el 1513 es va trobar en la Jornada de Venècia, durant la qual va ser empresonat, tot i que l'any següent va ser alliberat i nomenat administrador general de Friuli, encarregat d'assessorar a Girolamo Savorgnano, comandat de la milícia d'Udine sobre la defensa de la ciutat contra les tropes imperials. Quan Udine va ser ocupada, el setembre de 1515 va ser elegit capità de cavalleria i artilleria. Va morir durant el setge de Pavia el 1528. La República de Venècia va concedir als seus fills, Leonida i Sigismondo, una pensió anual de 300 ducats.

## Referències

* 1 2 Berchet, Gugliemo. I Malatesta a Venezia. Venècia: Tipografia del Commercio, 1862, p. 21.
* ↑ Litta, Pompeo. «Malatesta di Rimini». A: Famiglie celebri di Italia (en italià), 1850.
* ↑ Sansovino, Francesco. Della origine et de' fatti delle famiglie illustri d'Italia (en italià). vol. 1. Venècia: Presso Albtobello Salicato, 1609, p. 239.
# Llista de districtes d'Irlanda del Nord per àrea

Aquesta és la Llista dels districtes d'Irlanda del Nord per àrea.
| Rangle | Districte | Àrea km² |
| 1 | Fermanagh | 1,876 |
| 2 | Omagh | 1,130 |
| 3 | Newry i Mourne | 902 |
| 4 | Strabane | 862 |
| 5 | Dungannon i Tyrone Sud | 784 |
| 6 | Armagh | 671 |
| 7 | Down | 647 |
| 8 | Ballymena | 632 |
| 9 | Cookstown | 622 |
| 10 | Limavady | 586 |
| 11 | Antrim | 577 |
| 12 | Magherafelt | 573 |
| 13 | Coleraine | 486 |
| 14 | Moyle | 480 |
| 15 | Banbridge | 453 |
| 16 | Lisburn | 447 |
| 17 | Ballymoney | 418 |
| 18 | Derry | 387 |
| 19 | Craigavon | 378 |
| 20 | Ards | 376 |
| 21 | Larne | 336 |
| 22 | Newtownabbey | 151 |
| 23 | Belfast | 115 |
| 24 | Castlereagh | 85 |
| 25 | Carrickfergus | 82 |
| 26 | North Down | 81 |

## Vegeu també

* Divisió administrativa d'Irlanda del Nord
* Llista dels districtes d'Irlanda del Nord per població
# Harald Høffding

Harald Høffding (Copenhaguen, 11 de març de 1843 - 2 de juliol de 1931) fou un filòsof danès, molt reconegut al seu país.

## Vida i obra

Estudià filosofia i teologia i obtingué el doctorat el 1870 amb la tesi Den antike Opfattelse af Menneskets Villie (la concepció entre els antics de la voluntat de l'home). El 1880 fou nomenat professor extraordinari, el 1883 professor ordinari, de filosofia a la Universitat de Copenhaguen, de la qual fou rector el curs 1902-03.
En la seva obra fou influït per Søren Kierkegaard però es decantà després pel positivisme. Fou un autor molt prolífic amb nombrosos llibres i articles; també sobre ètica, psicologia, filosofia de la religió. Entre ells, també publicà estudis sobre altres autors com Kierkegaard, Rousseau, Bergson (que li va respondre amb una carta) o Spinoza.
La seva obra fou traduïda a l'alemany i l'anglès, cosa que la difongué per Europa. Entre els llibres més coneguts hi ha la història de la filosofia Den nyere Filosofis Historie (en alemany Geschichte der neueren Philosophie. Eine Darstellung der Geschichte der Philosophie von dem Ende der Renaissance bis zu unseren Tagen. 2 vol., Reisland, Leipzig 1895–1896 + 1921 i traduït a l'anglès a partir de la versió alemanya).
Fou membre corresponent de la secció de Ciències de l'Institut d'Estudis Catalans des de 1916 (té, de fet, el número 1 entre els membres corresponents).

## Publicacions

* Den engelske Filosofi i vor Tid (1874)
* Etik. En Fremstilling af de etiske Principper og deres Anvendelse på de vigtige Livsforhold (1876)
* Psychologi i Omrids paa Grundlag af Erfaring (ed. 1892)
* Psykologiske Undersøgelser (1889)
* Charles Darwin (1889)
* Kontinuiteten i Kants filosofiske Udviklingsgang (1893)
* Det psykologiske Grundlag for logiske Domme (1899)
* Religionsfilosofi (1901)
* Rousseau und seine Philosophie (1901)
* Mindre Arbejder (1899)
* Henri Bergson's Filosofi (1914)
* Totalitet som Kategori (1917)
* Spinoza's Ethica. Analyse og Karakteristik (1918)
* Ledende Tanker i det nittende Aarhundrede (1920)
* Den store Humor (1923)

## Referències

* ↑ Souto p. 142

## Bibliografia

* Caio Souto, Apresentação de Harald Høffding, in Ipseitas (2015), p. 142-3 (en portuguès)
# Front càlid

Un front càlid es un límit entre dues masses d'aire, el front càlid està situat al darrere del límit del sentit del desplaçament.
El límit entre les dues masses d'aire (aire càlid i aire fred), s'anomena superfície frontal, és i precipitacions. L'aixecament de l'aire càlid per sota de l'aire fred anterior no és pas deguda a la diferència de densitat entre les masses d'aire en presència, sinó a les capes baixes per convergència meteorològica o cisallament, per exemple i/o les interaccions amb els elements d'altitud veïns a la tropopausa.

## Desenvolupament dels fronts càlids

A l'hemisferi nord, un front càlid causa un canvi en el vent des de sud-est a sud-oest, i en l'hemisferi sud el canvi del vent és de nord-est a nord-oest. Les característiques comunament associades als fronts càlids inclouen:
| Fenomen meteorològic | Abans de passar el front càlid | Mentre passa el front | Després de passar el front |
| Temperatura | Fresc | Escalfament sobtat | Més càlid |
| Pressió atmosfèrica | Reducció continuada | Aixecament | Pujada lleugera seguida d'una reducció |
| Vents | Sud a sud-est (hemisferi nord) Nord a nord-est (hemisferi sud) | Variable | Sud a sud-oest (hemisferi nord) Nord a nord-oest(hemisferi sud) |
| Precipitació | Ruixats, neu, aiguaneu | Lleugera aiguaneu | Normalment sense, de vegades lleugera pluja o ruixats |
| Núvols | Cirrus, cirrostratus, altostratus, nimbostratus, estrats i boira; ocasionalment cumulonimbes a l'estiu | estratus, de vegades cumulonimbes | Aclarint amb alguns estrats, de vegades cumulonimbes dispersos. |
| Visibilitat | Pobra | Pobra, però millorant | Bona |
| Punt de rosada | Augment continu | Continuadament | Puja, després continuada |

## Vegeu també

* Front fred

## Referències

* ↑ Warm Front: transition zone from cold air to warm air
* ↑ «Warm Fronts». Arxivat de l'original el 2007-12-26. [Consulta: 3 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Front càlid: zona de transició entre aire fred i aire càlid
* Fronts càlids Arxivat 2007-12-26 a Wayback Machine.
# Marcillac

Marcillac és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.025 | 1.131 | 1.061 | 1.066 | 1.115 | 996 | 1.107 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Jean-Marie Huchet | |
| 2008- | Philippe Labrieux | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 15 gener 2011].
# Artim Šakiri

Artim Šakiri (Struga, Macedònia del Nord, 23 de setembre del 1973) en macedoni Артим Шаќири, és un exjugador, actualment entrenador, de futbol. Va debutar el 1995 i es va retirar el 2009. Actualment, és l'entrenador del FK Shkëndija. Tot i haver jugat amb la selecció de futbol de Macedònia del Nord, és d'ètnia albanesa

## Com a jugador

El 1995 va debutar al futbol professional a les files del FK Vardar de Skopje, tot i que el 1997 va marxar a la lliga sueca per militar al Halmstads BK, on es proclamaria campió de la lliga aquell mateix any. Al Halmstads coincidiria amb la futura estrella del futbol Fredrik Ljungberg.
Després de jugar a diversos equips, el 2003 va marxar de Bulgària, on jugava al CSKA Sofia, per fer el salt a la Premier League, on va fitxar pel West Bromwich Albion anglès.
Després, Šakiri jugaria a l'Aalborg Boldspilklub danès, tot i que no va passar-hi més d'un any. La resta de la seva carrera esportiva va portar al jugador macedoni a jugar a diferents equips cada any, retirant-se finalment el 2008 quan jugava al FK Qarabağ de l'Azerbaidjan.

## Selecció nacional

Šakiri va debutar amb la selecció de futbol de Macedònia del Nord el març del 1996 en un partit amistós contra Malta. Va disputar 73 partits amb l'equip balcànic, arribant a ser-ne el capità. Va aconseguir un total de 15 gols entre 1996 i 2006. El 2002 va aconseguir marcar un gol directament des del punt de córner contra la selecció de futbol d'Anglaterra.

## Referències

* ↑ «Euro Qualifying Preview FYR Macedonia - Croatia». Goal.com, 17 November2007 [Consulta: 18 gener 2008].

## Enllaços externs

* Profile at MacedonianFootball.com (anglès)
* Dades estadístiques sobre Artim Šakiri a soccerbase.com
# Nucli antic de Palau-sator

El Nucli antic de Palau-sator és la part intramurs del municipi de Palau-sator (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès nacional en la categoria de conjunt històric.

## Descripció

El nucli antic del poble de Palau-Sator, a 20 m d'altitud al centre de la plana, manté l'aspecte i la disposició urbana medieval, amb el recinte murallat ben definit, presidit per la torre del castell. Es destaca, en especial, el carrer del Portal, entre la plaça i el portal de la Torre de les Hores. La resta més important de l'antic castell és la torre mestra, de planta rectangular i els murs marcadament inclinats, que li donen forma de piràmide truncada. El parament és propi de les construccions romàniques primitives o, fins i tot, preromàniques (segles X-XI). Hi ha, també, altres vestigis del castell, entre els quals un llenç de mur al petit carrer que va de la plaça del Castell (on hi devia haver el pati d'armes) a la plaça de la Casa de la Vila. El traçat de les muralles pot seguir-se perfectament, ja que el poble només s'ha estès pel SE (raval amb cases del segle XVII-XVIII). Un dels dos portals, molt ben conservat, s'obre a la part baixa de la torre de les Hores, de planta rectangular i oberta pel costat d'intramurs amb un gran arc apuntat (actualment aparedat). A l'angle sud-oest de recinte hi ha una torre cilíndrica atalussada amb espitlleres per a armes de foc. Al sector de tramuntana, on hi havia l'altra porta, hi ha una torre de planta quadrada. Una altra torre cilíndrica és a l'angle NE, paral·lela a la de l'angle SW. Fora del nucli fortificat, hi ha l'església parroquial de sant Pere, d'una sola nau amb absis semicircular, bastida a finals del període romànic (segle xiii), que té restes de fortificació. Les capelles laterals, el cor i les dues sagristies són obra del segle xvi. A l'altar major hi havia un retaule barroc.

## Història

El document més antic que fa referència a Palau-Sator és del 994, en una donació a la Seu de Girona dels comtes Ramon Borrell i Ermessenda, on es fa referència a la Torre de Palau (sa Tor) i a l'església de sant Pere amb les seves pertinences i alous del terme de sant Feliu de Boada. Els documents més tardans citen el lloc com a Palau, sancti Petri de Palatio (1225), Palacio de Turre (1228), Palau çator (1338). El 1338, la família Senesterra vengué la senyoria del castell a Bernat Miquel (secretari de Pere III el Cerimoniós) els descendents del qual el posseïren fins al 1600. El nombre d'habitants ha anat baixant gradualment des de mitjan segle xviii. Darrerament, hom arranja cases del poble o masies com a segona residència.

## Referències

* 1 2 «Nucli antic de Palau-sator». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Placama pendula

Plocama pendula Aiton, és una espècie arbustiva que pertany a la família de les rubiàcies.

## Descripció

Dins de Rubiaceae es diferencia per tractar-se d'un arbust amb fulles filiformes i penjants, amb les vores no espinoses. Els fruits són petites baies de color negre.

## Distribució

P.pendula és un endemisme de les Canàries on es troba en totes les illes, llevat de Lanzarote.

## Taxonomia

Plocama pendula va ser descrita per William Aiton i publicat a Hortus Kewensis; or, a catalogue . . . 1: 292, en el año 1789.

### Etimologia

Plocama: nom genèric que podria procedir del grec plochamos, que significa cistelleria, en al·lució a les branquetes intricades.
pendula: procedeix del llatí pendulus, que significa penjant, fent referència a les branques d'aquesta planta.

### Sinonímia

* Bartlingia scoparia Rchb.

## Referències

* ↑ Dades a Flora de les Canàries
* ↑ Placama pendula a Trópicos
* ↑ «Placama pendula». Reial Jardí Botànic: Projecte Anthos. Arxivat de l'original el 2009-12-15. [Consulta: 26 novembre 2009].
* ↑ Sinònims a Kew
* ↑ Placama pendula a PlantList/
# Platja de Matadoiro

La platja de Matadoiro és una petita platja urbana de la ciutat de la Corunya, a Galícia, situada al nord de la platja de l'Orzán. Com aquesta última, compta amb la distinció de Bandera blava.
Disposa de lavabos, dutxes, aparcament, servei de vigilància, socorrisme i primers auxilis. No està permès l'accés amb animals.
Hi és habitual la pràctica de surf, bodyboard i longboard gràcies a les seves condicions meteorològiques, marea baixa i vent del sud-oest o nord-est. Anualment se celebra un campionat de longboard, el Matadero Longboard Festival, de participació internacional.

## Vegeu també

* Platja de l'Orzán