OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Immaculada Concepció (Antolínez)

Immaculada Concepció és un quadre de José Antolínez pintat el 1666 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya; va ser adquirit pel museu el 1944.

## Descripció

Maria flota amb un aire triomfal, coronada d'estrelles amb el colom de l'Esperit Sant voletejant a la seva dreta, en el firmament replè de querubins que enarboren símbols de la lletania. D'aparença més cortesana que celestial, vesteix de blanc i blau, porta joies com una dama, embolcallada en nimbes tempestuosos amb el mantell inflat i bollat per un vendaval ascendent.

## Anàlisi

José Antolínez va pintar aquesta espectacular Immaculada Concepció amb tota la força i l'esplendor del ple barroc decoratiu, quan, tot i que apaivagades, encara bategaven les lluites per defensar el reconeixement d'aquesta devoció mariana. Ja des de l'edat mitjana, l'Església espanyola havia estat la gran defensora d'aquesta doctrina, molt consolidada en el fervor popular, i que l'Església catòlica no va elevar a la categoria de dogma fins al 1858. Cap a la meitat del segle xvii, les interpretacions del tema adquireixen un major aparat i es distancien del recolliment respectuós que acompanyava la iconografia tradicional, el «gloriós privilegi» de Maria de ser l'únic mortal que es va lliurar del pecat original. L'obra que comentem és una creació de forta influència veneciana, un quadre d'altar molt bell, el celatge del qual, ple d'àngels nens de cossos nus, evoca, en versió piadosa, els putti de les bacanals de Tiziano que l'artista madrileny degué veure a la col·lecció reial de l'Alcázar.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 024234-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* ↑ M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012. Barcelona: MNAC, p. 173. ISBN 978-84-8043-136-1.
# Barranc de Cometes

El Barranc de Cometes és un barranc que discorre del tot dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Té el naixement a 2.731 metres, a l'extrem sud de la Coma d'Amitges, a peus del coll de la carena que limita amb la zona de les Pales de Cubieso de la capçalera de la Vall Fosca. El seu curs discorre cap al sud i desaigua a l'Estany de la Coma d'Amitges, a 2.269 metres.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Cometes. [Consulta: 20/10/2013]

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Cometes (naixement). [Consulta: 20/10/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany de la Coma d'Amitges. [Consulta: 20/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Volaris

Volaris, nom comercial de Concesionaria Vuela Compañía de Aviación, S.A.B. de C.V., és una aerolínia de baix cost amb seu a Ciutat de Mèxic (Mèxic). Es tracta de la segona aerolínia del país, després d'Aeroméxico, amb vols a 43 destinacions nacionals i 22 d'internacionals. A setembre del 2019, la seva flota incloïa 5 Airbus A319-100, 41 A320-200, 16 A320neo, 10 A321-200 i 5 A321neo, amb comandes per a uns altres 110 avions de les famílies A320 i A320neo.

## Referències

* ↑ «Volaris Fleet Details and History» (en anglès). Planespotters.net. [Consulta: 6 setembre 2019].
# Moate

Moate (An Móta en irlandès, que fa referència a un "castell de mota i pati" construït pels cambro-normands) és una ciutat d'Irlanda, capital del comtat de Westmeath, a la província de Leinster. La vila és un mercat important i un centre quàquer.
Moate es troba al marges del riu Cloghatanny, també conegut com a Moate Stream, tributari del riu Brosna. La confluència entre el Cloghatanny i el Brosna està 7,5 kilòmetres al sud-oest de Moate, o 3 km a l'oest de Clara. Es troba en la cvarretera R446 entre Kinnegad i Athlone.

## Parc Memorial Patrick Kelly

El desembre de 2008 es va obrir un parc memorial que va rebre el nom de l'únic soldat irlandès mort en combat a Irlanda des de la fi de la Guerra Civil Irlandesa. El 16 de desembre de 1983 Patrick Kelly, originari de Moate, va intentar alliberar l'empresari estatunidenc Don Tidey, qui havia estat segrestat per l'IRA Provisional. Fou mort d'un tret dels militants de l'IRA juntament amb el Garda a Derrada Woods en Ballinamore, comtat de Leitrim.

## Referències

* ↑ Moate Placenames Database of Ireland. Retrieved: 2012-12-30.
* ↑ Inspectors Report on a Waste Water Discharge Licence Application Environmental Protection Agency, 2010-05-27.
* ↑ Town honours murdered soldier Irish Times, 2008-12-17.
# Saint-Germain-du-Bois

Saint-Germain-du-Bois és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.935 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Monique Caillet | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.899 | 2.023 | 1.874 | 1.939 | 1.856 | 1.765 | 1.935 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Moricone

Moricone és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 35 km al nord-est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 2.559 habitants.
Limita amb els municipis de Monteflavio, Montelibretti, Montorio Romano i Palombara Sabina.
Morricone és conegut pels seus productes frescos i pel seu oli d'oliva.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].

## Enllaços externs

* Moricone - Lloc web oficial (italià)
# Melrose

«Melrose» té aquests significats:
* Abadia de Melrose
* Melrose (Escòcia)
* Melrose (Iowa)
* Melrose (Massachusetts)
* Melrose (Minnesota)
* Melrose (Ohio)
* Melrose (Nou Mèxic)
* Melrose (Wisconsin)
# Komi-permià

El komi-permià és una llengua pèrmica del grup de les llengües ugrofineses, molt relacionada amb l'udmurt i el komi. El seu nom prové de kommu «pàtria», kom «tímal», peix tòtem de l'ètnia o komi mort «gent del Kama» en combinació amb perm o perä maa «terra llunyà». Segons xifres del 2002, la llengua komi és parlada pel 94.300 persones (72,3%) dels 125.200 komi-permians a Rússia, principalment a Permiàkia, part nord-occidental del krai de Perm.
El komi-permià amb el komi-ziriè s'escriu des del segle xvi, alternant diferents alfabets: anbur, el llatí i el ciríl·lic. Actualment el komi-permià s'escriu amb l'alfabet ciríl·lic. Actualment consta de 35 caràcters, 33 dels quals són fonèmics i 2 en són signes: А/а, Б/б, В/в, Г/г, Д/д, Е/е, Ё/ё, Ж/ж, З/з, И/и, І/і, Й/й, К/к, Л/л, М/м, Н/н, О/о, Ӧ/ӧ, П/п, Р/р, С/с, Т/т, У/у, Ф/ф, Х/х, Ц/ц, Ч/ч, Ш/ш, Щ/щ, Ъ/ъ, Ы/ы, Ь/ь, Э/э, Ю/ю, Я/я.

## Vegeu també

* Literatura komi
# Papamosques de Gambaga

El papamosques de Gambaga (Muscicapa gambagae) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae. pròpia de l'Àfrica subsahariana i l'Aràbia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Gambaga». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 694. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Gambaga Flycatcher. Muscicapa gambagae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Barranc de Comalespada

El Barranc de Comalespada és un barranc que discorre del tot dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové «de "spada", espadat».
Té el naixement a uns 2.965 metres, als peus del vessant occidental de la Punta Alta de Comalesbienes. El seu curs discorre inicialment cap al nord-nord-oest, fins a trobar el vessant sud-occidental dels Pics de Comalespada, on gira a l'oest-nord-oest per buscar l'Embassament de Cavallers, on desemboca a 1.783 metres d'altitud.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Comalespada. [Consulta: 23/09/2013]

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 10 juliol 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Punta Alta de Comalesbienes (O). [Consulta: 23/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Embassament de Cavallers (E). [Consulta: 23/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Volata

Volata és el nom d'un joc de pilota inventat en Itàlia durant el feixisme com a substitut del futbol i del rugbi. Es pot considerar un esport híbrid entre el futbol i l'handbol amb equips formats per vuit jugadors. El futbol ja era bastant popular a Espanya, Itàlia i Alemanya quan el feixisme va arribar al poder en els tres països en les dècades de 1920 i 1930. Però era un esport molt identificat amb el Regne Unit, en haver estat allà on primer es va desenvolupar i on havien estat establertes formalment les seves regles.
L'esport era considerat pels feixistes com un important instrument per configurar la societat, però no desitjaven que la gent s'identifiqués amb esports d'origen anglès, com el futbol i el rugbi, o d'origen estranger en general, com el bàsquet. D'aquesta manera, a finals dels anys 20 el que va ser secretari del Partit Nacional Feixista entre 1926 i 1930 i president del CONI de 1928 fins a 1930, Augusto Turati, va crear l'esport anomenat "Volata". Es va intentar popularitzar aquest esport afirmant que era descendent dels jocs de pilota practicats a Itàlia en el passat, com el calcio florentí, el tamburello, o el més antic Harpastum. Es va crear una lliga de 100 equips que va gaudir de certa popularitat inicial, gràcies al suport d'organitzacions culturals i esportives feixistes. El 1930 es va adjudicar l'únic títol de campió nacional a l'equip Dopolavoro Richard Ginori, de Milà. Però aviat va decaure i va desaparèixer oficialment el 1933.
El futbol va continuar el seu ascens en popularitat i Mussolini va canviar d'estratègia. Va posar tot el seu interés que Itàlia fóra seu de la Copa Mundial de Futbol de 1934 i que en resultés campiona.

## Referències

* ↑ Arnaboldi, Mario A. Atlante Degli Impianti Sportivi (en italià). HOEPLI EDITORE, 1982, p.588. ISBN 8820313189.
* ↑ Arnaud, Pierre; Riordan, Jim. Sport and International Politics: Impact of Facism and Communism on Sport (en anglès). Taylor & Francis, 2002, p.458. ISBN 0203476581.
* ↑ Lozano, Álvaro. Mussolini y el fascismo italiano. Marcial Pons Historia, 2012, p.277. ISBN 8492820616.

## Bibliografia

* Chandler, Timothy JL i Nauright, John. Making the Rugby World: Race, Gender, Commerce (en anglès), p. totes, en especial les 92-94. ISBN 0-7146-4853-1.
* Szymanski, Stefan i Zimbalist, Andrew S. National Pastime: How Americans Play Baseball and the Rest of the World Plays Soccer (en anglès). ISBN 0-7146-4853-1.
# Saint-Georges-Armont

Saint-Georges-Armont és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 102 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Georges-Armont era de 102 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 7 parelles sense fills, 18 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. 39 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 36 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 12 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Georges-Armont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 12 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 50 eren actives i 18 eren inactives. De les 50 persones actives 45 estaven ocupades (23 homes i 22 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 18 persones inactives 6 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Georges-Armont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Georges-Armont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Moria (PLATO)

Moria és un videojoc de rol de masmorres desenvolupat originalment pel sistema PLATO el 1975, amb dates de drets d'autor incloses el 1978 i 1984. Va ser un joc pioner, que permetia partides de fins a deu jugadors viatjar com a grup i comunicar-se entre ells, generant dinàmicament masmorres (en comptes de computar-les), i permetia una visualització de perspectiva en primera persona en dibuix de línies. Un dels seus autors, Kevet Duncombe, afirma no haver llegit els treballs de J. R. R. Tolkien o haver sentit parlar de Dungeons & Dragons en el moment en què va començar el desenvolupament, però va ser conscient del joc de PLATO, dnd.

## Referències

* ↑ «Fun with PLATO | Armchair Arcade» (en anglès). armchairarcade.com. Arxivat de l'original el 2010-02-21. [Consulta: 30 abril 2018].

## Enllaços externs

* Moria at cyber1.org, where one may play the game
* Fun with PLATO Arxivat 2017-11-20 a Wayback Machine. at Armchair Arcade
# Ius Aelianum

Ius Aelianum era el nom d'una compilació de lleis romanes feta per Sext Eli Pet, de malnom Cat (Catus, 'astut'), que va ser edil curul l'any 200 aC i cònsol l'any 198 aC.
És elogiat pel seu contemporani Enni i per Ciceró. Segons Sext Pomponi l'obra Ius Aelianum va ser escrita com a complement del Ius Civile Flavianum. Pomponi també diu que Eli va ser autor d'una obra anomenada Tripertita, que contenia les Lleis de les dotze taules amb les seves interpretacions jurídiques (interpretatio) i les formes d'aplicar-les. Es discuteix si el llibre Ius Aelianus i l'obra Tripertita són el mateix llibre o són dues recopilacions diferents.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ius Aelianum». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 22 abril 2022].
# Hokusai (cràter)

Hokusai és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 114 km de diàmetre, descobert el 1991 a partir d'observacions de radar preses a l'Observatori de Goldstone.
El cràter era conegut inicialment com el tret B (feature B). La seva aparença era tan diferent d'uns altres cràters meteòrics que es pensava que era un volcà en escut. Les imatges de radar millorades obtingudes a l'observatori d'Arecibo anys més tard (2000-2005) mostraven clarament, però, que el tret B és un cràter meteòric amb un sistema de raigs molt extens. L'aparició de raigs brillants en les imatges de ràdio indica que el cràter és geològicament jove, ja que la superfície d'impacte és rugosa i, en conseqüència, bona dispersadora d'ones de ràdio. Els seus raigs s'estenen milers de quilòmetres cobrint bona part de l'hemisferi del nord de Mercuri.
Porta el nom del pintor japonès Katsushika Hokusai (1760-1849), un artista i gravador japonès del període d'Edo. El nom Hokusai fou suggerit per l'astrònom John K. Harmon. i va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2010.

## Referències

* 1 2 Harmon, John K.; Slade, Martin A.; Butler, Bryan J.; et al. «Mercury: Radar images of the equatorial and midlatitude zones» (en anglès). Icarus, 187, 2007, pàg. 374–405. DOI: 10.1016/j.icarus.2006.09.026.
* ↑ «PIA11356: Looking Back to the Source». NASA, 06-10-2008. [Consulta: 29 març 2010].
* 1 2 «Hokusai». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ «Ten Craters On Mercury Receive New Names» (en anglès). SpaceDaily. [Consulta: 29 març 2010].
* ↑ «Hokusai Paints a Wave of Rays» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-10-05. [Consulta: 4 novembre 2010].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Xoc de terminació

En astrofísica, el xoc de terminació és el límit exterior de la influència del Sol. És el punt on la bombolla creada pel vent solar es desaccelera fins a una velocitat subsònica (amb respecte a l'estel) a causa de la interacció amb el medi interestel·lar. Això causat un escalfament per compressió i un canvi en el camp magnètic. Es creu que el xoc de terminació es troba a entre 75 i 90 ua del Sol. El front de xoc de terminació no es troba sempre a la mateixa distància del Sol a causa de les variacions en les erupcions solars.
El xoc té lloc perquè les partícules del vent solar viatgen a uns 400 km/s, mentre que la velocitat del so (a l'aire) és d'uns 0,33 km/s (la velocitat exacta depèn de la densitat, que varia considerablement). El medi interestel·lar, tot i que té una densitat molt baixa, té una pressió constant; la pressió del vent solar es redueix amb el quadrat de la distància de l'estel. A mesura que hom s'allunya de l'estrella, la pressió del medi interestel·lar esdevé suficient per desaccelerar el vent solar fins a velocitat subsòniques; això causa una ona de xoc.
Més enllà del xoc de terminació es troba l'heliopausa, on les partícules solars són frenades pel medi interestel·lar, i després el xoc en arc, el punt més enllà del qual les partícules del medi interestel·lar ja no són estimulades.
Hi ha evidència que la sonda espacial Voyager 1 ja ha passat el xoc de terminació a una distància d'unes 94 ua del Sol. En canvi, el Voyager 2 començà a detectar-ne indicis a només 76 ua del Sol. Això implica que l'heliosfera pot tenir una forma irregular, més inflada al pol nord solar i més aplanada al sud.
La missió Interstellar Boundary Explorer intentarà recollir més dades sobre el xoc de terminació del sistema solar.

## Vegeu també

* Xoc en arc
* Heliosfera
** Heliosheath
** Heliopausa
** Lluentor de Fermi
* Mur d'hidrogen
* Erupció solar

## Enllaços externs

* Comentaris tècnics sobre el xoc de terminació Arxivat 2007-07-30 a Wayback Machine. (anglès)
* L'estructura del xoc de terminació heliosfèric Arxivat 2007-03-08 a Wayback Machine.
# The Beast

«The Beast» té aquests significats:
* The Beast (pel·lícula de 1988), titulada en català La bèstia de la guerra, dirigida per Kevin Reynolds, segons l'obra teatral Nanawatai de William Mastrosimone
* The Beast (pel·lícula de 1996), dirigida per Jeff Bleckner, basada en la novel·la Beast de Peter Benchley
* The Beast (sèrie de 2001), sèrie dramàtica protagonitzada per Elizabeth Mitchell, Jason Gedrick i Frank Langella
* The Beast (sèrie de 2009), titulada en català La Bèstia, sèrie policíaca protagonitzada per Patrick Swayze
# Santi Riera i Subirachs

Santi Riera i Subirachs (Sant Julià de Vilatorta, 26 d'octubre de 1935 - 11 de març de 2018) va ser un músic català. Va estudiar música a l'Acadèmia Santa Cecília de Vic i es va llicenciar en musicologia a l'Acadèmia de Roma. Va cursar estudis de composició i contrabaix a Trossingen, entre els anys 1964 i 1968.
Va exercir de professor de llenguatge musical a l'Escola Municipal de Vic (1968-1970) i al Conservatori Municipal de Música de Manresa (1982-1988), centre que va dirigir entre 1986 i 1988. A més, va ser director pedagògic de l'Escola de Pedagogia Musical, encapçalada pel director de l'Escolania de Montserrat Ireneu Segarra (1992-2002). Va escriure més de 15 volums de llibres sobre pedagogia musical, tant en teoria i investigació com en materials pràctics per utilitzar a les escoles i conservatoris. Al llarg de la seva vida, va recuperar peces del patrimoni musical català i va formar part de les Caramelles del Roser de Sant Julià de Vilatorta, entitat de la qual va ser director i president (2005-2015) i per a la qual va compondre més d'una desena de peces. Riera és l'autor musical de la coneguda cançó Pujarem dalt dels cims, amb lletra de Martí Sunyol, popularitzada pels moviments excursionistes de Catalunya.

## Llibres

* Música per a l'Educació Primària (6 vol.)
* Llenguatge musical grau elemental (5 vol.)
* Repertoris de llenguatge musical (4 vol.)
* Les Caramelles del Roser de Sant Julià de Vilatorta en el context del fet caramellaire dels Països Catalans
* Les Caramelles del Roser de Sant Julià de Vilatorta (en col·laboració)

## Referències

* 1 2 3 4 Erra, Miquel. «Mor el pedagog i músic vilatortí Santi Riera». El9Nou.cat, 11-03-2018. [Consulta: 24 abril 2018].
* ↑ Fiter, Carles. «Mor el músic i pedagog Santi Riera als 82 anys». Osona.com, 12-03-2018. [Consulta: 24 abril 2018].
* ↑ «Les caramelles ploren la mort de Santi Riera - Canal Taronja Osona i Moianès». [Consulta: 24 abril 2018].