OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estemonuràcies

Stemonuraceae és una família de plantes amb flors eucotiledònies. Consta de 12 gèneres i unes 95 espècies. La seva distribució és tropical especialment des de Malàisia a Austràlia Són arbres de fulles enteres amb flors petites disposades en cimes les quals porten estams rígids i molt pilsos, el fruit és una drupa. Aquest família ha estat reconeguda per sistemes moderns de classificació com el APG III de 2009. Anteriorment, els seus gèneres estaven dins Icacinaceae, però s'ha vist que és un clade monofilètic.

## Gèneres

Aquesta llista té la seva font en l'Angiosperm Phylogeny Website i Kew Botanical Gardens
* Cantleya Ridley
* Codiocarpus R.A.Howard
* Discophora Miers
* Gastrolepis Tiegh.
* Gomphandra Wall. ex Lindley
* Grisollea Baillon
* Hartleya Sleumer
* Irvingbaileya R.A.Howard
* syn.: Kummeria Martius = Discophora Miers
* Lasianthera P.Beauv.
* Medusanthera Seem.
* Stemonurus Blume
* syn.: Tylecarpus Engler = Medusanthera Seem.
* syn.: Urandra Thwaites = Stemonurus Blume
* Whitmorea Sleumer

## Referències

* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x. ISSN: 1095-8339 [Consulta: 9 març 2013]. See APG III system
* 1 2 Stevens, Peter F. «Angiosperm Phylogeny Website – Aquifoliales – Stemonuraceae», 2001 onwards. [Consulta: 7 agost 2013].
* 1 2 Stevens, P. F. (2001 en endavant) Stemonuraceae Versió 9, Juny 2008 i actualitzat després. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/ Data d'accés: 10 de setembre de 2010.
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group III ("APG III", en orden alfabético: Brigitta Bremer, Kåre Bremer, Mark W. Chase, Michael F. Fay, James L. Reveal, Douglas E. Soltis, Pamela S. Soltis y Peter F. Stevens, i Arne A. Anderberg, Michael J. Moore, Richard G. Olmstead, Paula J. Rudall, Kenneth J. Sytsma, David C. Tank, Kenneth Wurdack, Jenny Q.-Y. Xiang y Sue Zmarzty) «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III.» (pdf). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2009, pàg. 105-121. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-25. [Consulta: 13 abril 2014].
# Esposolla

Esposolla (Espousouille en francès) és un poble i territori del terme comunal de Font-rabiosa, a la comarca nord-catalana del Capcir.
Dita: Els d'Esposolla quan miren l'olla els neix un pi dins el tupí.
A l'esquerra del riu Galba, és a prop i al nord-oest de Formiguera, a poca distància, però en un pla superior, per la qual cosa el camí d'accés no és directe.

## Història

Inicialment, Esposolla era una parròquia dependent de l'arxiprestat de Formiguera (aleshores seu de l'únic nucli habitat a tota la vall). En un document de l'any 1011, el més antic conservat que esmenti el topònim, Guillem II de Cerdanya cedeix Sanctus Valentin de Sposolla i Odelló de Querramat a l'abadia de Sant Miquel de Cuixà. El 1630, el delme del lloc es pagava al vescomte d'Èvol Gaspar Galceran d'Hijar. Més modernament, el 1866, es construí l'església de Santa Maria d'Esposolla.

## Demografia

Al fogatge del 1359 se li atribueixen 6 focs, cosa que en fa un poblet d'unes quaranta persones. L'indret no surt esmentat individualitzat al fogatge de 1550. En el present acull unes quantes cases en un petit nucli urbà.

## Enllaços externs

* Història i fotografies (francès)
* Géoportail, cartografia de França. Cal posar Formiguères a la finestreta del cercador i anar cap a l'oest del mapa Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine. (francès)

## Referències

* ↑ Josep Iglésies, a cura de Gaspar Feliu El fogatge de 1515, article a Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics 9 (1998)
# Eusebi Blanco i Añaños

Eusebi Blanco i Añaños (Barcelona, 17 de setembre de 1896 - Lleida, 22 d'abril de 1982) fou un futbolista català dels anys 1910 i 1920.

## Trajectòria

Jugava de centrecampista. Començà la seva trajectòria al FC Espanya l'any 1916. El 1917 ingressà al FC Barcelona, on romangué quatre temporades fins a l'any 1921. El 9 de juny de 1918 fou objecte d'un partit d'homenatge, juntament amb Josep Rodriguez amb el partit Barcelona 4- Europa 1. El 1921 retornà a l'Espanya, on jugà dues temporades més fins al 1923. El 1923 ingressà al FC Martinenc on romangué dues temporades El 1925 fitxà pel FC Lleida, essent el primer professional que jugà a la ciutat, club on ja hi havia jugat cedit algun partit el 1924.
Un cop retirat fou directiu, essent vicepresident de la delegació de Lleida de la Federació Catalana d'Atletisme i membre de la comissió gestora que dirigí la UE Lleida el 1962. L'any 1927 fundà a la ciutat de Lleida la joieria Blanco, que fou la més important de tota la província.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Espanya:
** 1919-20
* 3 Campionats de Catalunya:
** 1918-19, 1919-20, 1920-21

## Referències

* ↑ El Diccionari del Barça d'Antoni Closa i Jordi Blanco l'esmenten com Enric Blanco, però a Mundo Deportivo i La Veu de Catalunya apareix com Eusebi Blanco.
* ↑ «El FC Barcelona campió de Catalunya». La Veu de Catalunya, Dilluns, 24 març 1919, pàgina 3. Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 7 abril 2012].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 «Falleció Eusebio Blanco». Mundo Deportivo, 23-04-1982.
* ↑ «España - Sabadell». Mundo Deportivo, 19-06-1916.
* ↑ «En Rubí». Mundo Deportivo, 03-07-1917.
* ↑ «El Barcelona desarrolla su magno programa». Mundo Deportivo, 05-05-1921.
* ↑ «1918 Homenaje a Blanco y Rodríguez». Mundo Deportivo, 09-06-1988.
* ↑ «El España revive». Mundo Deportivo, 06-10-1921.
* ↑ «El Espanya domina pero no puede sobreponerse a la guigne y pierde ante el Badalona por 3 a 1». Mundo Deportivo, 22-01-1923.
* ↑ «Beneficio del Hospital Clínico». La Vanguardia, 11-04-1923.
* ↑ «En Badalona». Mundo Deportivo, 17-08-1923.
* ↑ «Europa 5 Martinenc 2». Mundo Deportivo, 03-02-1924.
* ↑ «A Lleyda». L'Esport Català Núm. 020, 18-08-1925.
* ↑ «En Badalona». Mundo Deportivo, 26-10-1925.
* ↑ «En Tàrrega». Mundo Deportivo, 30-04-1924.
* ↑ «La F. Catalana se expansiona». Mundo Deportivo, 11-08-1926.
* ↑ «Una comisión gestora sucede a don Antonio Teixidó en la presidencia de la UD Lérida». Mundo Deportivo, 11-06-1962.
* ↑ «Una jubilació brillant». bondia.cat. Arxivat de l'original el 2011-04-29. [Consulta: 20 març 2012].
# Estació de Bambú

Bambú és una estació de la línia 1 del Metro de Madrid situada en la intersecció del carrer Bambú (de la que toma el seu nom) i el carrer Yuca, en el districte de Chamartín. Va ser inaugurada amb les estacions de Hortaleza i Manoteras en la prolongació de les línies 1 i 4 fins a Pinar de Chamartín, l'11 d'abril de 2007.

## Accessos

Vestíbul Bambú
* Bambú C/Bambú, 14
* Ascensor C/Bambú, 14

## Línies i connexions
### Metro

Línies de Metro que presten servei en l'estació. :
| << cabecera | < estación | línea | estación > | cabecera >> |
| Pinar de Chamartín | Pinar de Chamartín | 1 | Chamartín | Valdecarros |

### Autobuses

Autobusos urbans. :
| Diurnos |||
| Línia | Destí | Parada |
| 129 | Plaza de Castilla | 124 BAMBÚ-YUCA |
| 150 | Sol-Sevilla | 124 BAMBÚ-YUCA |
| 174 | Plaza de Castilla | 124 BAMBÚ-YUCA |
| 129 | Manoteras | 3 594 AV. BURGOS-YUCA |
| 150 | Colonia Virgen del Cortijo | 3 594 AV. BURGOS-YUCA |
Autobusos interurbans. :
| Diurnos ||||
| Línia | Destí | Parada | Operador |
| 174 | Madrid-Plaza de Castilla | 123 BAMBU (C/Bambú,4) | Transportes Santo Domingo, S.A. |
# Estació de Barceloneta

Mapa Metro Línia 4 :
Barceloneta és una estació de la L4 del Metro de Barcelona situada sota la Plaça de Pau Vila prop del barri de la Barceloneta al districte de Ciutat Vella de Barcelona i es va inaugurar el 1976.
L'estació està situada a uns 500 metres de l'estació de França sent-hi l'estació de metro més propera, per això a Barceloneta hi ha transbord entre Renfe i Metro, però no hi cap passadís subterrani que les comuniqui.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Trinitat Nova | Jaume I | | Ciutadella | Vila Olímpica | La Pau |

## Accessos

* Plaça de Pau Vila

## Vegeu també

* Estació de França
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estat coixí

En geopolítica, un estat coixí és un país situat entre dues grans potències previsiblement hostils, i que, per la seva pròpia existència, es creu que pot prevenir el conflicte entre aquestes. En general, quan un estat coixí és realment independent, la seva política exterior té una orientació neutralista.
El concepte d'estat coixí es va formar en els mitjans diplomàtics de l'Europa del segle xvii, si bé en retrospectiva es poden trobar exemples d'aquests estats en totes les èpoques.
Alguns exemples d'estat coixí són:
* El Armènia Sofene, entre l'Imperi Romà i l'Imperi Part.
* Afganistan, entre l'Imperi Rus i l'Índia britànica.
* Mongòlia, entre la República Popular de la Xina i Rússia.
* Polònia després de la Primera Guerra Mundial, entre Alemanya i l'URSS.
* Tailàndia, entre l'Imperi Britànic (Burma) i la Indoxina francesa.
* Uruguai, com a zona desmilitaritzada entre Argentina i l'Imperi del Brasil.
* Paraguai, després de la Guerra de la Triple Aliança de 1870.
* Nepal i Bhutan, entre l'Índia i la República Popular de la Xina.
* Àustria, Suècia i Finlàndia durant la Guerra Freda.
* Transsilvània, entre l'Imperi Otomà i l'Imperi Austríac.
* Bèlgica fins a la Primera Guerra Mundial, entre França i Alemanya.
* Marca Hispànica, entre l'Àndalus i l'Imperi carolingi.
* Corea del Nord, entre la Xina i les forces americanes a Corea del Sud i Japó.

## Vegeu també

* Estat satèl·lit
* Govern titella
* Finlandització
# Bijacovce

Bijacovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1258.
# José Maria Camps Buenaventura

José Maria Camps Buenaventura (Maó, 16 d'abril de 1971) és un empresari i polític menorquí, diputat al parlament de les Illes Balears en la VIII legislatura.
Treballa com a empresari d'empreses del sector del transport a Menorca, Autocares Norte SL i Parot SL, i ha estat membre de Joves Empresaris de Balears. A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011 fou elegit diputat per Menorca com a independent dins les llistes del Partit Popular de Menorca. Ha estat secretari de la Comissió de Turisme del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ Nuevas caras en los sillones del Parlament, Diario de Mallorca, 23 de maig de 2011
* ↑ Currículum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al Parlament balear
# Campionat d'Europa de derny

El Campionat d'Europa de derny és el campionat d'Europa de ciclisme darrere derny organitzat anualment per la Unió Europea de Ciclisme.
Es porten disputant des del 1962 i Peter Post és el ciclista amb més victòries amb 8.

## Pòdiums dels Guanyadors

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| 1962 | Peter Post | Klaus Bugdahl | Rik Van Looy |
| 1963 | Peter Post | Rik Van Steenbergen | Palle Lykke |
| 1964 | Peter Post | Rik Van Steenbergen | Palle Lykke |
| 1965 | Peter Post | Theo Verschueren | Guillaume Van Tongerloo |
| 1966 | Peter Post | Léo Proost | Jaap Oudkerk |
| 1967 | Peter Post | Palle Lykke | Wolfgang Schulze |
| 1968 | Theo Verschueren | Léo Proost | Peter Post |
| 1969 | Peter Post | Theo Verschueren | Léo Proost |
| 1970 | Peter Post | Theo Verschueren | Romain Deloof |
| 1971 | Theo Verschueren | Léo Duyndam | Alain Van Lancker |
| 1972 | Theo Verschueren | Graeme Gilmore | Hans Junkermann |
| 1973 | Theo Verschueren | Cees Stam | Ferdinand Bracke |
| 1974 | Theo Verschueren | René Pijnen | Graeme Gilmore |
| 1975 | Günter Haritz | Graeme Gilmore | Cees Stam |
| 1976 | Ole Ritter | Dieter Kemper | Cees Stam |
| 1977 | Patrick Sercu | Dieter Kemper | Ole Ritter |
| 1978 | René Pijnen | Patrick Sercu | Martin Venix |
| 1979 | Dietrich Thurau | René Pijnen | Roman Hermann |
| 1980 | Dietrich Thurau | Patrick Sercu | Martin Venix |
| 1981 | Gerrie Knetemann | Joop Zoetemelk | Bert Oosterbosch |
| 1982 | Gerrie Knetemann | Gert Frank | René Pijnen |
| 1984 | Gert Frank | Hans Känel | Constant Tourné |
| 1985 | Danny Clark | Constant Tourné | René Pijnen |
| 1986 | Danny Clark | Constant Tourné | Anthony Doyle |
| 1987 | Constant Tourné | Danny Clark | Uwe Bolten |
| 1988 | Constant Tourné | Laurent Biondi | Roman Hermann |
| 1989 | Luc Colijn | Danny Clark | Ad Wijnands |
| 1990 | Danny Clark | Constant Tourné | Roland Günther |
| 1991 | Constant Tourné | Laurent Biondi | Luc Colijn |
| 2000 | Jimmi Madsen | Stefan Steinweg | Matthew Gilmore |
| 2001 | Matthew Gilmore | Robert Slippens | Jimmi Madsen |
| 2002 | Matthew Gilmore | Franz Stocher | Gerd Dörich |
| 2003 | Bradley Wiggins | Steven De Neef | Robert Slippens |
| 2005 | Aleksei Schmidt | Konstantin Ponomarev | Christian Grasmann |
| 2006 | Iljo Keisse | Matthé Pronk | Stefan Loeffler |
| 2007 | Matthé Pronk | Iljo Keisse | Jos Pronk |
| 2008 | Matthé Pronk | Aleksei Màrkov | Michael Mørkøv |
| 2009 | Kenny De Ketele | Matthé Pronk | Roger Kluge |
| 2011 | Peter Schep | Jeff Vermeulen | Manuel Cazzaro |
| 2012 | Davide Viganò | Jesper Mørkøv | Peter Schep |
| 2013 | Elia Viviani | Theo Reinhardt | Marco Coledan |
| 2014 | Jesper Mørkøv | Achim Burkart | Andreas Graf |
| 2015 | Kenny De Ketele | Davide Vigano | Jesper Asselman |
| 2016 | Casper von Folsach | Jesper Asselman | Andreas Graf |
| 2017 | Achim Burkart | Christoph Schweizer | Riccardo Minali |

## Enllaços externs

* Web de l'UEC Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a les-sports.info
# Universitat d'Utrecht

La Universitat d'Utrecht és una universitat neerlandesa situada a Utrecht, en el centre del país. Fou creada el 1636 i compta amb més de 30.000 estudiants, té 52 graus i 169 màsters.

## Facultats

La Universitat d'Utrecht té set facultats que es troben a parts diferents de la ciutat:
* Facultat d'Humanitats
* Facultat de Dret, Economia i Administració pública
* Facultat de Ciències de la Terra
* Facultat de Medicina, part de l'UMC Utrecht (Centre Mèdic Universitari d'Utrecht)
* Facultat de Veterinària
* Facultat de Ciències Socials
* Facultat de Ciències Exactes
També hi ha tres altres organitzacions educatives:
* University College Utrecht
* Roosevelt Academy, delegació de la universitat a Zelanda
* IVLOS

## Referències

* ↑ Feiten en cijfers Universiteit Utrecht ((neerlandès))

## Enllaços externs

* Web official de la Universitat d'Utrecht
# Josep Jové i Agustinoy

Josep Jové i Agustinoy, més conegut com a Pep Jové, (Barcelona, 1955) és un actor de cinema, teatre i televisió català. L'any 2020 va ser candidat al Goya al millor actor secundari per la seva interpretació a la pel·lícula La estrategia del pequinés, però finalment no va ser escollit per l'acadèmia de cinema com una de les quatre nominacions dels XXXIV Premis Goya. També va participar com a guionista de la pel·lícula de 2018 Fiesta, juntament amb Rubén Montero Martínez, Enric Pardo, Laia Soler i Tatiana Dunyó.

## Obres seleccionades
### Teatre

* Pallarina, poeta i puta (2012, La Seca Espai Brossa)
* La dama de les camèlies (2014, La Seca Espai Brossa)

### Cinema

* Lolita al desnudo (1991)
* Faust 5.0 (2001)
* Inconscients (2004)
* La lluna en el cove (2007) (títol orig.: "La luna en botella")
* Animals (2012)
* La estrategia del pequinés (2019)

### Televisió

* Poblenou (1994)
* Nissaga de poder (1997)
* Isabel (2012)
* Merlí (2015) com a Santi
* La embajada (2016)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Pep Jové» (en castellà). VilassarDeNoir.com. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 21 abril 2021].
* 1 2 «La estrategia del pequinés» (en castellà). PremiosGoya.com. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Películas (nominaciones)» (en castellà). PremiosGoya.com. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Fiesta». CatalanFilms.cat. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ Villamor, Ester. «Pallarina, poeta i puta». LaFinestraDigital.com, 11-07-2012. Arxivat de l'original el 2021-01-23. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «La dama de les camèlies». TimeOut.cat, 02-05-2014. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «La Dama de les Camèlies». TeatreBarcelona.com. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «La luna en botella» (en castellà). Fotogramas.es, 29-05-2008. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ ««La luna en botella», en català a Girona». Diari de Girona, 17-11-2007. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Merlí - Els professors». CCMA.cat. [Consulta: 21 abril 2021].
# Josep de Calassanç Duran i Mimó

Josep de Calassanç Duran i Mimó (Sabadell, 7 de setembre de 1818 - 4 de novembre de 1883) fou un industrial tèxtil i alcalde de Sabadell.

## Biografia

Calassanç Duran s'inicià molt jove a l'empresa del seu pare, l'industrial i alcalde Josep Duran i Sors, i va continuar el negoci familiar en un moment de gran expansió del tèxtil. Duran va ser el primer jutge municipal de Sabadell i des de 1874 va ser alcalde de la ciutat. Durant el seu mandat aconseguí el títol de ciutat per a Sabadell, atorgat per Alfons XII el 1877, la qual cosa comportà la capitalitat del partit judicial i del districte electoral que fins aleshores pertanyia a Terrassa; va emprendre les obres de restauració del santuari de la Salut i impulsà la creació d'un nou cementiri municipal perquè la ciutat havia crescut fins a les portes del vell cementiri del Taulí. Va ser un dels fundadors de la Caixa d'Estalvis de Sabadell, entitat que presidí els anys 1876-77, i com a membre de la junta del Gremi de Fabricants, participà en diverses comissions a les Corts per aconseguir el proteccionisme per a la indústria tèxtil. Va intervenir en la fundació del Teatre Principal i el Cercle Sabadellès, el casino de la ciutat. I durant molts anys va presidir les Conferències de Sant Vicenç de Paül.
L'any 1884, l'ajuntament va prendre l'acord de donar el nom de Calassanç Duran a un carrer de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Calassanç Duran». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 15 maig 2014].
# Juan Marén Delís

Juan Luis Marén Delís (Santiago de Cuba, Cuba 1971) és un lluitador cubà, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 20 d'agost de 1971 a la ciutat de Santiago de Cuba.

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova de pes ploma (-62 kg.) en la modalitat de lluita grecoromana. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla de plata, un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) finalitzà en tretzena posició en aquesta mateixa categoria.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit dues medalles de bronze en el Campionat del Món de lluita i cinc medalles en els Jocs Panamericans.
# Juan Martínez Moreno

Juan Martínez Moreno (Madrid, Espanya; 1966) és un guionista i director de cinema espanyol.

## Carrera professional

Ha fet diversos treballs relacionats amb el món del cinema i la televisió: guionista, ajudant de direcció i director de sèries i pel·lícules. Alguns dels curtmetratges que ha dirigit han obtingut premis en festivals internacionals (Decirte que te quiero, Big Wendy). És autor de l'adaptació del musical Mamma mía i també ha treballat com a guionista de programes de televisió (Inocente, inocente; Fernández y familia; Mediterráneo i Antivicio). El seu primer llargmetratge, Dos tipos duros, va obtenir el premi del públic en el Festival de Cinema de Màlaga 2003. El seu segon llargmetratge,, Un buen hombre, va guanyar el premi del públic en el Festival de Cinema Espanyol d'Annecy. Lobos de Arga, la seva última pel·lícula, va ser seleccionada en més de 30 festivals internacionals, i ha guanyat diversos premis, entre ells el premi del públic Golden del prestigiós Mont-real Fantasia Film festival.

### Com a ajudant de direcció

* Redondela (1986)
* Montoyas y Tarantos (1988)
* Pájaro en una tormenta (TVE, 1989)
* Para Elisa (TVE, 1990-1991)
* El aliento del diablo (1993)
* Una casa en las afueras (1994)
* Turno de oficio: 10 años después (TVE, 1995): Quatre episodis.
* Atómica (1997).

### Com a guionista

* Una casa en las afueras (1995), de Pere Costa i Musté
* Dos tipos duros (2003)
* Un buen hombre (2009)
* Lobos de Arga (2011)
* The ABCS of Death 2 (2014) episodi

### Com a director

* Dos tipos duros (2003), Premi del Públic al Festival de Màlaga.
* Maneras de sobrevivir (TV) (2007)
* Un buen hombre (2009), Premio del Públic al Festival de Cinema Espanyol d’Annecy.
* Lobos de Arga (2011) Premi del Público en la Setmana de Cinema de Terror de Sant Sebastià 2011, Premi de la Crítica i Esment Especial del Jurat a Fantasporto 2012, Premi del Público en Dead By Dawn 2012 (Edimburg), Premi del Público a Mont-real Fantasia 2012, Premi del Público en Feratum Film Festival 2012 (Mèxic)
* The ABCS of Death 2 (2014) segment

## Referències

* ↑ Perfil de Juan Martínez Moreno. Filmin.es
* ↑ Filmografía de Juan Martínez Moreno. Decine21.com
# Pribrejni (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Pribrejni».
Pribrejni - Прибрежный (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.168 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Pribrejni (Sovkhozni)

* Per a altres significats, vegeu «Pribrejni».
Pribrejni - Прибрежный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, a la vora esquerra del riu Protoka. És a 7 km al nord-oest de Slàviansk-na-Kubani i a 78 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Sovkhozni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Article sobre la vila (rus)
* Mapa a vlasenko.net (rus).
* El Protoka al seu pas per Pribrejni Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Panoramio
# Pribylina

Pribylina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1286.
# Jules Antoine Lissajous

Jules Antoine Lissajous (1822-1880) va ser un científic francès.

## Vida i Obra

Lissajous va ingressar a l'École Normale Supérieure el 1841, on es va graduar el 1847. A partir d'aquesta data va ser professor de física al Lycée Saint Louis de París. El 1874 va ser nomenat rector de l'Acadèmia de Chambery i l'any següent de la universitat de Besançon.
Lissajous és conegut per haver estudiat sistemàticament les vibracions del só, havent desenvolupat aparells específics amb aquesta finalitat.

## Referències

* ↑ Milford, pàgina 65.
* ↑ Greenslade, pàgina 351.

## Bibliografia

* Greenslade Jr., Thomas B. «Devices to Illustrate Lissajous Figures» (en (anglès)). The Physics Teacher, Vol. 41, 2003, pàg. 351-354. DOI: 10.1119/1.1607806.
* Milford, Francine. The Tuning Fork (en (anglès)). Francine Milford, 2016. ISBN 978-1-365-04625-4.

## Enllaços externs

* «Jules Antoine Lissajous». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jules Antoine Lissajous» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Dostrovsky, Sigalia. «Lissajous, Jules Antoine». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 19 febrer 2017].