OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rasbora tawarensis

Rasbora tawarensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Tawar (Sumatra, Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, M. & L. F. de Beaufort. 1916. The fishes of the Indo-Australian Archipelago. III. Ostariophysi: II Cyprinoidea, Apodes, Synbranchi. E. J. Brill, Leiden. Fish. Indo-Aust. Arch. v. 3: i-xv + 1-455.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gákti

El Gákti és una peça de roba tradicional utilitzada pels sami i originària del nord de Noruega, Suècia, Finlàndia i la Península de Kola a Rússia. El gákti es porta tant en contextos cerimonials com de treball, particularment quan es fan tasques de pastoreig de rens. El vestit sami tradicional es caracteritza per un color dominant guarnit amb bandes de colors contrastants, brodats de peluix, peltre, i sovint un coll alt. La paraula procedeix del sami septentrional, mentre que en noruec la peça es diu "kofte", i en suec "kolt".

## Característiques

Els colors, els patrons i les joies de la peça de roba defineixen si la persona és soltera o casada, o poden indicar fins i tot d'on prové aquesta. Existeixen gáktis diferents per a homes i dones; El dels homes tenen una falda més curta que el de les dones. Tradicionalment el gákti es fabrica amb pell de ren, però actualment és més comú utilitzar llana, cotó o seda. El vestit es pot complementar amb un cinturó (prisat o amb botons de plata), joies de plata, calçat tradicional de cuir i una bufanda de seda.

## Referències

* ↑ «Gákti» (en anglès). Polarpedia. [Consulta: 31 maig 2018].
* ↑ «The Sámi in Finland» (en anglès). Sámi Parliament. Arxivat de l'original el 21 de maig 2019. [Consulta: 31 maig 2018].
# Phantasia

Phantasia és el nom d'una dona de l'antic Egipte de qui es creu que va ser l'autora de les fonts immediates de les dues obres èpiques clàssiques, la Ilíada i l'Odissea, atribuïdes a Homer.
Segons una obra d'Eustaci de Tessalònica, Phantasia, va ser filla de Nicarchus de Memfis, una poetessa inspirada, i va escriure poemes sobre la guerra a les planes de Troia i el viatge d'Odisseu, per després dipositar aquests llibres al temple d'Hefest a Memfis. Homer després de visitar el temple, va persuadir els sacerdots per que fèssin còpies dels llibres per ell, i posteriorment va escriure la Ilíada i l'Odissea.

## Referències

* ↑ Photius biblioteca 190
* ↑ «Phantasia» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2024].
# Alzon

Alzon és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.
# Miquel Àngel Jerez Juan

Miquel Àngel Jerez Juan (n. 28 de gener de 1974) és un polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la VII, VIII i IX legislatures.

## Biografia

És llicenciat en dret per la Universitat Complutense de Madrid, de 1997 a 2005 ha estat president de Nuevas Generaciones a Eivissa. Des de 2002 també exerceix com a advocat.
El 2003 va entrar per primer cop al Parlament de les Illes Balears substituint la diputada María Estrella Matutes Prats. Fou elegit diputat pel Partit Popular d'Eivissa a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2007 i 2011. Durant aquests anys ha estat portaveu del Grup Parlamentari Popular en la Comissió d'Afers Institucionals. Fou reescollit a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015 des de juny de 2015 és secretari segon de la Mesa del Parlament Balear i de la Diputació Permanent.
El 8 de novembre de 2008 accedí a la presidencia del PP eivissenc rellevant a Cardona que havia estat imputat. El juny de 2012 hi renuncià, tot i que no hi hagué relleu fins al juliol.

## Referències

* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ Miguel Jerez sustituye a Josep Juan Cardona como presidente del Partido Popular de Eivissa (castellà)
* ↑ Jerez renuncia «por responsabilidad» y Serra quiere una campaña «respetuosa» (castellà)
* ↑ Serra se convierte en el nuevo presidente del PP con sólo 22 votos más que Sala (castellà)
# Santi Sans

Santi Sans i Gracia (Gràcia, 12 de juliol de 1933 – Mataró, 22 de gener de 2020) va ser un actor i humorista català. Va ser actor aficionat, debutant professionalment el 1956 al teatre Windsor amb la obra "Recién casados, no molestar", dirigit per Adolfo Marsillach. Posteriorment actuaria al teatre amb Fernando Fernán Gómez i Amparo Soler Leal. Al cinema treballaria amb Sara Montiel.
Especialitzant-se en l'humor, actuà en molt diversos espectacles del Paral·lel en teatres com l'Apolo, el Victòria, l'Arnau i el Condal, al costat d'actor i vedets com Bárbara Rey, Tania Doris, Norma Duval o Lita Claver La Maña. Als anys 60 actuà en sales de festa al costat de cantants com Julio Iglesias o Raphael, als quals presentava i imitava.
Als anys 70 treballà a diversos espais de TVE Catalunya, així com en la primera etapa del concurs "Un, dos, tres". Als anys 80 es va fer molt popular a TV3, fent actuacions d'humor i imitacions a diversos programes, en especial al concurs Tres i l'astròleg i el magazin Filiprim. Posteriorment treballaria a la sèrie Laberint d'ombres. Poc després, i arrel d'aquest treball en un dramàtic, treballaria al Teatre Nacional de Catalunya a "Solness, el costructor" d'Henrik Ibsen i al Teatre Lliure a L'hort dels cirerers, rebent una nominació als Premis Max com a actor secundari.

## Trajectòria professional
### Cinema

* [REC]³: Gènesi (2012)
* Peacemaker (2006)
* Anita no pierde el tren (2001)
* ¡¡Semos peligrosos!! (uséase Makinavaja 2) (1993)
* Andalucía chica (1988)
* Las correrías del Vizconde Arnau 1974
* Busco tonta para fin de semana 1973
* La liga no es cosa de hombres 1972
* ¿Quién soy yo? 1970
* La 'mini' tía (1968)
* El terrible de Chicago (1967)
* La boda era a las doce (1964)
* A tiro limpio (1964)
* El mujeriego (1964)
* José María (1963)
* Un demonio con ángel (1963)
* La bella Lola (1962)
* Las estrellas (1961)
* Un mundo para mí (1959)
* Distrito quinto (1958)

### Televisió

* Teatro catalán (1966)
* Tot i més (1982)
* Tres i l'astròleg (1984-1985)
* Benvinguts (1985)
* Galeria oberta (1985)
* I ara què, Xènia? (1993)
* Makinavaja (1995)
* Laberint d'ombres (1998-1999)
* Cala reial (2003)
* La mandràgora (2005)

## Referències

* «Muere a los 86 años el humorista y actor Santi Sans». el periódico. [Consulta: 22 gener 2020].
# Manaquí cuafilós

El manaquí cuafilós (Pipra filicauda) és una espècie d'ocell de la família dels píprids (Pipridae) que habita boscos de ribera i altres zones boscoses de l'est de Colòmbia, nord i sud de Veneçuela, est de l'Equador, nord-est del Perú i oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Manaquí cuafilós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 13/06/2013 (català)
# Gáldar

Gáldar és un municipi del nord-oest de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. Limita amb els municipis d'Agaete, Artenara i Santa María de Guía de Gran Canaria.

## Poblacions

Barranco Hondo de Arriba, Barranco Hondo de Abajo, Tablado, Juncalillo, Fagajesto, Caideros de San José, Saucillo, Hoya de Pineda, La Agazal, Los Quintana, Piso Firme, San Isidro, Nido Cuervo, Marmolejos, Llano de Caleta y Sobradillo, Barrial, Sardina, Becerril, Caleta de Arriba, Palma de Rojas, Anzofé, La Montaña, Cañada Honda, El Salón.

## Llocs d'interès

En aquest municipi es troba un dels jaciments arqueològics més representatiu que existeixen a Canàries, la Cueva Pintada, que exhibeix una valuosa mostra de l'art realitzat pels antics guanxes. L'economia de Gáldar depèn en bona part dels cultius de plàtan que esquitxen el seu territori. A això cal afegir una certa activitat comercial. Platja de Sardina i Platja del Forat es conten entre les millors platges del municipi, que està agermanat amb la ciutat de Calataiud (Saragossa). En el municipi es troba la Cueva Pintada, la casa museu Antonio Padró, la Casa Verda d'Aguilar i el museu Sacro. Aquest últim es troba en la part del darrere de l'església de Santiago Apòstol.

## Evolució demogràfica

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 20,656 | - |
| 1996 | 21,704 | - |
| 2001 | 22,154 | 357.32/km² |
| 2002 | 22,677 | - |
| 2003 | 22,763 | 369.59/km² |
| 2004 | 22,922 | 371.08/km² |

## Vegeu també

* Unión Deportiva Gáldar

## Enllaços externs

* Ajuntament de Galdar Arxivat 2008-02-23 a Wayback Machine.
* Parc arqueològic Cueva Pintada de Gáldar
# Saint-Benoît

«Saint-Benoît» té aquests significats:
* Saint-Benoît (Aude), municipi francès al departament de l'Aude a la regió de Llenguadoc-Rosselló.
* Saint-Benoît-des-Ondes, municipi francès a la regió de Bretanya, departament d'Ille i Vilaine.
* Saint-Benoît (illa de la Reunió), municipi de l'illa de la Reunió.
* Districte de Saint-Benoît, divisió administrativa francesa al departament i regió de l'illa de la Reunió.
* Cantó de Saint-Benoît-1, cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'Oceà Índic.
* Cantó de Saint-Benoît-2, cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'Oceà Índic.
* Abadia de Saint-Benoît-sur-Loire
# Santi Reixach i Garriga

Santi Reixach i Garriga (La Vall de Bianya, 1956) és un polític català, alcalde de la Vall de Bianya des de 2011 i President del Consell Comarcal de la Garrotxa des de 2019.

## Trajectòria

Va estudiar a l'escola de la Vall de Bianya. Més endavant s'establí com a empresari del sector del transport, recollint llet dels masos disseminats del seu municipi. Posteriorment, va esdevenir alcalde de La Vall de Bianya a les eleccions municipals de 2011, guanyant per majoria absoluta i obtenint 8 dels 9 regidors possibles. Des de llavors, ha obtingut 9 dels 9 regidors possibles a les eleccions municipals de 2015, 2019 i 2023.
El 2019 fou escollit President del Consell Comarcal de la Garrotxa, càrrec que fou revalidat l'agost de 2023. Des del consell comarcal ha impulsat el Pla de Protecció de l’Alta Garrotxa. Com a president del Consell Comarcal, també ho és del Consorci Sigma.

## Referències

* ↑ «El president». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ NacióGarrotxa. «Santi Reixach és el nou president del Consell Comarcal amb els vots de JxCat i ERC». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ 4dm1n-alcaldes. «“És molt important definir quin model de comarca tenim”», 23-08-2019. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ DdG, La vall de Bianya |. «La Vall de Bianya demana més cobertura de mòbil i d'Internet», 22-04-2014. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «País km0 | Entrevista a Santi Reixach, alcalde de la Vall de Bianya» (en castellà), 21-07-2015. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Junts és per ara l'única candidatura que es presenta a les eleccions municipals a la Vall de Bianya» (en catalan), 29-10-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Redacció. «Santi Reixach, elegit president del Consell Comarcal de la Garrotxa», 01-08-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ 324cat. «Junts i Estimem les Planes tanquen l'acord de govern al Consell Comarcal de la Garrotxa», 10-07-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Mig mandat de Santi Reixach: "Hem fet tot el que hem pogut" » Ràdio Olot». [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Estatuts del Consorci SIGMA». Consorci SIGMA, 2002. [Consulta: desembre 2023].
# Manaquí cap de foc

El manaquí cap de foc (Machaeropterus pyrocephalus) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i densa vegetació secundària localment a les terres baixes al sud de Veneçuela, est del Perú, nord de Bolívia i nord-est i centre del Brasil.

## Referències

* ↑ «Manaquí cap de foc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
# Regió de Banská Bystrica

La Regió de Banská Bystrica - Banskobystrický kraj (eslovac) - és una de les 8 regions (kraj) de la República d'Eslovàquia. El riu Ipel' delimita una part de la frontera al sud amb Hongria.
Té una superfície de 9.454 km$^2$ essent la regió més extensa d'Eslovàquia i representant una cinquena part del total de superfície del país.
A finals de 2023 comptava amb una població de 614.356 persones, representant l'11,3% del total d'Eslovàquia.
La capital és Banská Bystrica. Es divideix en els 13 districtes següents:
* Banská Bystrica
* Banská Štiavnica
* Brezno
* Detva
* Krupina
* Lučenec
* Poltár
* Revúca
* Rimavská Sobota
* Veľký Krtíš
* Zvolen
* Žarnovica
* Žiar nad Hronom

## Municipis

Hi ha 516 municipis, dels quals 24 són ciutats. El 51,5% de la població de la regió viu en àrees urbanes.

## Referències

* ↑ «Slovakia – EU country profile | European Union» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2024].
* 1 2 3 «Banskobystrický kraj - Characteristic of the region» (en anglès). Statistical Office of the Slovak Republic, 14-05-2024. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ «Banska Bystrica Self-Governing Region | ESN» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2024].
# Hackensack (Nova Jersey)

Hackensack és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2009 tenia 42.839 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hackensack tenia 42.677 habitants, 18.113 habitatges, i 9.545 famílies. La densitat de població era de 3.999,4 habitants/km².
Dels 18.113 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,8% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 47,3% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 38,4% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.316 $ i la renda mediana per família de 56.953 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.636 $ mentre que les dones 32.911 $. La renda per capita de la població era de 26.856 $. Aproximadament el 6,8% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hackensack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hackensack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Perry

John R. Perry (Lincoln, 16 de gener de 1943) és professor emèrit de filosofia Henry Waldgrave Stuart a la Universitat Stanford i professor emèrit distingit de filosofia a la Universitat de Califòrnia, Riverside. Ha realitzat importants contribucions a la filosofia en els camps de la lògica, la filosofia del llenguatge, la metafísica i la filosofia de la ment. És conegut principalment pel seu treball sobre la situació semàntica (juntament amb Jon Barwise), la reflexivitat, la indexicalitat, la identitat personal i l'autoconeixement. El 1999 fou guardonat amb el Premi Jean Nicod.

## Obra

Es presenten les obres escrites de l'autor amb el títol original:

### Llibres

* (1978) A Dialogue on Personal Identity and Immortality. Indianapolis: Hackett Publishing Company.
* (1983) Situations and Attitudes (amb Jon Barwise). Cambridge, MA: Bradford Books/MIT Press. (Reproduït amb una nova introducció de CSLI Publications, 1999.)
* (1993) The Problem of the Essential Indexical and Other Essays. Nova York: Oxford University Press. (Edició ampliada, Stanford: CSLI Publications, 2000.)
* (1999) Dialogue on Good, Evil and the Existence of God. Cambridge/Indianapolis: Hackett Publishing Company.
* (2001) Knowledge, Possibility and Consciousness. Cambridge, MA.: Bradford-MIT.
* (2001) Reference and Reflexivity. Stanford: CSLI Publications.
* (2002) Identity, Personal Identity and the Self, assaigs seleccionats. Indianapolis: Hackett Publishing.
* (2012) The Art of Procrastination: A Guide to Effective Dawdling, Lollygagging and Postponing

### Articles

* (1972) "Can The Self Divide?". Journal of Philosophy, LXIX, nº. 16, pp. 463 – 88.
* (1977) "Frege on Demonstratives". The Philosophical Review, Vol. 86, nº. 4., pp. 474–497.
* (1979) "The Problem of the Essential Indexical". Noûs 13, nº. 1: 3 – 21.
* (1980) "A Problem about Continued Belief". Pacific Philosophical Quarterly 61, nº. 4, pp. 317 – 22.
* (1980) "Belief and Acceptance". Midwest Studies in Philosophy V, pp. 533 – 42.
* (1981) "Semantic Innocence and Uncompromising Situations" (amb Jon Barwise). Midwest Studies in Philosophy VI, pp. 387 – 403.
* (1981) "Situations and Attitudes" (amb Jon Barwise). Journal of Philosophy LXXVII, nº. 1, pp. 668 – 91.
* (1986) "From Worlds to Situations". Journal of Philosophical Logic 15, pp. 83 – 107.
* (1986) "Thought Without Representation". Supplementary Proceedings of the Aristotelian Society, vol. 60, pp. 263 – 83.
* (1988) "Cognitive Significance and New Theories of Reference". Noûs 2, nº. 2, pp. 1 – 18.
* (1989) "The Prince and the Phonebooth: Reporting Puzzling Beliefs" (amb Mark Crimmins). Journal of Philosophy, pp. 685 – 711.
* (1993) "Executions, Motivations and Accomplishments" (amb David Israel i Syun Tutiya). The Philosophical Review, pp. 515 – 40.
* (1994) "Fodor and Lepore on Holism". Philosophical Studies, 73, pp. 123–138.

## Referències

* 1 2 «Curriculum Vitae». WayBackMachine. Arxivat de l'original el 2011-06-29. [Consulta: 2 juliol 2017].

## Enllaços externs

* John Perry, Stanford
* Pàgina Web
# Alphonse Magniez

Alphonse Magniez (1862, Saint-Omer (Pas de Calais) - 1931, Maine-et-Loire) fou un capità catòlic de l'exèrcit francès en rebel·lió contra la llei francesa de separació de l'Església i l'Estat de 1905.

## Obres

* Répliques du bon sens aux attaques et objections modernes contre la Religion, Maison de la Bonne Presse, 1907
* Les Saints Évangiles fondus en un seul récit, 1911.
* Sois bon soldat ! Conseils au jeune soldat et au conscrit par un vétéran de l'armée française
* Les Faux Prophètes du protestantisme ou la fausseté du protestantisme démontrée par ses auteurs et par son origine, A. Taffin-Lefort, 1921.
* Discours prononcé à Vendhuile, le 21 janvier 1896, sur la tombe de M. Albert Cornaille, maire de Vendhuile, décédé le 15 janvier 1896, Impr. Indépendant de la Somme, (1896).
* Marcolâtrie ou deux camps parmi les catholiques, 1919.
* A toi père, 1922
# Saint-Louis (Senegal)

Saint-Louis (Ndar en llengua Wòlof) és la segona ciutat per població del Senegal, Àfrica. El 2005 tenia una població d'uns 276.000 habitants i una àrea metropolitana de mig milió de habitants.
Se la denomina també Saint-Louis du Sénégal i La Venecia Africana, situada en el departament de Sant-Louis, regió de Saint-Louis, divisions senegaleses ambdues en què ostenta la capitalitat. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat des de l'any 2000.
Per l'establiment francès de Saint Louis du Fort o del Senegal, vegeu Saint Louis del Senegal

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Island of Saint-Louis» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Portal turístic i cultural de Saint-Louis.
* Université Gaston Berger de Saint Louis.
* ORNITHONDAR, des oiseaux à Saint-Louis et au nord du Sénégal.
# Miguel Íñiguez del Moral

Miguel Íñiguez del Moral (Belorado, província de Burgos 1924 - 2 d'agost de 2016) va ser un militar espanyol, cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra (JEME) de 1986 a 1990.
Va ingressar a l'Acadèmia General Militar el 1942 i, entre diferents destinacions, va ser a l'Escola Militar de Muntanya i Operacions Especials (Jaca), al Batalló d'Enginyers Paracaigudistes i exercí de professor a l'Escola d'Estat Major. El 1974, i durant la marxa verda, era destinat a l'Estat Major de la Caserna General de les Forces Militars del Sector del Sàhara Espanyol. Tot i enfrontar-se al Front Polisario, es va mostrar partidari d'una entesa amb ell.
Va col·laborar amb Manuel Gutiérrez Mellado quan aquest fou ministre de defensa amb Adolfo Suárez. En 1984 fou nomenat cap de l'Estat Major Conjunt de la Defensa (EMACON) i cap de la divisió de Plans de l'Exèrcit. l'abril de 1985 capità general de la VI Regió Militar, i en 1986 cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra. Durant el seu mandat es va iniciar el Pla META per tal de modernitzar i professionalitzar les Forces Armades d'Espanya i integrar-les en l'estructura de l'OTAN. El 1990 deixà el càrrec i passà a la reserva. El 1997 fou el primer oficial del cos d'enginyers en obtenir el Premi Zarco del Valle.

## Referències

* ↑ Fallece el antiguo JEME Miguel Íñiguez del Moral, ejercito.mde.es
* ↑ GENERAL DE EJERCITO MIGUEL IÑIGUEZ DEL MORAL ‘ DESAPARECE OTRO GRAN SOLDADO
* ↑ El teniente general Iñiguez y el fiscal Fungairiño piden al Gobierno una “política digna” en el Sáhara Occidental, El Espía Digital, 25 d'abril de 2014
* ↑ El Ejecutivo cambiará en octubre a los jefes de la JUJEM y de la Guardia Civil, El País, 17 d'agost de 1986
* ↑ Real Decreto 112/1984, de 25 de enero, por el que se nombra Jefe del Estado Mayor Conjunto de la Defensa al General de División del Ejército don Miguel Iñiguez del Moral.
* ↑ Real Decreto 454/1985, de 8 de abril, por el que se promueve al empleo de Teniente General del Ejército al General de División don Miguel Iñíguez del Moral y se le nombra Capitán General de la Sexta Región Militar
* ↑ General Íñiguez del Moral: "¿Todavía cree alguien que somos un poder fáctico?", El País, 28 de maig de 1988
* ↑ TENIENTE GENERAL D. MIGUEL ÍÑIGUEZ DEL MORAL a altorres.synology.me

## Enllaços externs

* Notícies sobre Miguel Iñíguez del Moral a El País
# Samir Said

Samir Said (àrab: سمير سعيد) (Kuwait, 5 de novembre de 1963 - Kuwait, 15 d'abril de 2012) és un exfutbolista kuwaitià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Kuwait amb la qual participà a la Copa Asiàtica de 1984. Pel que fa a clubs, destacà a Al-Arabi SC. Va morir l'any 2012 en un accident de trànsit.

## Referències

* ↑ Samir Said a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Olympic Council of Asia : News». Ocasia.org. Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ Copa Asiàtica de 1984 RSSSF
# Manaquí capdaurat

El manaquí capdaurat (Ceratopipra erythrocephala) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial, clars i vegetació secundària de les terres baixes des de l'est de Panamà, Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador fins al nord-est del Perú i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Manaquí capdaurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Pipra erythrocephala p. 497, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Ratpenat d'espatlles grogues petit

El ratpenat d'espatlles grogues petit (Sturnira erythromos) és una espècie de ratpenat que es troba a l'Argentina, Bolívia, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :