OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meridià 1 a l'est

El meridià 1 a l'est del meridià de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord a través de l'oceà Àrtic, l'oceà Atlàntic, Europa, Àfrica, l'oceà Antàrtic, i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 1 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 179 a l'oest.
Com tot els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, són 20.003,932 km. Al nivell de l'equador, la seva distància del meridià de Greenwich és de 111,319 km

## De Pol a Pol

A partir del pol Nord i direcció sud cap al pol Sud, el meridià 1 a l'est passa per:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,1.000°E﻿ / 90.000; 1.000﻿ (Arctic Ocean) Oceà Àrtic 81° 35′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿81.583°N,1.000°E﻿ / 81.583; 1.000﻿ (Atlantic Ocean) Oceà Atlàntic 61° 0′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿61.000°N,1.000°E﻿ / 61.000; 1.000﻿ (North Sea) Mar del Nord 52° 58′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿52.967°N,1.000°E﻿ / 52.967; 1.000﻿ (United Kingdom) Regne Unit Anglaterra, travessant Stowmarket, Suffolk (a 52° 11′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿52.183°N,1.000°E﻿ / 52.183; 1.000﻿ (Stowmarket)) 51° 47′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿51.783°N,1.000°E﻿ / 51.783; 1.000﻿ (North Sea) Mar del Nord 51° 21′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿51.350°N,1.000°E﻿ / 51.350; 1.000﻿ (United Kingdom) Regne Unit Anglaterra, passant just a l'oest de Whitstable, Kent (a 51° 21′ N, 1° 1′ E﻿ / ﻿51.350°N,1.017°E﻿ / 51.350; 1.017﻿ (Whitstable)) 51° 1′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿51.017°N,1.000°E﻿ / 51.017; 1.000﻿ (English Channel) Canal de la Mànega 49° 55′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿49.917°N,1.000°E﻿ / 49.917; 1.000﻿ (France) França 47° 47′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿47.783°N,1.000°E﻿ / 47.783; 1.000﻿ (Spain) Espanya 41° 2′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿41.033°N,1.000°E﻿ / 41.033; 1.000﻿ (Mediterranean Sea) Mar Mediterrània Passant a l'oest de l'Illa d'Eivissa (a 38° 54′ N, 1° 13′ E﻿ / ﻿38.900°N,1.217°E﻿ / 38.900; 1.217﻿ (Ibiza)) 36° 28′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿36.467°N,1.000°E﻿ / 36.467; 1.000﻿ (Algeria) Algèria 21° 13′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿21.217°N,1.000°E﻿ / 21.217; 1.000﻿ (Mali) Mali 15° 0′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿15.000°N,1.000°E﻿ / 15.000; 1.000﻿ (Niger) Níger 13° 33′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿13.550°N,1.000°E﻿ / 13.550; 1.000﻿ (Burkina Faso) Burkina Faso 13° 22′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿13.367°N,1.000°E﻿ / 13.367; 1.000﻿ (Niger) Níger Una secció de la vora amb Burkina Faso corre paral·lel al meridià, a uns 1 km a l'oest 13° 3′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿13.050°N,1.000°E﻿ / 13.050; 1.000﻿ (Burkina Faso) Burkina Faso 11° 5′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿11.083°N,1.000°E﻿ / 11.083; 1.000﻿ (Benin) Benín 10° 13′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿10.217°N,1.000°E﻿ / 10.217; 1.000﻿ (Togo) Togo 6° 18′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿6.300°N,1.000°E﻿ / 6.300; 1.000﻿ (Ghana) Ghana 5° 55′ N, 1° 0′ E﻿ / ﻿5.917°N,1.000°E﻿ / 5.917; 1.000﻿ (Atlantic Ocean) Oceà Atlàntic 60° 0′ S, 1° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,1.000°E﻿ / -60.000; 1.000﻿ (Southern Ocean) Oceà Antàrtic 69° 51′ S, 1° 0′ E﻿ / ﻿69.850°S,1.000°E﻿ / -69.850; 1.000﻿ (Antarctica) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Vegeu també

* Meridià 2 a l'est
* Meridià de Greenwich

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».
# Stéfanos Sakhlikis

Stéfanos Sakhlikis (en grec: Στέφανος Σαχλίκης) va ser un poeta cretenc, nascut al voltant de 1331 i mort abans de 1403. Anteriorment considerat actiu entre els anys 1470-1495 o 1500, ara es data com un autor del segle xiv.

## Biografia

Sakhlikis comença a portar una vida dissoluta des de molt jove. Arruïnat, es va retirar al camp, on es va dedicar a la caça. Les seves relacions li van permetre aconseguir un treball d'advocat. Si al principi es va sorprendre pels hàbits dels advocats, no va passar massa temps per treure el mateix profit del seu negoci.

## Treball

Sachlikis és un poeta satíric, l'obra del qual ofereix una gran varietat de la vida cretenca del seu temps. És conegut principalment per dos poemes autobiogràfics. Ell compta la seva mala vida de joventut, la seva assistència freqüent als bordells, i la seva estada a la presó. Per això, ha estat comparat amb el poeta François Villon.

## Referències

* ↑ Arnold Van Gemert, « Literary antecedents », p. 51.
* 1 2 3 Alexandre Embiricos, La Renaissance crétoise, Les Belles Lettres, 1960, p. 102-104.
* ↑ Roderick Beaton, Folk Poetry Of Modern Greece, Cambridge University Press, 1980, p. 208.

## Bibliografia

* Vitti Mario, « The unpublished Naples Codex manuscript version of Sachlikis' paraenetic poem », Kretika Chronika, 14, 1960. A internet Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine.
* Arnold Van Gemert, « Literary antecedents », dans David Holton (éd.), Literature and Society in Renaissance Crete, Cambridge University Press, 1991. a internet (anglès)
# Bartomeu Ventayol Vanrell

Bartolomeu o Bartomeu Ventayol Vanrell (Alcúdia, Mallorca el 2 de juliol de 1922 - 28 de juny de 2016) fou metge de la ciutat d'Alcúdia.
Començà a estudiar veterinària a Saragossa. Al cap de pocs anys canvià els estudis pels de medicina, i estudià en diferents universitats: La universitat de Saragossa, La Universitat de Cadiz i la Universitat de València.
El 25 de juliol de 2008 rebré el títol de Fill Predilecte de la Ciutat d'Alcúdia en mans del batlle Miquel Ferrer Viver, a l'Ajuntament d'Alcúdia. El títol li fou concedit gràcies a la seva gran humanitat i entrega als alcudiencs durant molts anys quan va ser el principal metge de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Decret de dol per la mort de Bartomeu Ventayol Vanrell». [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ Edicte de batllia PDF
* ↑ Notícia a Diario de Mallorca Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Notícia a Alcudia.net
# Neotamias

Neotamias és un gènere d'esciúrids, dins de l'ordre dels rosegadors. Conté vint-i-tres espècies diferents, que viuen totes a Nord-amèrica.

## Taxonomia

Sovint aquest gènere, juntament amb Eutamias, és considerat un subgènere de Tamias. La morfologia cranial, post-craneal i genital, la citogenètica i la genètica els separaven en tres llinatges distintius i monofilètics amb el tractament de subgènere. Aquests grups es troben a l'est d'Amèrica del Nord, a l'oest d'Amèrica del Nord i a l'Àsia respectivament. No obstant això, les dades genètiques disponibles (principalment a partir del citocrom mitocondrial b) demostren que els llinatges divergien al principi de l'evolució dels Marmotini. Les comparacions de les distàncies genètiques també indiquen que aquests tres llinatges són més o menys distintius entre ells. El 2016, Patterson i Norris van publicar una reorganització taxonòmica que elevava al rang de gènere els subgèneres Eutamias i Neotamias. Sembla que aquesta nova distribució esta rebent força acceptació i, recentment, algunes fonts com la UICN l'han adoptat, incloent en aquest gènere totes les espècies que es trobaven dins del gènere Tamias, excepte l'esquirol llistat de l'Est americà.
* Esquirol llistat alpí (N. alpinus)
* Esquirol llistat dels pins (N. amoenus)
* Esquirol llistat de Buller (N. bulleri)
* Esquirol llistat de peus grisos (N. canipes)
* Esquirol llistat de collar gris (N. cinereicollis)
* Esquirol llistat dels penya-segats (N. dorsalis)
* Esquirol llistat de Durango (N. durangae)
* Esquirol llistat de Merriam (N. merriami)
* Esquirol llistat nan (N. minimus)
* Esquirol llistat de Califòrnia (N. obscurus)
* Esquirol llistat de galtes grogues (N. ochrogenys)
* Esquirol llistat de Palmer (N. palmeri)
* Esquirol llistat de Panamint (N. panamintinus)
* Esquirol llistat d'orelles llargues (N. quadrimaculatus)
* Esquirol llistat de Colorado (N. quadrivittatus)
* Esquirol llistat cua-roig (N. ruficaudus)
* Esquirol llistat roig (N. rufus)
* Esquirol llistat d'Allen (N. senex)
* Esquirol llistat de les muntanyes Siskiyou (N. siskiyou)
* Esquirol llistat de Sonoma (N. sonomae)
* Esquirol llistat de San Bernardino (N. speciosus)
* Esquirol llistat de Townsend (N. townsendii)
* Esquirol llistat de Uinta (N. umbrinus)

## Referències

* ↑ Illiger. «Tamias». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Patterson, Bruce D.; Norris, Ryan W. «Towards a uniform nomenclature for ground squirrels: the status of the Holarctic chipmunks» (pdf) (en anglès). Mammalia. DE GRUYTER, 80, 3, 26-05-2015, pàg. 241-251.
* ↑ (2016). "Neotamias." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 09-07-2017]
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Santa Comba

Santa Comba és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Xallas.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 9.075 | 9.726 | 12.061 | 11.902 | 10.704 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Alón (Santa María) Arantón (San Vicente) Bazar (San Mamede) Cícere (San Pedro) Fontecada (San Martiño) Freixeiro (San Fins) Grixoa (San Xoán) Grixoa de Esternande (Santa María) Mallón (San Cristovo) | Montouto (Santa María) A Pereira (Santo André) San Salvador de Padreiro (San Salvador) Santa Comba (San Pedro) Santa Sabiña (San Xulián) Ser (San Pedro) Vilamaior (Santa María) Xallas de Castriz (San Pedro) |
# Edward Adrian Wilson

Edward Adrian Wilson (anomenat "Uncle Bill", Oncle Bill) (23 de juliol de 1872 – 29 de març de 1912) va ser un explorador polar anglès, metge, naturalista i ornitòleg.

## Biografia

Nascut i criat a la granja Crippetts a prop de Cheltenham, a Gloucestershire, Wilson va estudiar al Cheltenham College des d'on va passar al Gonville and Caius College, de la Universitat de Cambridge. Té una estàtua dedicada al passeig de Cheltenham, també se li ha dedicat un petit saló d'exposicions al museu de la ciutat. En el Gonville and Caius College es conserva la bandera del col·legi que Wilson va portar amb ell al pol Sud.
L'escola primària Edward Wilson de Londres es diu així en la seva memòria.

## Els seus viatges a l'Antàrtida

Wilson va participar en dues expedicions britàniques a l'Antàrtida. La primera entre 1901 i 1904 sota la direcció de Robert Falcon Scott en el RRS Discovery en la que Wilson va actuar com ajudant de cirurgià i zoòleg. El 1907, Ernest Shackleton li va oferir unir-se a la seva expedició a l'Antàrtida, però Wilson va rebutjar la proposta.
El 1910 Wilson es va embarcar en el Terra Nova, de nou sota el comandament de Scott, aquesta vegada com a cap científic de l'expedició. Durant l'hivern de 1911 va viatjar al costat de Henry Robinson Bowers i Apsley Cherry-Garrard, a Cap Crozier per a recollir embrions de pingüí emperador. Al costat de Robert Falcon Scott, el tinent Henry Robinson Bowers, el contramestre Edgar Evans i el capità de l'exèrcit Lawrence Oates van assolir el pol Sud el 17 de gener de 1912, però van morir tots ells en el viatge de tornada, el que va motivar un sentiment de dol nacional rarament vist des de llavors.

## Referències

* ↑ Williams, 2008, p. 25–26.
* ↑ Williams, 2008, p. 28–30.
* ↑ «Wilson, Edward Adrian (WL891EA)» (en anglès). Universitat de Cambridge. [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Edward Adrian Wilson». Visit Stanmore. Arxivat de l'original el 27 desembre 2019. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ Alley, Richard B.. Earth: The Operators' Manual. W. W. Norton & Company, 2011, p. 88–89. ISBN 9780393083231.
* ↑ «Edward Adrian Wilson Chief of scientific staff, biologist (1872 - 1912) - Biographical notes». Cool Antarctica. [Consulta: 5 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Retrat d'Edward Wilson en el Cheltenham Town Museum.
* Biografia d'Edward Wilson Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine. amb un bon nombre de pintures i dibuixos. (En anglès).
# Sugar Sugar Rune

Sugar Sugar Rune (シュガシュガルーン, Shuga Shuga Rūn) o Sugar² Rune, és una sèrie de manga de noies màgiques japoneses escrita i il·lustrada per Moyoco Anno i publicada a la revista de manga shōjo Nakayoshi de setembre de 2003 a maig de 2007. Kodansha va recopilar els capítols de la sèrie en vuit volums, publicats de setembre de 2003 a maig de 2007.
Sugar Sugar Rune es va adaptar en una sèrie d'anime produïda per Studio Pierrot, que es va emetre a TV Tokyo del 2 de juliol de 2005 al 24 de juny de 2006. Sugar Sugar Rune va guanyar els 29ns Premis Manga de Kodansha en la categoria de manga infantil.

## Història

La història tracta de dos personatges Chocola (pronunciat "Shocola", com al francès) i Vanilla que són joves bruixes del Món Màgic. Són triades per competir a un concurs per esdevenir la Reina del Món Màgic. Encara que són rivals, segueixen sent les millors amigues. La mare de Chocola guanyà el concurs anterior, però a causa dels ogres, fou la mare de Vanilla qui es convertí en reina. Chocola està a ara determinada a guanyar el concurs, i ser l'"estrela més brillant" (Una Radiant Reina de la Llum) en nom de la seua mare. Per tal de guanyar el concurs, les bruixes han de disfressar-se elles mateixes com a éssers humans i competir per robar els més "cors" d'humans possibles (en realitat, són emocions cristal·litzades). Amb l'ajuda de Rockin' Robin, el seu mentor i tutor, i dos familiars, la competició començarà per veure qui serà la pròxima reina.
Tanmateix, els problemes comencen en el camí de les dues candidates a reina amb Pierre, un xic fred i misteriós, que guanya el cor de Chocola i comença a usar-les tant a ella com a Vanilla pel seu propi benefici. Ara, totes dues atrapades dins de les seves pròpies metes, les dues bruixes han de lluitar a través del seu camí i mantenir una amistat que cap màgia pot vèncer.

## Referències

* ↑ Santos, Carlo. «2005 Year in Review - Manga» (en anglès). Anime News Network, 11-01-2006. [Consulta: 26 setembre 2024].
* ↑ Macdonald, Christopher. «Kodansha Manga Awards» (en anglès). Anime News Network, 12-05-2005. [Consulta: 26 setembre 2024].
# Tsurevski

Tsurevski - Цуревский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al vessant septentrional del Caucas occidental, a la vora esquerra del Pxekha. És a 6 km a l'oest d'Apxeronsk i a 93 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany a la ciutat d'Apxeronsk.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus).
# Sèrie GeForce 300

La sèrie GeForce 300 és una sèrie d'unitats de processament de gràfics basades en Tesla desenvolupades per Nvidia, llançades per primera vegada el novembre de 2009. Les seves targetes són rebrandings de les targetes de la sèrie GeForce 200, disponibles només per a OEM. Totes les GPU de la sèrie admeten Direct3D 10.1, excepte la GT 330 (Direct3D 10.0).

## Història

El 27 de novembre de 2009, Nvidia va llançar la seva primera targeta de vídeo de la sèrie GeForce 300, la GeForce 310. Tanmateix, aquesta targeta és una nova marca d'un dels models més antics de Nvidia (la GeForce 210) i no es basa en la nova arquitectura Fermi.
El 2 de febrer de 2010, Nvidia va anunciar el llançament de la GeForce GT 320, GT 330 i GT 340, disponible només per als OEM. El Geforce GT 340 és simplement un GT 240 rebautjat, que comparteix exactament les mateixes especificacions, mentre que el GT 320 i 330 eren targetes més noves (tot i que encara es basaven en l'arquitectura GT200b i G92b de la generació anterior).

### Taula de xipset

| Model | Llançament | Nom en clau | Fab (nm) | Transistors (milions) | Mida de la matriu (mm²) | Interfície de bus | Configuració bàsica |
| GeForce 310 | 27 de novembre de 2009 | GT218 | TSMC 40 nm | 260 | 57 | PCIe 2.0 x16 | 16:8:4 |
| GeForce 315 | febrer 2010 | GT216 | TSMC 40 nm | 486 | 100 | PCIe 2.0 x16 | 48:16:4 |
| GeForce GT 320 | febrer 2010 | GT215 | TSMC 40 nm | 727 | 144 | PCIe 2.0 x16 | 72:24:8 |
| GeForce GT 330 | febrer 2010 | GT215-301-A3 | TSMC 40 nm | 727 | 144 | PCIe 2.0 x16 | 96:32:8 |
| GeForce GT 330 | febrer 2010 | G92 | TSMC 40 nm | 727 | 144 | PCIe 2.0 x16 | 96:32:8 |
| GeForce GT 330 | febrer 2010 | G92B | TSMC 40 nm | 727 | 144 | PCIe 2.0 x16 | 96:32:16 |
| GeForce GT 340 | febrer 2010 | GT215 | TSMC 40 nm | 727 | 144 | PCIe 2.0 x16 | 96:32:8 |

## Referències

* ↑ «NVIDIA kicks off GeForce 300-series range with GeForce 310» (en anglès), 27-11-2009. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ «Nvidia GeForce GT 330 OEM | techPowerUp GPU Database» (en anglès). Techpowerup.com. Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «NVIDIA GeForce GT 330 OEM Specs» (en anglès). TechPowerUp. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «NVIDIA GeForce GT 330 OEM Specs» (en anglès). TechPowerUp. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «NVIDIA GeForce GT 330 OEM Specs» (en anglès). TechPowerUp. [Consulta: 23 març 2020].
# Takarai Kikaku

Takarai Kikaku (japonès: 宝井其角) (Edo, 11 d'agost de 1661 - Edo, 1 d'abril de 1707) també dit Enomoto Kikaku, va ser un poeta de haikai o haijin, actiu durant el període Edo.

## Biografia

Va néixer a Horie-cho, Edo, com el fill gran de Tojun Takeshita, un metge de palau del domini de Zeze a la província d'Omi. Al principi, va utilitzar el cognom de la seva mare Enokishita, però més tard el va canviar per Takarai. A més, el seu cognom de vegades s'escriu com Enomoto, però es creu que això és incorrecte.
Va ser acceptat a l'Escola del Bashō amb 15 anys, va ser un dels deixebles més propers al mestre, Matsuo Bashō, i amb Hattori Ransetsu i Mukai Kyorai, va encapçalar el grup dels deu deixebles més famosos de Bashō. Es va guanyar la seva reputació tant ell com l'Escola del Bashō, fent el llibre "Minashiguri", i més tard "Saruminosho". Les seves relacions amb el seu mestre eren tenses, de fet, no se'l menciona a cap obra de Matsuo Bashō.
A la mort de Matsuo Bashō va deixar un document de rellevància històrica explicant els últims dies del mestre. Va ser el fundador de la prestigiosa Escola de Haikai Edo-za.
Kikaku mor el 1707 a l'edat de 47 anys. Després de la seva mort, l'estil i la fundació de Kikaku van ser heretats per Kantoku Mizuma, i els deixebles de Kikaku i Kantoku van continuar Edo-za, l'associació de mestres de haikai d'Edo creada per en Takarai.
El 1963 (Showa 38), la tomba de Kikaku, que es trobava a Shiba Nihonenogi, Minato Ward, Tòquio, va ser traslladada a la ciutat d'Isehara, prefectura de Kanagawa a causa del trasllat del seu temple familiar, el temple Jogyoji. Des del 2015, el Concurs de Haiku Takarai Kikaku se celebra al mateix lloc.

## Estil poètic

Tenia un estil d'inspiració urbana, posava èmfasis en la novetat, l'humor i els recursos retòrics. Escrivia d'una manera molt dens i difícil d'entendre, a diferència del seu mestre, que estava en una etapa de simplicitat. També jugava amb jocs de paraules, al·lusions i juxtaposicions d'imatges que feien difícil l'entesa del haikai. A Matsuo Bashō no li agradava gaire la maner d'escriure del seu deixeble, cosa que generava moments tensos entre ells dos.

## Obres

* 『虚栗』
* 『続虚栗』
* 『いつを昔』
* 『花摘』
* 『誰が家』
* 『雑談集』
* 『枯尾花』
* 『句兄弟』
* 『末若葉』
* 『三上吟』
* 『焦尾琴』
* 『類柑子』

## Referències

* 1 2 La, Xaro. «WikiHaiku - Haijin: Takarai Enomoto Kikaku 1661-1707», 07-03-2012. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Escritor». [Consulta: 18 desembre 2023].
# Josefa Benítez Guzmán

Josefa Benítez Guzmán (Barcelona, 30 d'agost de 1969), és una ciclista catalana i medallista als Jocs Paralímpics d'estiu de 2012, en la disciplina de ciclisme en ruta classe B. Gràcies a aquest resultat, Benítez i la seva pilot, María Noriega, foren les primeres dones de l'equip paralímpic espanyol en obtenir una medalla en aquesta disciplina.
Benítez pateix una malaltia genètica que li feu perdre progressivament la visió, obligant-la a deixar d'anar en bicicleta quan comptava tretze anys. Això no obstant, set anys després s'inicià en la pràctica del ciclisme per a persones amb dificultats visuals, servint-se d'un tàndem.Entre altres resultats destacats, cal mencionar el tercer lloc a la copa del món de 2012, i el segon lloc a la prova de tàndem de 79,8 i el primer lloc a la mateixa prova en la disciplina de 25,9 quilòmetres, ambdós obtinguts al campionat del món de 2011.

## Referències

* ↑ «Josefa Benítez y Noriega logran la plata en tándem femenino». RTVE.es (deportes) [Consulta: 25 juliol 2013].
* ↑ «Perfil de Josefa Benítez». Pàgina oficial del Comitè Paralímpic espanyol. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2016. [Consulta: 25 juliol 2013].
# Bayport

«Bayport» té aquests significats:
* Bayport (Florida)
* Bayport (Minnesota)
* Bayport (Nova York)
# Tara (Omsk)

Tara - en rus Та́ра - també anomenada Tura en fonts angleses és una ciutat de l'oblast d'Omsk a la regió de Sibèria a Rússia, és a uns 300 km al nord d'Omsk, a la confluència dels rius Tara (o Tura) i l'Irtix al punt on es fusiona el bosc amb l'estepa. L'any 2010 tenia 27.322 habitants.

## Història

Va ser fundada com una fortificació cap a 1594 com a resultat directe de les incursions de Iermak Timoféievitx dins Sibèria i per tant, és una de les ciutats més antigues de Sibèria. Al segle xviii hi passava la Gran carretera Siberiana i al final del segle xix el ferrocarril transsiberià.

## Clima

Tara té un clima continental d'hiverns molt freds (però no tant com en altres regions siberianes de més al nord o més continentals) i estius moderadament càlids.
Paràmetres climàtics mitjans de Tara :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura màxima registrada °C (°F) | 3,3 (37,9) | 5,1 (41,2) | 13,2 (55,8) | 29,6 (85,3) | 36,4 (97,5) | 41,4 (106,5) | 36,5 (97,7) | 34,5 (94,1) | 32,5 (90,5) | 22,5 (72,5) | 9,5 (49,1) | 3,4 (38,1) | 41,4 (106,5) |
| Temperatura mínima registrada °C (°F) | −49,2 (−56,6) | −44,3 (−47,7) | −36,9 (−34,4) | −26,0 (−14,8) | −8,0 (17,6) | −3,5 (25,7) | 0,0 (32) | −0,8 (30,6) | −7,9 (17,8) | −25,0 (−13) | −41,8 (−43,2) | −44,5 (−48,1) | −49,2 (−56,6) |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | −13,4 (7,9) | −10,2 (13,6) | −1,6 (29,1) | 7,7 (45,9) | 17,1 (62,8) | 22,8 (73) | 24,3 (75,7) | 21,1 (70) | 14,5 (58,1) | 6,4 (43,5) | −4,6 (23,7) | −10,9 (12,4) | 6,1 (43) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −22,8 (−9) | −21,6 (−6,9) | −13,5 (7,7) | −2,7 (27,1) | 4,5 (40,1) | 10,7 (51,3) | 13,0 (55,4) | 10,3 (50,5) | 4,6 (40,3) | −1,4 (29,5) | −11,9 (10,6) | −19,8 (−3,6) | −4,2 (24,4) |
| Precipitació total mm (polzades) | 22,9 (0,9) | 14,9 (0,6) | 17,8 (0,7) | 24,1 (0,9) | 41,4 (1,6) | 55,7 (2,2) | 61,8 (2,4) | 64,2 (2,5) | 46,4 (1,8) | 35,6 (1,4) | 33,0 (1,3) | 29,8 (1,2) | 447,6 (17,6) |
| Font: Погода и климат Тара ||||||||||||||
Viccionari