OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Video podcast

El video podcast o videocast és un arxiu informàtic multimèdia que conté una informació combinada d'àudio i vídeo. Aquest arxiu es pot descarregar directament des de a la xarxa a un ordinador, dispositiu mòbil o aparell connectat a la xarxa amb la capacitat per poder reproduir-lo en qualsevol moment. El format més habitual és el format mp4. El videocast, també conegut com a videopodcast és el terme emprat per la distribució en línia d'arxius de vídeo de dimensions reduïdes a través de sindicadors RSS o Atom. El terme prové de "vod" que significa "video on demand /vídeo sota demanda", aquest a diferència del podcast utilitza arxius de vídeo. La sindicació RSS que distribueix videocast es pot utilitzar com a canal de TV no lineal i en funció de les preferències de l'usuari.

## Tecnologia i història

La distribució de vídeo podcast des del servidor web pot ser en format arxiu o via streaming. Els dos mètodes tenen els seus avantatges i inconvenients. La descàrrega d'arxius podcast de vídeo sencers, permet a l'usuari la reproducció de l'arxiu sense haver d'estar connectat a la xarxa. Per d'altra banda, a través del sistema streaming és a dir mitjançant la seva reproducció des de la xarxa, ens permet veure les parts del vídeo que vulguem sense haver de descarregar l'arxiu sencer. Això no obstant, la seva visualització i reproducció dependrà de la connexió i l'amplada de banda de l'usuari.

## Enllaços externs

* http://podfreaks.com/ Arxivat 2017-08-01 a Wayback Machine.
* http://www.videopodcasts.tv/ Arxivat 2011-01-27 a Wayback Machine.
# BH

BH o Bh té els següents significats:
* Bohri, element químic amb nombre atòmic 107.
* Biblia hebraica, Sagrada Escriptura del judaisme.
* Beistegui Hermanos, marca de bicicletes basca molt popular a l'estat espanyol.
* BH (equip ciclista), equip ciclista de 1987 a 1990
Viccionari
# Gegants de Sant Josep de Calassanç

Gegants de Sant Josep de Calassanç són dos gegants vinculats a la ciutat de Barcelona. En Quintí i la Peguera són uns gegants que representen una parella de reis medievals i es construïren per participar en les festes de la parròquia de Sant Josep de Calassanç, situada al carrer de Joan de Peguera i a les del casal de Sant Josep de Calassanç al carrer Sant Quintí.
Les figures foren dissenyades i modelades pel mestre imatger barceloní Domènec Umbert i Vilaseró, que les va elaborar a la parròquia mateix, i s'estrenaren el juny del 1982. Des d'aleshores també han sortit a les festes del Clot i del Camp de l'Arpa, a més de les de la ciutat —la Mercè i Santa Eulàlia.
L'any 1999 s'encarregà la restauració de la parella de gegants a l'escultor Manel Casserras i Solé.
Quan surten, en Quintí i la Peguera van acompanyats de tres capgrossos —un català i dos macers— i celebren la trobada cada any per les festes del Clot – Camp de l'Arpa, el primer cap de setmana de novembre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Gegants de Sant Josep de Calassanç». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ Venteo, Daniel. Imatgeria festiva de Sant Martí (1953 - 2006). 2006. Barcelona: Ajuntament de Barcelona. ISBN 84-7609-629-1.
# Hyphessobrycon arianae

Hyphessobrycon arianae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Retamal de Llerena

Retamal de Llerena és un municipi de la província de Badajoz a la comunitat autònoma d'Extremadura, a la comarca de Campiña Sur. Es troba al límit nord de la Campiña Sur, al peu de la serra de Los Argallanes. El seu nom indica que pertany al partit judicial de Llerena, encara que estigui bastant lluny. Està dintre de l'àrea d'influència del poble de Zalamea de la Serena.

## Relleu i clima

L'altitud del terme municipal oscil·la entre els 630 m. i els 480 m. al límit sud. Diversos rierols recorren el municipi desembocant al riu Guadámez.
El clima és de tipus mediterrani, amb una temperatura mitjana anual de 15,9 °C. La població gaudeix d'uns hiverns suaus amb temperatures mitjanes de 8,8 °C i absolutes de fins a -3,6 °C. Els estius són secs i molt calorosos.

## Demografia

Com s'observa al quadre, la població de Retamal ha mantingut un creixement regular i continuat, fins a mitjans del segle xx quan arriba a la seva màxima població. A partir de 1950 la forta emigració que va patir la zona ha fet que en només trenta anys gairebé un 70% dels habitants del municipi abandonaren el poble.
L'emigració va produir un profund envelliment d'aquesta població i per tant, un augment en la taxa de mortalitat i una davallada en la taxa de natalitat. A conseqüència, s'ha produït un creixement natural negatiu als últims anys.
Variació demogràfica del municipi entre 1900 i 2007 :
| 2007 | 2001 | 1991 | 1981 | 1970 | 1960 | 1950 | 1940 | 1930 | 1920 | 1910 | 1900 | 1897 | 1887 | 1877 | 1860 | 1857 |
| 491 | 531 | 597 | 661 | 917 | 1788 | 2081 | 1795 | 1685 | 1348 | 1137 | 863 | 765 | 761 | 582 | 452 | 382 |

## Enllaços externs

* Plana web de l'Ajuntament Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Minamata (desambiguació)

«Minamata» té aquests significats:
* Minamata, localitat japonesa de Kumamoto
* Minamata (pel·lícula), pel·lícula de 2020 dirigida per Andrew Levitas sobre el fotògraf William Eugene Smith, protagonitzada per Johnny Depp
* Malaltia de Minamata, síndrome neurològica greu i permanent causada per un enverinament per mercuri
* Malaltia d'Ontario-Minamata, síndrome neurològica causada per una intoxicació greu de mercuri
# Cerc

«Cerc» té aquests significats:
* Cerc (Alàs i Cerc), població del municipi d'Alàs i Cerc de la comarca de l'Alt Urgell
* Cerc (artròpodes), òrgan present a diversos grups d'artròpodes
* El Cerc, masia del municipi d'Olius a la comarca del Solsonès
Viccionari
# Viladecans (Riner)

Viladecans és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.110.
# Gàbrovo

Gàbrovo (búlgar Габрово) és una ciutat del centre-nord de Bulgària, el centre administratiu de la província de Gàbrovo. És situada al marge dret del riu Yantra, i és coneguda com a important centre de l'humor i la sàtira.

## Personatges destacats

* Chardafon (Prodan Tishkov)
* Christo Yavashev
* Ran Bosilek
* Emanuil Manolov
* Todor Kableshkov
* Onufri Gabrovski
* Vasil Aprilov
* Tsanko Dyustabanov
* Lazar Payakov
* Lyubomir Andreychin
* Ivan Gyuzelev
* Captain grand Nikola
* Mitko Palauzov
* Nikola Voynovski
* Nikolay Palauzov
* Ivan Vutsov
* Nikolay Stoletov
* Neofit Rilski
* Svilen Noev
* Hristo Tsokev

## Enllaços externs

* Gàbrovo - Lloc web oficial
# Molí de l'Elari

El Molí de l'Elari és un molí del municipi de Conesa (Conca de Barberà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està format per uns baixos amb volta de canó, la part alta destinada a un habitacle i altres construccions posteriors adossades. S'hi aprecia el seu cacau de pedra treballada. Tot ell derruït, està situat a la dreta de la rasa de Salent, afluent del riu Corb.

## Referències

* 1 2 «Molí de l'Elari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí de l'Elari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Tetragonopterus fischeri

Tetragonopterus fischeri és una espècie de peix d'aigua dolça la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2: i-xviii + 1-532, (Pls. 9-10, in v. 4).
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Maouri

Maouiri fou un dels estats hausses del nord-oest de Nigèria. La capital era Guiouaé en mig de la ruta Dosso-Argoungou. L'estat era veí del Djerma al modern Níger i del Dendi al modern Benín (capitals Dosso a Níger i Bounza). Maouiri estava separat del Sokoto per una zona desèrtica.
Va pertànyer al califat de Sokoto d'Osman Dan Fodio des de començaments del segle xix, però se'n va fer independent de facto vers 1860 i va reconèixer la sobirania del serky (rei) de Kabbi que residia a Argoungou. El seu sobirà portava també el títol de serky, però tenia una autoritat molt limitada. El 1891 el va visitar Louis Monteuil. El 1892 Argangou (Kabbi) fou ocupat per Sokoto però Maouiri va restar independent.

## Referències

* Un épisode du partage de l'Afrique : la mission Monteil de 1890-1892, Yves de Tessieres; Revue française d'histoire d'outre-mer, 1972, Volum 59, número 216, pàgs. 345-410
# Cerberus (constel·lació)

Cerberus o Cèrber és una antiga constel·lació creada per Johannes Hevelius que apareix per primera vegada en el seu atles estel·lar Firmamentum Sobiescianum de 1690. Els seus estels sempre s'han associat amb la constel·lació d'Hèrcules; Cèrber és el ca de tres caps que guarda l'entrada a l'Hades, l'inframon en la mitologia grega. No obstant això, en la major part de les representacions de la constel·lació apareix una serp amb tres caps -i no un gos- subjectada per la mà d'Hèrcules. Avui no és considerada una constel·lació independent, estant els seus estels inclosos dins de la constel·lació d'Hèrcules.

## Referències

* Cerberus. Obsolete constellations (Shane Horvatin) Arxivat 2017-05-03 a Wayback Machine.
* Cerberus. Star Tales (Ian Ridpath)
# Vegueria d'Urgell

Vegueria d'Urgell :
| ← segle XV — segle XVI → → ||
| Període històric | Edat mitjana |
| • supressió del Comtat d'Urgell | segle XV |
| • creació de la vegueria d'Agramunt | segle XVI |
La Vegueria d'Urgell (segle XV - segle xvi) fou una vegueria de Catalunya que comprenia la part de l'antic Comtat d'Urgell situada a la vall del Segre aigua amunt de Rubió d'Agramunt. Aquesta vegueria no fou creada fins a la supressió del Comtat d'Urgell i l'annexió a la corona d'Aragó l'any 1413. Aquesta vegueria es va mantenir fins al segle xvi, quan es va crear la vegueria d'Agramunt, així part del territori passà a formar part de la vegueria d'Agramunt i la comarca de l'Alt Urgell es va unir a la vegueria de Puigcerdà.
# Molí de l'Avellanosa

El Molí de l'Avellanosa és un molí del municipi de la Nou de Berguedà (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les restes arquitectòniques de l'antic molí gòtic de l'Avellanosa són formades per les restes d'una bassa allargada que agafa l'aigua del torrent de la Nou i una curta canalització, capçada per una paret atalussada, que acaba amb un conducte inclinat que dirigia l'aigua al rodet. La canalització està feta amb carreus ben tallats i regulars de grans dimensions sòlidament units amb morter.

## Història

L'any 1342 el monestir de Santa Maria de Ripoll cedia a Bernat del Puig un molí al terme de la Nou que s'ha identificat amb les restes del molí de l'Avellanosa, molí que és documentat amb aquest nom l'any 1572. Fou un dels molts molins que el monestir de Ripoll tenia al terme de la Nou, on hi tenia propietats des del segle xi.

## Referències

* 1 2 «Molí de l'Avellanosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Ovophis okinavensis

L'Ovophis okinavensis és una espècie de crotalí verinós que es troba a les illes Ryukyu del Japó. Actualment no es reconeix cap subespècie.

## Descripció

Els adults solen medir entre 30 i 80 cm de llarg. Cos generalment de color marró verdós pàl·lid, o groguenc-oliva (de vegades marró pàl·lid), amb taques dorsals alternes, marronoses o verdoses més fosques, cadascuna vorejada amb escates groguenques. Cap gran, triangular, diferent del coll, estreta franja postocular fosca.
L'escala inclou: 23 o 21 files d'escates dorsals al mig del cos; 125-135 escates ventrals; 36-55 escates subcaudals aparellades; i 8 (de vegades 7 o 9) escates supralabials.
El patró de color consisteix en un color de fons gris superposat amb una sèrie de bandes creuades de color gris fosc de color negre grisenc. També hi ha un patró ventrolateral de taques negres sobre un fons gris-blanc.

## Noms comuns

Hime habu (ヒメハブ), crotaí d'Okinawa, Okinawa habu (Aquest nom normalment es refereix a Hon habu o simplement Habu: Trimeresurus flavoviridis), kufah. Aquesta serp de vegades es coneix com a Niibuyaa (ニーブヤー) pels habitants d'Okinawa.

## Dieta

Caça de rosegadors i altres vertebrats en zones obertes, especialment en camps de canya de sucre i, de vegades, prop d'habitacions humanes.

## Reproducció

Depenent de les condicions ambientals, les femelles dipositaran els seus ous o els conservaran per incubar internament i donar a llum més tard a cries vives.

## Verí

El verí de l'<Ovophis okinavensis, com el de la majoria dels escurçons, és principalment hemotòxic amb factors de citotoxicitat. Les persones són mossegades quan trepitgen aquesta serp per la nit o quan cuiden els cultius de dia. Tot i que el verí d'aquesta serp no sol posar en perill la vida, les persones han de buscar atenció mèdica immediatament si són mossegades. A causa del seu verí relativament feble, no es produeix antiverí.

## Referències

* ↑ Ovophis okinavensis (TSN 634900) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* 1 2 3 4 5 Mehrtens JM. 1987. Living Snakes of the World in Color. New York: Sterling Publishers. 480 pp. ISBN 0-8069-6460-X
* 1 2 Gumprecht A, Tillack F, Orlov NL, Captain A, Ryabov S. 2004. Asian Pitvipers. GeitjeBooks. Berlin. 1st Edition. 368 pp. ISBN 3-937975-00-4
* ↑ Brown JH. 1973. Toxicology and Pharmacology of Venoms from Poisonous Snakes. Springfield, Illinois: Charles C. Thomas. 184 pp. LCCCN 73-229. ISBN 0-398-02808-7

## Bibliografia

* Boulenger, G.A. 1892. Descriptions of new Reptiles and Batrachians from the Loo Choo Islands. Annals and Magazine of Natural History, Series 6, Volume 10, pp. 302-304. (Trimeresurus okinavensis, p. 302.)
# Retard de propagació del senyal

El retard de propagació del senyal és el temps que triga un senyal a arribar al seu destí. Pot relacionar-se amb xarxes, electrònica o física. El temps de retenció és l'interval mínim necessari perquè el nivell lògic romangui a l'entrada després d'activar el flanc del pols del rellotge.
A les xarxes d'ordinadors, el retard de propagació és la quantitat de temps que triga el cap del senyal a viatjar des de l'emissor al receptor. Es pot calcular com la relació entre la longitud de l'enllaç i la velocitat de propagació sobre el medi específic.
El retard de propagació és igual a d/s on d és la distància i s és la velocitat de propagació de l'ona. En la comunicació sense fil, s = c, és a dir, la velocitat de la llum. En cables de coure, la velocitat s generalment oscil·la entre .59c i .77c. Aquest retard és el principal obstacle en el desenvolupament d'ordinadors d'alta velocitat i s'anomena coll d'ampolla d'interconnexió en sistemes IC.
En electrònica, circuits digitals i electrònica digital, el retard de propagació, o retard de la porta, és el període que comença quan l'entrada d'una porta lògica es torna estable i vàlida per canviar, fins al moment en què la sortida d'aquesta porta lògica és estable. i vàlid per canviar. Sovint, a les fitxes de dades dels fabricants, això fa referència al temps necessari perquè la sortida arribi al 50% del seu nivell de sortida final des que l'entrada canvia al 50% del seu nivell d'entrada final. Això pot dependre de la direcció del canvi de nivell, en aquest cas es donen retards separats de caiguda i pujada t$_{PHL}$ i t$_{PLH}$ o t$_f$ i t$_r$ (figura 1). La reducció dels retards de la porta en els circuits digitals els permet processar dades a un ritme més ràpid i millorar el rendiment general. La determinació del retard de propagació d'un circuit combinat requereix identificar el camí més llarg dels retards de propagació d'entrada a sortida i afegint cada retard de propagació al llarg d'aquest camí (figura 2).

## Referències

* ↑ «What is propagation delay?» (en anglès). https://www.techtarget.com.+[Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «What is propagation delay? (Ethernet Physical Layer)» (en anglès). Ethernet FAQ, 21-10-2010. [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ «Propagation Delay and Its Relationship to Maximum Cable Length» (en anglès). Networking Glossary. Arxivat de l'original el 2011-02-20. [Consulta: 9 novembre 2010].
* ↑ mark. «How to Calculate Trace Length for High-speed Signals - Zuken EN» (en anglès). https://www.zuken.com,+11-07-2019.+[Consulta: 4 octubre 2022].
# Tetragonopterus huberi

Tetragonopterus huberi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2: i-xviii + 1-532, (Pls. 9-10, in v. 4).
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Mana

* No s'ha de confondre amb Maná.
«Mana» té aquests significats:
* Música:
** Mana (músic), músic japonès capdavanter de bandes com Malice Mizer i Moi dix Mois
** Mana (àlbum de Nemesea), àlbum debut de la banda holandesa de metall, Nemesea
* Toponímia:
** Mana (Guaiana Francesa), una comuna i localitat situada en la Guaiana francesa
** Cantó de Mana, cantó de la Guaiana Francesa.
** Mana (Alta Garona), municipi del departament francès de l'Alta Garona.
** Mana (Alps de l'Alta Provença), municipi del departament francès de l'Alta Provença.
** Pic de Mana, muntanya del Himalaia de 7.272 m, situada a Garhwal, a l'Índia que separa les glaceres de Bank Kund i Purvi Kamet
** Pas de Mana, també anomenat La Mana, a l'Himalaia, separant l'Índia i el Tibet
** Riu de Mana, riu rus al krai de Krasnoiarsk.
* Miscel·lània:
** Mana (mitologia), font d'energia de la religió i mitologia de Polinèsia
** Mana (joc), font d'energia fictícia evocada en jocs de rol i de cartes per nodrir fetillers, mags i clergues
** Partit Mana, partit polític neozelandès
Viccionari
# Cerbillona

El Cerbillona o pic de Cerbillona és una muntanya de 3.246 m d'altitud, amb una prominència de 50 m, que es troba al massís del Vinyamala, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament dels Alts Pirineus (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Ollivier, Robert. Vignemale - Monte Perdido. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-14929-1968.
# Guan xiulador gorja-roig

El guan xiulador gorja-roig (Pipile cujubi) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae) que habita la selva del nord i oest del Brasil i zona adjacent del nord-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Guan xiulador gorja-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)