OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Svenja Schlicht

Svenja Schlicht (Neumünster, 26 de juny de 1967) és una nedadora alemanya, ja retirada, especialista en esquena i estil lliure, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles on va disputar tres proves del programa de natació. Fent equip amb Ute Hasse, Ina Beyermann i Karin Seick guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres estils, mentre en els 100 i 200 metres esquena fou sisena. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, participà en quatre proves del programa de natació. Fou setena en els 4x100 metres estils i vuitena en els 200 metres esquena, com a resultats més destacats.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de natació de 1991 i una medalla de plata i cinc de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1983 i 1987. També guanyà 24 campionats nacionals entre 1981 i 1991.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Svenja Schlicht». [Consulta: 22 juliol 2021].
# Beaulieu (Calvados)

Beaulieu és un municipi delegat francès, situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. El 2016 va integrar el municipi nou de Souleuvre en Bocage.

## Referències

* ↑ Prefet du Calvados «Arrêté n°79-15 du 1er décembre 2015 portant création d'une commune nouvelle dénommée Souleuvre en Bocage». Recueil des Actes administratifs, 01-12-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-08 [Consulta: 19 setembre 2017].
# Muralles carlines de Benissanet

Les muralles carlines de Benissanet foren un sistema defensiu bastit al segle xix que envoltava Benissanet durant les Guerres Carlines. La Primera Guerra Carlina va ser el 1833-39, la segona entre els anys 1846 i 1849 i la darrera carlinada va ser els anys 1872-76. Situades a poca distància al sud-est del nucli urbà de la població de Benissanet, a l'extrem de llevant del nucli històric de la vila, a la zona del camp de la Vila, pel camí de les Mitjanes.
Es tracta de les restes conservades de l'antiga muralla carlina que protegia la vila, actualment integrades i reconvertides en marges o feixes que delimiten una zona rústica. Es conserva un tram d'uns cinc metres de longitud per un metre i mig d'alçada, que presenta diverses refeccions, sobretot pel que fa al coronament de l'estructura. El tram presenta una antiga porta d'arc rebaixat, amb les pedres disposades a sardinell, actualment tapiada. Damunt l'obertura hi ha un carreu de pedra gravat amb la inscripció "ANNO 1840". Als costats d'aquesta porta es conserven diversos forats de bastida, delimitats per quatre pedres desbastades, utilitzats pel bastiment del mur. La construcció està bastida en pedra desbastada de mida mitjana, disposada en filades més o menys regulars i lligada amb morter de calç. S'observen diverses refeccions fetes amb fragments de maons.

## Notes

* 1 2 «RESTES DE LES MURALLES CARLINES». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2015].

## Enllaços externs

* «Restes de les Muralles Carlines». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Stefania tamacuarina

Stefania tamacuarina és una espècie de granota que es troba a Veneçuela i, possiblement també, al Brasil.

## Referències

* Señaris, C. & La Marca, E. 2004. Stefania tamacuarina. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Mas Morató

El Mas Morató és un edifici d'Olot (Garrotxa) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una edificació amb diferents volums i afegits sobre masia exterior. Antic casal senyorial, amb façanes i obertures desordenades per les transformacions i ampliacions successives. Hi ha una galeria porxada cega a la façana de llevant. El conjunt està a un nivell superior dels vials i s'hi accedeix per un portal on figura la data de 1640.

## Referències

* ↑ «Mas Morató». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Serrat des Bigues

El Serrat des Bigues és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situat en terres de l'antic poble d'Herba-savina.
És a ponent d'Herba-savina, formant un contrafort cap a migdia del sector oriental de la Serra de Pessonada al sud de la Roca Roia, a l'esquerra de la llau de Joncarlat. És a llevant del paratge de Joncarlat i a ponent del Pla dels Cirerers i del Serrat de Planers.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Jordi Alcobé Font

Jordi Alcobé Font (Canillo, juny de 1965) és un consultor i assessor econòmic i polític de Canillo, Andorra. És llicenciat en economia (UTI, Tolosa de Llenguadoc), té un Màster en Administració i Direcció d'empreses (ESADE) i un Postgrau en Dret andorrà (UdA). És casat.

## Carrera política

* 2015 - Ministre d'Administració Pública, Transports i Telecomunicacions.
* 2011 - Ministre d'Economia i Territori

## Vegeu també

* Consell General d'Andorra
* Llista dels ministres d'Andorra

## Referències

* ↑ «Decret de l'1-4-2015 pel qual el cap de Govern nomena els membres del Govern i els seus càrrecs respectius.». Butlletí Oficial del Principat d'Andorra, nùm. 28,any 2015, 01-04-2015 [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ Llista demòcrates Canillo 2015
* ↑ Pàgina del Ministeri d'Administració publica, Transports i Telecomunicacions del Govern d'Andorra

## Enllaços externs

* Pàgina del Ministeri d'Administració publica, Transports i Telecomunicacions del Govern d'Andorra Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
# Beaulieu (Nièvre)

Beaulieu és un municipi francès, situat a la regió de Borgonya - Franc Comtat, al departament del Nièvre.
L'1 de gener 2016, adquireix l'estatut de Municipi nou després de la seva fusió amb els seus veïns Dompierre-sur-Héry i Michaugues en el si del municipi nou de Beaulieu (Nièvre).

## Geografia

Beaulieu té molt poc bosc respecte als altres municipis del cantó. A la meitat del segle xix, el prefecte Marlière en un quadre recapitulatiu de l'estat dels boscos al cantó de Brinon indica que la superfície total dels boscos és de 9,60 ha, íntegrament de propietaris privats.
La vinya representava una part important de l'activitat dels habitants abans de la crisi de la fil·loxera. El serral plantat de vinyes que produïa un vi blanc era de qualitat mediocre segons Delamarre i bona segons Marlière.

## Referències

* ↑ «Recueil des actes administratifs de la préfecture de la Nièvre, n° 69» (en francès), 09-10-2015. Arxivat de l'original el 2022-03-08. [Consulta: 21 abril 2022].
# Stefano Zanatta

Stefano Zanatta (Treviso, 28 de gener de 1964) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1986 i 1995. Un cop retirat passà a desenvolupar tasques de director esportiu en diferents equips.

## Palmarès

* 1985
** 1r a l'Astico-Brenta
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Ruta Mèxic

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1986. 139è de la classificació general
* 1987. 112è de la classificació general
* 1989. 112è de la classificació general
* 1990. 152è de la classificació general
* 1991. 132è de la classificació general
* 1992. 114è de la classificació general
* 1993. 126è de la classificació general
* 1994. Abandona (12a etapa)
* 1995. 104è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1988. 142è de la classificació general
* 1989. Abandona (6a etapa)
* 1991. 141è de la classificació general
* 1993. 104è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 142è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mas de l'Agustinet (Torrefarrera)

El Mas de l'Agustinet és un mas situat al municipi de Torrefarrera a la comarca catalana del Segrià.
# Serrat des Broncalars

El Serrat des Broncalars és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, en el seu antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Rivert.
És al nord-est de Rivert i forma el contrafort sud-occidental del Serrat de les Forques. És a l'esquerra del barranc del Barri i del barranc de Ruganyers. En el seu extrem sud-oest es troba la Costa Pelada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Josep Rigol i Muxart

Josep Rigol i Muxart (Barcelona, 1953) és un fotògraf, crític d'art i comissari d'exposicions català.
Estudià a l'Escola Massana de Barcelona i a la facultat de Ciències de la Informació de la Universitat Autònoma de Barcelona. Treballa de fotògraf d'ençà del 1974 i ha escrit sobre fotografia en publicacions com Ajoblanco, de la qual fou cofundador, Zoom, Papel especial, que va fundar, o 4Taxis, com a redactor. I ha exercit de crític de fotografia als diaris El Correo Catalán, La Vanguardia, Avui, i a la Guia del Ocio. Ha estat el promotor de les diverses edicions de la «Primavera Fotogràfica a Barcelona» de les mostres World Press Photo i Fotopress i coordinador general de l'Scan Tarragona més de deu anys. Entre els anys 1974 i 1994 realitzà una trentena d'exposicions fotogràfiques, individuals i col·lectives, a ciutats com Barcelona, Madrid, Londres i Nova York. Ha exercit de comissari de diverses exposicions fotogràfiques. Ha estat el fundador i coordinador dels premis de fotografia «Eurostars Grand Marina Hotel» i «Eurostars Madrid Tower Hotel» de la cadena Hotusa (2000-2013). Ha organitzat diversos cursos, seminaris, conferències i activitats sobre fotografia artística, documental, històrica i contemporània i format part de diversos jurats fotogràfics. Ha estat vicepresident del Cercle Artístic de Sant Lluc i de l'Associació Cultural Fotoconnexió, de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Josep Rigol i Muxart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gonzalez, Daniel. «Josep Rigol. Historia de la fotografía catalana contemporánea». Asociación Nacional de Fotografía Analógica y Técnicas Afines (ANFA), 13-03-2015. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2019. [Consulta: 12 novembre 2019].
# Sàtir (explorador)

Sàtir (en llatí Satyrus, en grec antic Σάτυρος) fou un oficial egipci.
Ptolemeu II Filadelf el va enrolar a una expedició que pretenia explorar les costes occidentals de la mar Roja. En aquesta expedició Sàtir va fundar la ciutat de Filotera (Philotera), que és mencionada per Estrabó.

## Referències

* ↑ 1.Satyrus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 727
* ↑ Strabo. The Geography of Strabo. H.G. Bohn, 1857, p. 193–.
* ↑ Getzel M. Cohen. The Hellenistic Settlements in Syria, the Red Sea Basin, and North Africa. University of California Press, 3 octubre 2006, p. 339–. ISBN 978-0-520-24148-0.
# Barbus urotaenia

Barbus urotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al tram superior del riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Myotis levis

Myotis levis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que habita l'Argentina, Bolívia, el Brasil i l'Uruguai. Té diversos hàbitats naturals. S'alimenta d'insectes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Fou descrit el 1806 per Isidore Geoffroy Saint-Hilaire. El nom específic levis significa 'llis' en llatí.

## Referències

* ↑ Fordham et al. (2006). Myotis levis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 10 desembre 2007 (en anglès).
* ↑ Geoffroy Saint-Hilaire, I «Vespertilio levis» (en francès). Annales des Sciences Naturelles, Zoologie, série 1 [París], 3, 1824, pàg. 444–445.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Mas de Xuriguera

El Mas de Xuriguera és un mas situat al municipi de Maials a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ «Mas de Xuriguera | enciclopedia.cat». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya, 2017. [Consulta: 28 gener 2024].
# Serrat dels Trossos dels Arrendadors

El Serrat dels Trossos dels Arrendadors és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situada a la part de llevant de l'antic terme. És, de fet, un contrafort de ponent de la Serra de Boumort. És en el territori de l'antic poble de Perauba.
Està situat a la dreta de la llau de la Solana de Palles; és un contrafort sud-occidental de la Serra de Palles. El seu vessant meridional és la Solana de Palles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Joan de Sicília

* Aquest article tracta sobre rei de Sicília i duc d'Atenes i Neopàtria. Vegeu-ne altres significats a «Joan Sícul».
Joan de Sicília (1317 - Milo, 1348), infant de Sicília, duc de Randazzo, Atenes i Neopàtria i regent de Sicília (1338-1348).
Quart fill de Frederic II de Sicília i la seva esposa, Elionor d'Anjou.
El 1337, a la mort del seu pare, el seu germà Pere II fou designat rei de Sicília i un any després Joan en fou designat regent, funció que seguí desenvolupament a la mort del seu germà el 1342 i durant la minoria d'edat del seu nebot i hereu, Lluís I de Sicília.
Durant la seva regència va aconseguir mantenir la pau. Amb el papa Climent VI i Joana I de Nàpols va preparar un tracte: els angevins van renunciar a Sicília alhora que els aragonesos de Sicília renunciaven a la part continental del regne, el Regne de Nàpols, cosa que suposava la seva constitució d'independència definitiva.
Va morir el 3 d'abril de 1348 a causa de la pesta. Fou enterrat a la catedral de Catània juntament amb el seu pare, Frederic, i el seu nebot Lluís. El succeí en la regència Blasco d'Alagón el Jove.
# Capitania General de Xile

La Capitania General de Xile va ser una entitat territorial integrant de l'Imperi Espanyol entre 1541 i el 1818, com la independència de la República de Xile.
La Capitania General s'ubicava en la vora sud-occidental d'Amèrica del Sud, en el costat de l'oceà Pacífic i també abastava tot el territori complet de la Patagònia del costat oriental fins a l'oceà Atlàntic. El seu límit septentrional era el desert d'Atacama i el límit meridional era el pol Sud; sense embargament, estaven realment ocupats els territoris a la zona occidental de la Serralada dels Andes entre el desert d'Atacama i el riu Biobío, conegut com La Frontera, a més de la ciutat-forta de Valdivia i l'Illa Gran de Chiloé. La capital de la Capitania fou la ciutat de Santiago de Nueva Extremadura.

## Referències

* ↑ Recopilación de Leyes de los Reynos de las Indias, Libro II De las Leyes, Provisiones, Cedvlas, y Ordenanças Reales, Título XV «De las Audiencias, y Chancillerias Reales de las Indias», Ley XII "Audiencia y Chancilleria Real de Santiago de Chile". [Consulta: 13 agost 2016].

## Bibliografia

* Barros Arana, Diego (1897). Historia General de Chile. Santiago: Imprenta Cervantes. Tomos I-V.
* Campos Harriet, Fernando (1999). Historia constitucional de Chile (7ª edición). Santiago: Editorial Jurídica de Chile. ISBN 956-10-0405-4.
* Carvallo Goyeneche, Vicente (1875). Descripción histórico-jeográfica del Reino de Chile. Tomos IX, X y XI. Santiago: La Estrella de Chile.
* Eyzaguirre, Jaime (2000). Breve historia de las fronteras de Chile (28ª edición). Santiago: Editorial Universitaria. ISBN 956-11-1356-2.

## Enllaços externs

* Realidad al fin de la colonia (castellà)
# Synchirus gilli

Synchirus gilli és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Synchirus.

## Descripció

* Fa 7 cm de llargària màxima.
* Aleta caudal arrodonida.
* Aletes pèlviques petites.

## Alimentació

Menja crustacis petits.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat (59°N-32°N).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Sitka (Alaska) fins a l'illa San Miguel (sud de Califòrnia, els Estats Units).

## Costums

Pot aferrar-se al fons amb les seues aletes pectorals i pèlviques.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1961. Fishes of the Pacific coast of Canada. 2a edició. Fish. Res. Bd. Canada Bull. (68):443 p.
* ↑ Evermann, B.W. i E.L. Goldsborough, 1907. The fishes of Alaska. Bull. U.S. Bur. Fish. 26: 219-360.
* ↑ Lamb, A. i P. Edgell, 1986. Coastal fishes of the Pacific northwest. Harbour Publishing Co. Ltd., la Colúmbia Britànica, el Canadà. 224 p.
* ↑ Matarese, A.C., A.W. Kendall, D.M. Blood i M.V. Vinter, 1989. Laboratory guide to early life history stages of Northeast Pacific fishes. NOAA Tech. Rep. NMFS 80:1-652.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bartomeu Xatart i Boix

Bartomeu Xatart i Boix, en francès Barthélémy Joseph Paul Pages-Xatart (Prats de Molló i la Presta, Vallespir 1 de març de 1774 - 24 de novembre de 1846) va ser un polític i botànic nord-català. El 1796 va estudiar farmàcia a Perpinyà sota el mestratge de Josep Montoya i el 1801 va anar a Montpeller a completar els estudis. Va exercir d'alcalde de la seva vila de 1808 a 1814, i va recórrer les muntanyes del Vallespir, del Conflent, la Cerdanya i la Costa Vermella per estudiar les plantes de la flora pirinenca, del que en fou un expert. Va establir un jardí botànic particular al mas de Tellet amb 1.728 espècies, que finalment fou entregat a la facultat de Farmàcia de la Universitat de Montpeller. De 1815 a 1830 fou jutge de pau i de 1836 a 1845 fou conseller del Consell General dels Pirineus Orientals. Meissner li va dedicar un gènere d'umbel·líferes, el xatardia, al qual pertany el julivert d'isard.

## Homenatges

* Arianta xatartii (Farines, 1834), gasteròpode present a les muntanyes entre Vallespir i Catalunya del Sud

## Bibliografia

* Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises, 1914.
* Oliver, Paul «Barthélémy Xatart, Notice Biographique». Bulletin de la Société Botanique de France, 1891, pàg. XXII-XXIV. DOI: 10.1080/00378941.1891.10839595.

## Notes

* ↑ «Bartomeu Xatart i Boix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Barthélémy Xatart a vellespedres.fr
# Myotis laniger

Myotis laniger és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a la Xina, l'Índia i el Vietnam. El seu hàbitat natural són els boscos, on nia en coves i forats de troncs. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Csorba, G.; Bates, P. Myotis laniger. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 setembre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Steve Heffernan

Steve Heffernan, (West Drayton, Hillingdon, Gran Londres, 24 d'octubre de 1952) va ser un ciclista britànic que combinà tant el ciclisme en pista com la ruta.

## Palmarès en pista

* 1974
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Scratch
* 1975
** Campió del Regne Unit en Persecució
* 1976
** Campió del Regne Unit en Madison
** Campió del Regne Unit en Persecució
** Campió del Regne Unit en Persecució per equips
* 1978
** Campió del Regne Unit en Persecució

## Palmarès en ruta

* 1970
** Campió del Regne Unit júnior en ruta
* 1974
** 1r al Lincoln Grand Prix
** Vencedor d'una etapa de la Milk Race

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Martin Amedick

Martin Amedick és un futbolista alemany que actualment juga al SC Paderborn 07 II.

## Referències

* ↑ «Martin Amedick» (en alemany). fussballdaten.de. [Consulta: 2 maig 2014].
* ↑ «Kader - sub-23» (en alemany). [Consulta: 1r juny 2015].
# Senti Saturní

Senti Saturní és el nom dels següents personatges:
* Gai Senti Saturní, propretor de Macedònia
* Gai Senti Saturní I, cònsol el 19 aC
* Gai Senti Saturní II, cònsol l'any 4 any
* Gneu Senti Saturní (cònsol sufecte any 4), cònsol sufecte l'any 4
* Gneu Senti Saturní (cònsol any 41), cònsol el 41
# Joan de Serrallonga

* Per a altres significats, vegeu «Joan de Serrallonga (desambiguació)».
Joan de Serrallonga, (Igualada, s.XV - ?) militar igualadí, lloctinent de Cristòfor Colom en el seu tercer viatge a les Índies (1498). Va dictar testament l'any 1500 a l'illa Hispaniola.
Es conserva documentació relativa a la seva família a l'Arxiu Reial de Barcelona, d'en Hug o Huguet de Serrallonga, el seu pare, notari públic d'Igualada, i del mateix Joan de Serrallonga.
Participà per ordre de la diputació general, com a representant d'Igualada, en l'entrega de la Torre de Claramunt per part d'en Joan de Claramunt i de Rajadell, que li lliurà les claus de la Torre en el 1463.

## Referències

* 1 2 Xavier Bisbal, L'Enllaç, 27 de gener de 2011, Igualadins que han fet les Amèriques
* ↑ http://www1.bnc.es/vilassar/prop.asp?tip1=183 Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine.
* ↑ «Joan de Serrallonga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.