OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Mundet (Amer)

Can Mundet és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de tres plantes i golfes coberta amb doble vessant a façana. Dona a la plaça i al carrer Pep Ventura. Totes les obertures són rectangulars, a excepció de les arcades de mig punt de la planta baixa. La façana és arrebossada però no pintada, menys la cadena cantonera i les arcades de la planta baixa, que tenen la pedra vista.
El primer pis té un balcó corregut amb una finestra tapada i el segon un d'individual i una finestra. A les golfes hi ha dues obertures ovalades a mode d'ulls de bou. Després continua una cornisa emergent i mensulada de manera senzilla amb 24 elements molt junts de ciment i rajola.
Pel que fa a la façana que dona al carrer Pep Ventura, hi ha una finestra lateral de la planta baixa on es conserva una llinda de pedra sorrenca aprofitada possiblement de la casa anterior. És curiosa perquè la inscripció està en hebreu, tot i ser datada de 1775. La llinda és estreta i conté una decoració central ovalada amb motius vegetals i dos òvols a cada costat, un amb part de la data i l'altre amb una part de la inscripció jueva.

## Història

Casa reformada el segle XX respectant l'estructura del segle xviii.
Destaca la llinda de pedra, conservada a la finestra de la planta baixa i datada de 1775, amb una inscripció amb lletres hebrees. José M. Millás Vallicrosa (1952), per informació de Miquel Oliva, llavors conservador del "Museo Arqueològico" de Girona, va estudiar la llinda i d'aquest estudi se'n desprèn que ha estat escrit en caràcters quadrats i alguns d'ells imperfectes. Ell suposa que es tracta de la transcripció en hebreu de les paraules catalanes: "Déu Ver" i la paraula "Iesus", encara que també presenta la possibilitat que fos el cognom d'algú (Iesus Diumer, Deubar o Diubar). És a dir, que o bé és una invocació (Iesus, Déu Ver, 1775) o bé un nom propi (Iesus Diumer, 1775).
Les llindes similars a aquesta existeixen en altres pobles propers, com Sant Feliu de Pallerols (Cal Ferrer) i Vilafreser (Can Ramon), datades del segle xvi i XVII. Totes contenen llegendes o advocacions cristianes escrites en hebreu. L'explicació més probable de l'ús de l'alfabet hebreu en casos similars és l'interès cultura elitista per la cultura clàssica i les lletres antigues.
Els edificis que es conserven a la plaça són d'origen medieval, reformats durant els segles XV, XVI i sobretot durant els segles XVIII i XX. Tot i que es conserven reminiscències medievals a les façanes com ara alguna finestra geminada o trevolada, escuts en relleu, inscripcions, etc. la majoria d'edificis són dels segles XVIII-XX amb tres o quatre plantes i la particularitat d'ésser suportades parcialment pels porxos i arcades. L'origen d'aquests porxos és comercial, d'antigues parades de tendals i estructures de fusta que s'acaben cobrint i edificant a sobre. Així passà a Vic i també a Girona, entre altres poblacions properes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Mundet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Cantó de Picquigny

El cantó de Picquigny és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte d'Amiens. Té 21 municipis i el cap és Picquigny.

## Municipis

* Ailly-sur-Somme
* Belloy-sur-Somme
* Bettencourt-Saint-Ouen
* Bouchon
* Bourdon
* Breilly
* Cavillon
* La Chaussée-Tirancourt
* Condé-Folie
* Crouy-Saint-Pierre
* L'Étoile
* Ferrières
* Flixecourt
* Fourdrinoy
* Hangest-sur-Somme
* Le Mesge
* Picquigny
* Soues
* Vignacourt
* Ville-le-Marclet
* Yzeux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Eugène Leclercq | radical |
| 1964-1970 | Daniel Tabary | PCF |
| 1970-1982 | René Régnier | PCF |
| 1982-1986 | Bernard Galliot | |
| 1986-1994 | René Régnier | PCF |
| 1994- | René Lognon | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.038 | 16.084 | 18.248 | 18.336 | 17.335 | 17.702 | 18.211 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Careproctus stigmatogenus

Careproctus stigmatogenus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 4,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i batidemersal que viu entre 273 i 300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 2006. New and rare species of snailfishes (Scorpaeniformes: Liparidae) collected during the ICEFISH cruise of 2004. Polar Biol. v. 29: 705-712.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Captorhinus

Captorhinus és un gènere extint de sauròpsids de la família Captorhinidae que va viure durant el Permià. Les seves restes van ser trobades a Amèrica del Nord. S'han trobat restes també a Àfrica. Un espècimen immadur de Captorhinus va ser anomenat originalment Bayloria i classificat com a membre del grup de sinàpsids Eothyrididae.

## Galeria

* Captorhinus aguti, Cisuralià (299-270 Ma), Oklahoma, EUA
* Crani de Captorhinus aguti

## Referències

* ↑ Bayloria morei Olson 1941 identified as an immature specimen of the Permian reptile Captorhinus. RR Reisz, MJ Heaton - Canadian Journal of Earth Sciences, 1982 - NRC Research Press.
# Carta Internacional de Drets Humans

Es coneix com a Carta Internacional de Drets Humans al següent conjunt de documents sobre drets humans, proclamats per les Nacions Unides, en diversos moments:
* El Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (PIDCP), adoptat per l'Assemblea General de les Nacions Unides mitjançant la Resolució 2200A (XXI), de 16 de desembre de 1966, entrada en vigor el 23 de març de 1976.
* El Pacte Internacional dels Drets Econòmics, Socials i Culturals (PIDESC), adoptat per l'Assemblea General de les Nacions Unides mitjançant la Resolució 2200A (XXI), de 16 de desembre de 1966 i entrada en vigor el 3 de gener de 1976.
* Els protocols facultatius corresponents (el Protocol Facultatiu del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics i el Segon Protocol Facultatiu del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics, destinat a abolir la pena de mort)
* La Declaració Universal de Drets Humans, adoptada per l'Assemblea General de les Nacions Unides en la seva Resolució 217 A (III), de 10 de desembre de 1948 a París.
La Declaració Universal de Drets Humans té caràcter de dret internacional consuetudinari; lloc constitueix unes orientacions o línies a seguir, encara que és citada freqüentment en les lleis fonamentals o constitucions de molts de països i en altres legislacions nacionals, no obstant això, no té el tractament d'acord internacional o tractat internacional.
Els dos Pactes Internacionals: el de Drets Econòmics, Socials i Culturals i el de Drets Civils i Polítics, constitueixen acords vinculants, aprovats per l'Assemblea General en 1966, desenvolupen la Declaració Universal, ja que plasmen en obligacions jurídiques els drets que hi figuren i estableixen òrgans per vigilar el compliment pels Estats que en formen part. Aquests dos Pactes reben també el nom de Pactes de Nova York.
Els protocols facultatius que solen acompanyar als tractats de dret humans estableixen procediments (per exemple, d'investigació, denúncia o comunicació) en relació amb el tractat principal, o bé, desenvolupen aspectes particulars d'aquest. Els protocols facultatius tenen l'estatus de tractats internacionals i estan oberts a la signatura i ratificació per part dels estats parteix de tractat principal.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20100221183241/http://www2.ohchr.org/spanish/law/
* ↑ Leonard, Barry. International Bill of Human Rights (en anglès). DIANE Publishing Company, 2009-05. ISBN 978-1-4379-1064-3.
* ↑ RODRÍGUEZ, Pedro GARRIDO. Inmigración y diversidad cultural en España: un análisis histórico desde la perspectiva de los derechos humanos (en castellà). Ediciones Universidad de Salamanca, 2011-11-01. ISBN 978-84-9012-058-3.

## Vegeu també

* Declaració Universal dels Drets Humans
* Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics
* Cort Internacional de Justícia
* Cort Penal Internacional
* Drets civils
* Drets de la dona
* Drets del nen
* Carta de les Nacions Unides
# Venable

El venable o dardell és una arma llancívola enastada, a manera de dard o de llança petita.
El venable consisteix en una vareta de ferro rodona i prima, que acaba en un ferro en forma de fulla de llorer d'un pam o més de llarg. Hi ha venables destinats a la guerra i uns altres per a la caça o munteria. Aquests darrers es distingien per tenir prop del mànec una creu amb un puny i un pom a manera de les antigues dagues.
Els venables es llançaven a força de braç sense ajuda d'arc, encara que durant el Paleolític, i probablement després, van ser usats mitjançant propulsors. Aquests eren peces de fusta, os o asta d'uns 30 cm que permetien d'allargar el braç palanca i així augmentar la distància d'abast del venable.

## Vegeu també

* Dard
* Atzagaia
* Propulsor
* Javelina
* Llança

## Notes i referències

* ↑Enlace alternativo de la revista completa.
# Venan Entertainment

Venan Entertainment, Inc. és una empresa desenvolupadora de videojocs per als mòbils situada a Cromwell, Connecticut. Venan ha llançat fa poc High Seas: Guns & Gold, un videojoc que tracta de pirates al Carib. El 2006, Venan va llançar alguns títols importants com TI Street Racing, True Crime: New York City, i NBA Live 07 (3D). Han publicat els següents títols:
* Super Putt Classic (2003)
* CBS Sportsline Track & Field 2004 (2004)
* Bill Parcells Football Camp (2004)
* Winter Games (2004)
* Crank Yankers: Connect the Call (2005)
* Harlem Globetrotters (2005)
* Super Putt Xtreme (2005)
* South Park Mecha Fighter (2005)
* JAWS (2006)
* JAWS (3D) (2006)
* TI Street Racing (2006)
* True Crime: New York City (2006)
* NBA Live 07 (3D) (2006)
* High Seas: Guns & Gold (2006)

## Referències

* ↑ Lloc web oficial High Seas: Guns & Gold
* ↑ «Wireless Gaming World». Arxivat de l'original el 2007-08-21. [Consulta: 12 maig 2007].
* ↑ MobGames
* ↑ «Venan Entertainment Newsroom». Arxivat de l'original el 2007-10-08. [Consulta: 12 maig 2007].

## Enllaços externs

* Venan Entertainment - Lloc web oficial
# Solà de Miravet d'Arbul

El Solà de Miravet d'Arbul és una solana del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp, en territori de l'antic poble d'Arbul.
Està situat a ponent de Miravet d'Arbul, del Castell d'Arbul i de l'església de la Mare de Déu d'Arbul, al sud de la Masieta.

## Enllaços externs

* Solà de Miravet d'Arbul al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Projecció cònica simple

La projecció cònica simple s'obté projectant els elements de la superfície esfèrica terrestre sobre una superfície cònica tangent o secant, prenent el vèrtex en l'eix que uneix els dos pols.
La projecció cònica simple pot tenir un o dos paral·lels de referència, segons la superfície cònica sigui tangent o secant a l'esfera.

## Amb un paral·lel de referència

La malla de meridians i paral·lels es dibuixa projectant sobre el con suposant un focus de llum que es troba en el centre del globus. El con és una figura geomètrica que es desenvolupa fàcilment en un pla.
El resultat és un mapa semicircular en què els meridians són línies rectes disposades radialment i els paral·lels arcs de cercles concèntrics. L'escala augmenta a mesura que ens allunyem del paral·lel de contacte entre el con i l'esfera.

## Amb dos paral·lels de referència

El con secant talla el globus. A mesura que ens allunyem d'ells l'escala augmenta però en la regió compresa entre els dos paral·lels l'escala disminueix. Això és una representació de la terra que mostra que la dispcicion dels paral·lels és que pot tenir un o dos de diferència

## Vegeu també

* Projecció cònica (cartografia)
* Projecció cònica conforme de Lambert
* Projecció cònica múltiple
* Projeccions cartogràfiques

## Referències

* ↑ «projecció cònica simple | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 novembre 2018].
# Edmond Bour

Edmond Bour (1832-1866) va ser un matemàtic francès.

## Vida i Obra

Bour va fer els seus primers estudis al col·legi públic de Gray i al institut de Dijon. El 1850 va ingressar a l'École Polytechnique, on es va graduar el primer de la seva promoció. El 1852 va iniciar estudis a l'École des Mines de Saint-Étienne on es va graduar el 1855 i el mateix any va ser nomenat professor de mecànica i mineria de l'École des Mines.
El 1859 va ser nomenat professor de geometria descriptiva de l'École Polytechnique, el 1860 professor titular de l'École des Mines i, finalment, el 1861 professor titular de l'École Polytechnique.
El 1863 va viatjar a l'Àsia Menor per unes llargues exploracions metal·lúrgiques, cosa que va afeblir notablement la seva ja delicada salut.
Malgrat la seva mort prematura als 34 anys, Bour va deixar treballs remarcables en anàlisi matemàtica, àlgebra, geometria diferencial, mecànica analítica i aplicada i mecànica celeste.

## Referències

* ↑ Societé Philomatique, 1867, p. 145.
* 1 2 Societé Philomatique, 1867, p. 146.
* ↑ Nitschelm, 2007, p. 157.
* ↑ Societé Philomatique, 1867, p. 157.
* ↑ Taton, 2008, p. Dictionary.

## Bibliografia

* Nitschelm, Christian. «Bour, Edmond». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en (anglès)). Springer, 2007, p. 157. ISBN 978-0-387-31022-0.
* Societé Philomatique «Notice biographique sur Edmond Bour» (en (francès)). Nouvelles annales de mathématiques, Vol. 6, 1867, pàg. 145-157.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Edmond Bour» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Taton, René. «Bour, Edmond». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 28 maig 2017].
* «Jacques Edmond Emile BOUR (1832-1866)». Les Annales des Mines. [Consulta: 28 maig 2017].
# Economia de Laos

Laos és un dels pocs països socialistes del món actual. El govern va començar a descentralitzar el control i a promoure la iniciativa privada en 1986. Els resultats es van fer sentir: el creixement va aconseguir la mitjana del 6% a l'any en el període 1988-2008, excepte durant el curt període de la crisi asiàtica iniciada en 1997. Entre 2008 i 2012 el creixement va superar els 7% a l'any. No obstant això, el país roman amb una infraestructura poc desenvolupada, particularment a les àrees rurals.
L'agricultura (principalment el cultiu d'arròs per la autosubsitencia), domina l'economia, emprant el 73% de la població i constituint el 23,7% del Producte Nacional Brut (PNB). L'estalvi domèstic és baix, la qual cosa fa que Laos depengui de les ajudes exteriors i dels préstecs en concepte d'ajudes per al desenvolupament econòmic. Per exemple, en 1999 els préstecs exteriors van constituir més del 20% del PNB i més del 75% de la inversió pública. En 1998 es va estimar que el deute extern de Laos ascendia a 1.900 milions de dòlars.
En 1975 després de l'accés al poder del comunisme, es va imposar un dur sistema econòmic que va eliminar el sector privat per passar a ser controlat per empreses estatals, centralitzant les inversions, la producció, el comerç i els preus i creant barreres al comerç intern i extern.
En uns quants anys, el Govern de Laos es va adonar que aquest sistema econòmic impedia, més que estimulava, el creixement i el desenvolupament de l'economia. No obstant això, fins a 1986 no es va introduir una reforma substancial, quan el govern va anunciar el seu “nou mecanisme econòmic” (NME). Tímidament al principi, el principal objectiu del NME era introduir una sèrie de reformes destinades a crear les condicions necessàries per estimular l'activitat del sector privat. Els preus van passar a ser establerts pel mercat, en comptes de ser-ho pel Govern. Es va permetre als grangers posseir granges, així com vendre les collites lliurement. El poder de decisió de les empreses estatals va augmentar i van perdre la majoria dels subsidis.
En 1989, el Govern de Laos va aconseguir un acord amb el Banc Mundial i amb el Fons Monetari Internacional per dur a terme reformes addicionals. El govern va haver de dur a terme una reforma monetària i fiscal, a més d'estimular el sector privat i la inversió estrangera i de privatitzar o tancar les empreses públiques. A més, es va comprometre a reduir les tarifes i eliminar les regulacions innecessàries del comerç. En un intent d'estimular el comerç internacional, el Govern va acceptar ajuda australiana per construir un pont en el riu Mekong per unir Laos amb Tailàndia. El pont de “L'Amistat Tailandesa i Laosiana”, entre la prefectura de Vientiane i la província de Nong Khai, va ser inaugurat a l'abril de 1994. Encara que ha creat nou comerç, el govern laosià ja no permet el lliure comerç a través del mateix.

## Referències

* 1 2 3 4 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2020-05-19. [Consulta: 7 juny 2015].
# Economia de Lituània

L'economia de Lituània va créixer 8% per any en mitjana durant els 4 anys anteriors al 2008, ajudada per les exportacions i demanda interna. L'atur va créixer a 15% el 2009, contra 4,8% l'any anterior. El PIB va sofrir una reducció de gairebé 17% - els tres estats bàltics van sofrir la seva pitjor caiguda econòmica el 2009. El dèficit pressupostari va créixer gairebé un 15% del PIB entre el 2007-2008, però va caure abruptament el 2009 a causa de la reducció de les importacions.
Lituània és membre de l'Organització Mundial del Comerç i va ingressar en la Unió Europea des de l'1 de maig de 2004. Malgrat això, el seu comerç amb els països de l'Europa Oriental - Rússia en particular - representa una parcel·la creixent del total.
La privatització de les propietats de l'estat està gairebé completa, i les inversions estrangeres van ajudar la transició de la vella economia a una economia de mercat. El país ocupa actualment la posició número 30 entre 179 països en termes de l'Índex de Llibertat Econòmica, de la Heritage Foundation.
El 4 de juny de 2014 la Comissió Europea va proposar que el Consell de Ministres de la UE decidís si Lituània podia adoptar l'euro l'1 de gener del 2015, la qual cosa va ser acceptada el 23 de juliol de 2014.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2015-10-15. [Consulta: 8 maig 2016].
* ↑ «Lithuania Economy: Population, GDP, Inflation, Business, Trade, FDI, Corruption». [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ Commission assesses eight EU countries' readiness to join the euro area; proposes that Lithuania join in 2015, Comissió Europea, (anglès)

## Vegeu també

* Tigre Bàltic
# Selenicereus coniflorus

Selenicereus coniflorus és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Distribució

És endèmica a l'Estat de Veracruz a Mèxic. És una espècie rara en la vida silvestre.

## Descripció

Selenicereus coniflorus és una planta perenne carnosa que sol créixer enfilant-se amb tiges de color verd clar dels quals sorgeixen nombroses arrels aèries. Els brots estan tenyits de color porpra al llarg de les 5 a 6 costelles. Les superfícies de les costelles estan enfonsades o planes, són ondulades a accidentades a la vora. Les arèoles estan cobertes de truges i espines de color groc clar, semblants a agulles. Les espines es diferencien en una columna central que sobresurt i de 4 a 6 espines radials
Les flors són de color taronja a groc llimona per fora i blanques per dins. Fan de 22 a 25 cm de llarg. El teu hipant i el tub de la flor estan coberts d'escates lineals, pèls blancs i espines. Els fruits són rosats i esfèrics tenen un diàmetre de 6 cm.

## Distribució

Selenicereus coniflorus es distribueix al sud de Mèxic al llarg de la costa del Golf.

## Taxonomia

Selenicereus coniflorus va ser descrita per (Weing.) Britton i Rose i publicat a Contributions from the United States National Herbarium 12(10): 430. 1908-1909[1909]. (21 Jul 1909).

### Etimologia

* Selenicereus: nom genèric es deriva del grec Σελήνη (Selene), la deessa de la lluna i cereus, que significa 'espelma' en llatí, en referència a les flors nocturnes.
* coniflorus: epítet llatí que deriva de les paraules llatines conus per a 'con' i -florus per 'florit' i es refereix a les bràctees interiors en forma de falca.

### Sinonímia

* Cereus coniflorus Weing.
* Cereus jalapaensis Vaupel
* Selenicereus jalapaensis (Vaupel) Britton & Rose ex-Borg
* Selenicereus pringlei Rose.

## Referències

* ↑ «Selenicereus coniflorus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ Eggli, Urs; Newton, Leonard E. «Etymological Dictionary of Succulent Plant Names» (en anglès). Springer, 2004, pàg. 52.
* ↑ «Sinònims de Selenicereus coniflorus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 agost 2023].

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=coniflorus
# Serpentí

«Serpentí» té aquests significats:
* Peix bada
* Serpentí (química)
# Eleccions legislatives franceses de 1958

Les eleccions legislatives franceses de la primera legislatura de la Cinquena República se celebraren el 23 i 30 de novembre de 1958. S'eligiren 579 escons, dels que tres restaren vacants.

## Resultats nacionals

| Partits polítics | Partits polítics | Vots (Primera volta) | Vots (Segunda volta) | Total | Total |
| Partits polítics | Partits polítics | % | % | Escons | % |
| | Partit Comunista Francès (PCF) | 18,90% | 20,60% | 10 | 01,81% |
| | Unió per la Nova República (UNR) | 17,60% | 28,20% | 212 | 38,41% |
| | Secció Francesa de la Internacional Obrera (SFIO) | 15,50% | 13,80% | 44 | 08,00% |
| | Centre Nacional d'Independients i Camperols (CNIC) | 13,70% | 15,40% | 118 | 21,37% |
| | Moviment Republicà Popular (MRP) | 09,10% | 15,40% | 56 | 10,15% |
| | Moderats | 06,20% | 00,00% | 0 | 00,00% |
| | Radicals d'esquerra | 04,80% | ? | - | - |
| | Reagrupament d'Esquerra Republicana (RGR) | 03,50% | 02,30% | 33 | 06,00% |
| | Extrema dreta | 03,30% | 00,90% | 0 | 00,00% |
| | Centre | 03,20% | 00,00% | 4 | 00,72% |
| | Demòcrates | 02,50% | 01,80% | ? | - |
| | Varis esquerra | 01,70% | 00,70% | 0 | 00,00% |

## Composició de l'Assemblea Nacional

I - Grups polítics :
| Grup | Membres | Relacionats | Total | % |
| UNR | 199 | 7 | 206 | 35,58 |
| IPAS | 107 | 10 | 117 | 20,21 |
| RPCD | 49 | 15 | 64 | 11,05 |
| Socialista | 43 | 4 | 47 | 08,11 |
II - Formacions administratives :
| Grup | Membres | Relacionats | Total | % |
| FAEAS | 66 | 0 | 66 | 11,40 |
| FANI | 40 | 0 | 40 | 06,91 |
| Conjunts | Membres | % |
| Grups polítics | 434 | 74,96 |
| Formacions administratives | 106 | 18,31 |
| No Inscrits | 36 | 06,22 |
| Total | 579 | 100 |
Majoria: UNR + IPAS + FAEAS.
*UNR : Unió per la Nova República *IPAS : Cente Nacional d'Independents i Camperols (Indépendants et Paysans d'Action Sociale) *RPCD : Republicans Populars i de Centre Democràtic *FAEAS : Formació Administrativa d'Electes d'Algèria i del Sahara *FANI : Formació Administrativa de No Inscrits

## Diputats per la Catalunya del Nord

* 1a Circumscripció – Paul Alduy (no inscrit)
* 2a Circumscripció – Arthur Conte (PS)