OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Maria López Etxeberria

José Maria López Etxeberria, més conegut com a Josema (Sant Sebastià, 16 de gener de 1969) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Després de destacar a les files del Deportivo Alavés, el 1991 s'incorpora al filial de l'Athletic Club. No arriba a debutar amb el primer equip, i a l'estiu de 1993 marxa a la UD Salamanca. Amb el conjunt castellà aconsegueix dos ascensos consecutius que els porten de Segona B a primera divisió.
Eixa 95/96 Josema debuta a la màxima categoria. El Salamanca queda cuer, però el migcampista destaca en els 28 partits que disputa i fitxa pel Celta de Vigo. En l'equip de Balaidos hi apareix fins a 48 partis de lliga en les tres temporades que hi roman, amb uns nombres prou semblants en cada campanya.
La temporada 99/00 recala al CA Osasuna, on assoleix un nou ascens a la màxima categoria. Juga 15 partits eixa any, però una lesió l'aparta dels terrenys de joc, fins a retirar-se el 2001.

## Enllaços externs

* Fitxa de Josema
# Juli Constantí

Juli Constantí (en llatí Julius Constantinus) o Juli Constanci (Julius Constantius) era el segon fill de Constanci I Clor i la seva segona dona Flàvia Maximiana Teodora, segons Zonaràs. Tenia dos germans, Dalmaci Flavi Annibalià i Flavi Annibalià, i tres germanes, Flàvia Valèria Constància, Anastàsia i Eutròpia, i era germanastre de Constantí I el Gran.
A la mort del seu pare, el 25 de juliol del 306 era jove encara i va passar uns anys sota un arrest virtual a Tolosa per ordre de son germanastre Constantí el Gran.
Es va casar amb Gal·la, germana de Vulcaci Ruf i de Nerati Cerealis, amb la que va tenir tres fills: un de nom desconegut que va ser assassinat el 337 (a la mort de Constantí el Gran), Constanci Gal i una noia, que després va ser emperadriu consort per enllaç amb el seu nebot Constanci II.
En segones noces es va casar amb Basilina, filla de Ceioni Julià Cameni i va tenir un fill conegut, l'emperador Flavi Claudi Julià o Julià l'Apòstata.
Constantí el Gran el va nominar patrici i el va fer cònsol l'any 335. A la mort de Constantí el Gran (22 de maig del 337) i com a possible aspirant al tron, va ser ràpidament eliminat junt amb molts altres mascles de la família. Només cinc membres de la família van sobreviure després de la mort de Constantí: els dos fills de Juli Constantí mencionats, que eren molt joves, i els nebots i nous emperadors Constantí II, Constanci II i Constant.

## Referències

* ↑ Zonaràs. Ἐπιτομὴ Ἱστοριῶν, en llatí: Epitome Historiarum XII, 33
* ↑ ConstantinusSmith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 830.
# Juli Cubainas

Juli Cubainas (L'Albenca, Òlt, Migdia-Pirineus 1894 – Concòts, Òlt 1975) fou un escriptor i religiós occità. Exercí de capellà al poblet de Concòts, pertanyent a la diòcesi de Caors, i ha col·laborat amb la Societat d'Estudis Occitans i posteriorment amb l'Institut d'Estudis Occitans. Ha traduït diversos llibres de la Bíblia a l'occità en un llenguatge ric i correcte i d'estil pastoral, i algunes obres del llatí. També ha publicat reculls de poemes on canta la vida dels sacerdots del camp occità.

## Obres

* Las georgicas (1927) traducció de l'obra de Virgili.
* Los Sants Evangèlis (1932)
* Lo Libre de Tobias (1942)
* Lo Nobèl Testament (1956)
* Salmes (1967)
* La terra e l'ostal (1935)
* Ome de Dieu (1951)
* Jóia a la gazalha (1965)
# Kehkashan Basu

Kehkashan Basu (àrab: كيخاشان باسو) (Emirats Àrabs Units, 5 de juny de 2000) és una activista pels drets humans i mediambientals dels Emirats Àrabs Units. És ambaixadora de la joventut per al Consell per al futur de l'món, assessora honorària del Comitè d'ONG sobre Desenvolupament Sostenible, membre de KidsRights Youngsters i guanyadora del Premi Internacional de la Pau Infantil 2016.

## Biografia

Va néixer el 5 de juny. Viu a Dubai.
Fundadora i presidenta de Green Hope, una fundació que es preocupa per la sostenibilitat i que educa i empodera als nens i joves a nivell mundial, involucrant-los en el procés dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) a través de projectes comunitaris centrats en la justícia climàtica, detenció de la degradació de la terra, promoció d'un consum responsable i sostenible i energies renovables i la conservació de la biodiversitat, així com la igualtat de gènere i la justícia social. Actualment amb més de 1000 membres en total, al Canadà, Surinam, Orient Mitjà, Índia i Nepal, treballa realitzant tallers i conferències al voltant de la implementació dels ODS.
En 2018 va publicar el llibre de conte L'arbre de l'esperança, en col·laboració amb la il·lustradora Karen Webb-Meek.

## Referències

* ↑ «Kehkashan Basu de EAU recibe Premio Infantil de la Paz 2016». spanish.peopledaily.com.cn. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «2016 - Kehkashan Basu (16), UAE» (en anglès). KidsRights Foundation. Arxivat de l'original el 2021-01-16. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Defiende hoy los derechos de los demás» (en castellà). standup4humanrights. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Kehkashan Basu's Story | UNCCD». UNCCD. Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Kehkashan Basu: la edad no tiene que ver con la capacidad» (en castellà). Contexto, 01-03-2017. Arxivat de l'original el 2020-10-19. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Kehkashan Basu, Founder, Green Hope Foundation» (en anglès). Women in Renewable Energy. Arxivat de l'original el 2021-03-08. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «Kehkashan Basu» (en anglès). NAAEE, 15-08-2018. Arxivat de l'original el 2019-07-26. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ Basu, Kehkashan. El árbol de la esperanza (en castellà). Voices of Future Generations Serie Internacional de Libros Infantiles Confianza para la Vida Sostenible, 9 de març de 2018. ISBN 9781986349666.
# Khuzaa

Els Khuzaa (àrab: خزاعة, Ḫuzāʿa) foren una tribu àrab d'origen obscur, potser mudarita. Van donar suport al Profeta i després van participar en les conquestes musulmanes establint-se per diverses províncies. A medina van donar auport a la rebl·lió contra el califa Uthman ibn Affan; una part de la tribu va estar al costat d'Alí ibn Abi-Tàlib amb el que van combatre a Siffin. Apareixen encara a mitjan segle VIII donant suport a la revolta abbàssida al Khorasan.

## Vegeu també

* Salul

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Khuzāʿa".
# Juan Francisco García García

Juan Francisco García García, més conegut com a Juanfran (València, 15 de juliol de 1976) és un exfutbolista professional valencià, que ocupava la posició de defensa. Posteriorment, ha fet d'entrenador de futbol.

## Trajectòria

Comença la seua carrera professional al Llevant UE, amb qui assoleix l'ascens a Segona Divisió. La temporada 96/97 destaca amb els granota a la categoria d'argent, sent titular, i a l'estiu del 1997 fitxa pel València CF, amb qui debuta a primera divisió el 31 d'agost de 1997, davant el RCD Mallorca.
Romandria dos anys a la disciplina dels de Mestalla, sense arribar a ser titular, en una defensa ja copada per noms com Carboni o Anglomà. En busca de minuts, la temporada 99/00 fitxa pel Celta de Vigo, que paga 4 milions d'euros al València. Durant cinc anys seria titular amb els gallecs. En eixos anys el Celta acarona els primers llocs de la taula, i participar en competicions europees. A les postres, a l'estiu del 2004 baixen a Segona Divisió.
Eixe any el valencià marxa al Beşiktaş JK turc, on no compta massa, i a l'any següent és cedit a l'Ajax d'Amsterdam. La temporada 06/07 hi retorna a la primera divisió espanyola, fitxat pel Reial Saragossa. És titular amb els aragonesos, amb qui baixa a Segona el 2008. Llavors el defensa recala a l'AEK Atenes.

## Internacional

Juanfran ha estat internacional amb la selecció espanyola en 11 ocasions, durant la seua etapa al Celta de Vigo. Va participar en el Mundial del 2002, on va disputar tres partits.

## Palmarès

* Copa del Rei: 1999
* Supercopa espanyola: 1999
* Copa holandesa: 2006

## Enllaços externs

* Juan Francisco García García a BDFutbol
* Juan Francisco García García a National-Football-Teams.com (anglès)
* Juan Francisco García García, Fitxa a Soccerway
# Química quàntica relativista

La química quàntica relativista combina la mecànica relativista amb la química quàntica per descriure les propietats i l'estructura dels elements químics, particularment els més pesants de la taula periòdica. N'és un exemple destacat el color de l'or, que a causa dels efectes relativistes, no és argentat, a diferència de la majoria dels altres metalls.
El concepte d'efectes relativistes fou desenvolupat tenint en compte la història de la mecànica quàntica. En un primer moment, la mecànica quàntica es desenvolupà sense tenir en consideració la teoria de la relativitat. Els efectes relativistes són les discrepàncies entre els models que tenen en compte la relativitat i els que no.

## Referències

* ↑ Kleppner, Daniel «A short history of atomic physics in the twentieth century» (en anglès). Reviews of Modern Physics, 71, 2, 1999, pàg. S78-S84. Arxivat de l'original el 2016-03-03. Bibcode: 1999RvMPS..71...78K. DOI: 10.1103/RevModPhys.71.S78 [Consulta: 30 juny 2020].
* ↑ Kaldor, U.; Wilson, Stephen. Theoretical Chemistry and Physics of Heavy and Superheavy Elements (en anglès). Kluwer Academic Publishers, 2003, p. 4. ISBN 978-1-4020-1371-3.
# Konzerthausorchester Berlin

La Konzerthausorchester Berlin (fins a 2006 coneguda com a Berliner Symphoniker o Berliner Sinfonie-Orchester) és una de les majors orquestres simfòniques amb seu a Berlín (Alemanya). Va ser fundada el 1952 a l'antic Berlín Oriental. La seva seu oficial és el Konzerthaus Berlin, dissenyada per l'arquitecte Karl Friedrich Schinkel. L'edifici va ser destruït durant la II Guerra Mundial i reconstruït entre 1979 i 1984.
Des d'octubre de 2006 fins a 2011, el mestre alemany Lothar Zagrosek ha estat el director titular de la Konzerthausorchester. A partir de l'inici de la temporada 2012/2013 ho fou el director hongarès Iván Fischer.

## Directors

* Hermann Hildebrandt (1952 - 1959)
* Kurt Sanderling (1960–1977)
* Günther Herbig (1977–1983)
* Claus Peter Flor (1984–1991)
* Michael Schønwandt (1992–1998)
* Eliahu Inbal (2001–2006)
* Lothar Zagrosek (2006–2011)
* Iván Fischer (2012–2018)
* Christoph Eschenbach (2019–2023)
* Joana Mallwitz (2023–present)

## Referències

* ↑ «Historia de la Orquesta, en la web oficial». Arxivat de l'original el 12 de agosto de 2010. [Consulta: 11 agost 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Konzerthausorchester Berlin (en anglès i alemany)
# Quítxua Yaru

El quítxua yaru és un grup de varietats lingüístiques del quítxua en el centre del el Perú, parlat a les províncies pasquenyes de Pasco i Daniel Alcides Carrión, les juninenques de Junín, Yauli i Tarma, la conca alta del riu Huaura al departament de Lima i de la província d'Ambo, al departament de Huánuco
La varietat yaru més ben descrita és el quítxua de Tarma, per Willem F. H. Adelaar al seu treball de 1977 titulat Quechua de Tarma: Gramática, textos, diccionario.
En el gramatical, es tracta d'un espai bastant homogeni. Entre les principals diferències fonètiques i fonèmiques, l'altiplà i el nord juninenc conserven l'africada postalveolar [t͡ʃ], mentre que en Chaupihuaranga i l'Alt Huaura s'ha avançat a la alveolar [t͡s] o fins i tot s'ha desafricat.

## Referències

* ↑ Adelaar, Willem F. H.. Tarma Quechua: Grammar, texts, dictionary. Amsterdam: Peter de Ridder, 1977, p. 20.

## Bibliografia

* Adelaar, Willem. The Languages of the Andes. With the collaboration of P.C. Muysken. Cambridge language survey. Cambridge University Press, 2007, ISBN 978-0-521-36831-5
# Karl Roos

Karl-Philipp Roos (en francès Charles-Philippe Roos) (Surbourg 1878 - 1940 Champigneulle) fou un polític alsacià. El seu pare i el seu avi eren mestres i la seva mare era origiànaria de Durrenbach. Estudià primària a Nordhouse i secundària a Sélestat, i continuà a l'escola episcopal d'Estrasburg i a la Universitat de Friburg de Brisgòvia. Finalment, es doctorà en lingüística a la Universitat d'Estrasburg.
Treballà com a mestre a Estrasburg, Mülhausen, Bochum i Colònia. El 1914 fou mobilitzat a la Primera Guerra Mundial, on assolí el grau de Kompagnieführer (tinent) i fou condecorat amb l'Eiserne Kreuz (Creu de ferro) de 1a classe.
Després de la guerra, va obrir el Col·legi Roos a Estrasburg, que fou tancat per les autoritats franceses. El 1924 fou nomenat inspector de l'Escola de Mines del Sarre, però va dimitir el 1926. Aleshores es va endinsar en la lluita política. El febrer de 1927 succeí Jean Keppi com a secretari general del Heimatbund, i el novembre fundà el Unabhängige Landespartei, que adoptà un programa autonomista i partidari del progrés social.
El 1928 es va veure implicat en el Procés de Colmar, en el que fou condemnat a 15 anys de presó en contumàcia, ja que quan el procés es trobava a Basilea. El 8 de novembre de 1928,es va constituir en presoner i demanà un nou judici a Besançon del 10 al 22 de juny de 1929. Durant la seva detenció fou escollit regidor d'Estrasburg. El 1931 fou nomenat vicepresident del Consell General del Baix Rin.
Des del 1933 es declarà admirador d'Adolf Hitler, cosa que li va fer perdre el suport dels autonomistes moderats. El 1935 fou reelegit al consistori d'Estrasburg, però el 1937 va perdre l'escó del Consell General. Alhora, el 1936 fou elegit diputat per Estrasburg.
El comissari Becker va ordenar arrestar-lo el 4 de febrer de 1939 sota l'acusació d'espionatge, i el va fer tancar a la presó de Nancy, on fou jutjat el 23 d'octubre. Les seves simpaties pel règim nazi jugaren en contra seu, i malgrat la manca de proves, el 26 d'octubre fou condemnat a mort i el 7 de novembre de 1940 fou afusellat a Champigneulle.
Això farà que els invasors nazis el reivindiquin com a símbol de la resistència alsaciana vers l'opressió francesa. El 19 de juny de 1941 les seves despulles foren traslladades a la Hunebourg, i la plaça Kléber d'Estrasburg canvià el nom pel seu. Quan acabà la guerra les autoritats franceses van desplaçar el seu cos del Hunebourg i no se sap que en fou d'ell.

## Bibliografia

* Nouveau Dictionnaire de Biographie Alsacienne (NDBA)

## Vegeu també

* Nacionalisme alsacià
* Blutiger Sonntag
* Eugène Ricklin
# Kim Yo-jong

Kim Yo-jong (26 de setembre de 1987, Corea del Nord) és la germana menor de Kim Jong-un i tercera i última filla del difunt líder Kim Jong-il amb Ko Yong Hui. Treballa com a membre del Comitè Central del Partit dels Treballadors de Corea. Des de l'any 2014 està al càrrec del departament de propaganda. Va començar a treballar amb Kim Un-gyong l'any 2014.
La data exacta de naixement és debatuda perquè distintes fonts tenen informacions contradictòries que s'aproximen entre 1987 i 1989.
Estudià la primària a un col·legi elitista suís, a Berna. El 2000 tornà a Corea del Nord, on estudià la secundària i estudià ciències computacionals a la Universitat Militar Kim Il Sung. Acabà els estudis universitaris a Europa de l'Est. Entre 2009 i 2011 treballà a Comissió Nacional de Defensa i a la secretaria personal de Kim Jong-il. És possible que estiga casada amb Choe Song, fill menor de la secretària del Partit, Choe Ryong Hae, des del 2015. En la seua joventut ha viatjat molt: el 2004 visità París i el 2011 anà a Singapur.
Forma part del cercle de confiança de Kim Jong-un i va ser ascendida el dia 8 d'octubre de 2017 al buró polític del partit, cosa que la va convertir en la dona més influent del país. Ella s'encarrega de gestionar els esdeveniments públics, itineraris i necessitats logístiques del president des del 2014.
El febrer de 2018 es convertí en la primera membre de la família Kim de Corea del Nord en visitar Corea del Sud des de la Guerra de Corea. La seua visita fou amb motiu de visitar al president de Corea del Sud per les Olimpíades d'Hivern del 2018.

## Referències

* 1 2 3 «El ascenso de Kim Yo Jong, la misteriosa hermana menor de Kim Jong Un». La Vanguardia, 09-10-2017.
* ↑ «Kim Jong-un pone en marcha un concurso para encontrar un marido para su hermana soltera». Antena 3 TV, 23-05-2016 [Consulta: 2 juny 2016].
* ↑ «Kim Jong-un's sister promoted to run 'idolisation projects' in North Korea». The Guardian, 24-07-2014 [Consulta: 2 juny 2016].
* ↑ «Abductee’s daughter is favorite of Kim’s sister». Korea JoongAng Daily, 19-03-2014 [Consulta: 2 juny 2016].
* ↑ «Who is Kim Yo Jong? Here’s what we know about the North Korean ‘princess.’». The Washington Post, 08-02-2018 [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ «Who is Kim Yo Jong? Kim Jong Un's mysterious sister readies for her close-up at the Winter Olympics». abc News, 08-02-2018 [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ «Quién es Kim Yo-jong, la joven hermana de Kim Jong-un que acaba de ser promovida a un poderoso cargo en Corea del Norte». BBC Mundo, 08-10-2017.
* ↑ Smith, Nicola «Kim Yo-jong arrives in South Korea: What we know about the North Korean ‘princess' S». The Telegraph, 09-02-2018 [Consulta: 10 febrer 2018].
# Jumella

Jumella (en castellà, Jumilla) és un municipi de Múrcia que pertany a la comarca històrica i valencianoparlant del Carxe. Està adscrit, administrativament, alhora, a comarca de l'Altiplà i limita amb el Vinalopó Mitjà del País Valencià.
La seua història es remunta al segle xiv, quan Muhàmmad V de Gharnata, abans de ser derrocat, va unir-se a Pere el Cruel contra Pere el Cerimoniós en la Guerra dels dos Peres, i va participar el 1358 en la presa de Jumella.
Té com una de les festivitats més importants la festa del vi de Jumella, de caràcter patronal i documentada des del segle xvi en honor a la Mare de Déu d'Agost, fet pel qual se celebra pels volts de la segona o tercera setmana d'agost. Té rang de festa turística d'interés nacional a l'Estat espanyol.
En el seu terme municipal, de més de 26.000 habitants, s'hi troben diversos pobles i llogarets de parla valenciana: l'Alberquilla, el Canalís de Crespo, la Canyada del Trigo, els Càpitos, les Cases del Conill, les Coves de Penya-roja, els Escandells, l'Esperit Sant, la Raixa, la Sarsa, la Torre del Rico, la Tosquilla i Xamaleta.
Un dels seus fills il·lustres més rellevants és l'eclesiàstic Juan Lozano y Lozano (1610-1679). Pel que fa als seus trets identitaris més coneguts, un n'és la coca de gaspatxo coneguda com a gaspatxo jumellà.

## Referències

* ↑ Manuel Becerra, Las relaciones diplomáticas entre la Corona de Aragón y Granada durante la Guerra de los Dos Pedros. I: Desde 1356 hasta 1359, p-256-257 (castellà)
* ↑ Gómez, T. «La vendimia de Jumilla, 500 años de tradición». La Razón, 16-01-2023 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Navarro, Nazaret «La Radio al Sol brinda, en plena Feria de Jumillla, por el broche de la temporada» (en castellà). Cadena SER, 13-08-2024 [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ «Fiestas de la Vendimia» (en castellà). Institut de Turisme de la Regió de Múrcia, 2024. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Fàbrega, Jaume «Gaspatxos valencians, una relíquia berber». El Temps, 20-11-2020 [Consulta: 14 agost 2024].
# Jumeaux mais pas trop

Jumeaux mais pas trop és una pel·lícula francesa dirigida per Olivier Ducray i Wilfried Méance, estrenada el 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va preestrenar al Festival Internacional de Cinema de Comèdia de L'Aup d'Uès de 2022, on va guanyar el premi del públic, abans de la seva estrena en cinemes uns mesos després.
El rodatge va tenir lloc a Angulema i Oléron l'estiu de 2021.

## Referències

* ↑ «Marne. Le film "Jumeaux mais pas trop" primé à l’Alpe-d’Huez», 5 février 2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ «Ahmed Sylla et Bertrand Usclat : Jumeaux mais pas trop !», 22-09-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «Jumeaux mais pas trop». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «Palmarès Alpe d'Huez 2022 : Irréductible de Jérôme Commandeur et Jumeaux mais pas trop primés», 22-01-2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ «Angoulème : la doublure de Ahmed Sylla recherchée pour un prochain film». Actu.fr, 17 juillet 2021. [Consulta: 7 setembre 2022].
# Kopaonik

Kopaonik (en serbi: Kopaonik, ciríl·lic: Копаоник) és una de les principals cadenes muntanyenques de Sèrbia, situada a la part central del país. El seu punt més alt, el Pic Pančić, s'eleva a 2017 msnm.
Una part de la serralada, de 118,1 km², va ser declarada parc nacional el 1981. És, a més, el principal centre d'esports d'hivern de Sèrbia, disposant d'importants infraestructures hostaleres i per a la pràctica de l'esquí.

## Història

Kopaonik disposa d'un ric patrimoni històric. La zona va ser un important centre miner a l'època medieval, quan molts saxons es van emprar a la zona com a miners. En aquesta època va haver-hi un intens comerç amb Ragusa (Dubrovnik).
A més, existeixen als seus voltants antigues esglésies, monestirs medievals i fortaleses premedievals, com el castell medieval de Maglič i el monestir de Studenica.

## Turisme

Els esports d'hivern i la indústria de l'esbarjo són factors clau per al turisme en Kopaonik. És principalment una destinació per als practicants d'esquí i surf de neu. Compta amb 24 remuntadores i gòndoles, i 70 km de pistes d'esquí per a totes les categories.
També es poden practicar altres activitats no hivernals, com el tennis, l'escalada, ràfting, parapent i senderisme. Altres característiques que atreuen als turistes són les seves infraestructures hoteleres i d'entreteniment: cafès, clubs, bars, restaurants, botigues i casino.
Kopaonik està ben connectat amb les principals rutes de transport de Sèrbia. La part central de Kopaonik, on es troben el centre turístic i les pistes d'esquí. L'aeroport internacional més pròxim, l'Aeroport de Niš, és a 120 km.

## Parc nacional

Kopaonik va ser declarat parc nacional el 1981. Els boscos caducifolis i autòctons de coníferes constitueixen la major part de les zones boscoses del parc. A Kopaonik també es troba una gran varietat d'ocells, com la perdiu de roca, el xot, el capsot d'esquena roja i la cotoliu. L'erosió del sòl no representa cap amenaça ja que no es permet la tala d'arbres al parc.

## Referències

* ↑ Kopaonik.net. HISTORICAL HERITAGE.
* 1 2 Embajada de Serbia. Turismo.
* ↑ National Park Kopaonik. About National Park Kopaonik.

## Enllaços externs

* Kopaonik - Portal de Turisme
* Pàgina oficial de Kopaonik
# Ratpenat orellut colombià

El ratpenat orellut colombià (Neonycteris pusilla) és una espècie de ratpenat que viu a l'est de Colòmbia i el nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Kačić

Els Kačić (Chacichorum) fou una tribu croata que es van assentar al segle xii en Omiš (Almissa). Els Kačić eren coneguts per la pirateria. En 1167, Kotor havia signat un contracte en el qual afirmava que estarien disposats a pagar-los tribut a canvi de navegació lliure. Una mica més tard, vora el 1190, Dubrovnik actua de manera similar; va accedir a pagar-los un tribut anual per a evitar ser saquejats. Al segle xiii, la República de Venècia va prendre possessió de Zadar i Dubrovnik, però va continuar la seva relació amb els Kačić fins al 1235.
# Kepta duona

El Kepta duona és un aperitiu típic de Lituània, una espècie de pa fregit amb oli que sol anar acompanyat de salsa de formatge i all, sovint servit amb cervesa o alguna beguda alcohòlica.

## Vegeu també

* Gastronomia de Lituània

## Referències

* ↑ Kepta Duona, traditional snack from Lithuania, Baltic