OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolas Mathieu

Nicolas Mathieu (Epinal 1978) escriptor francès. Premi Goncourt de 2018 per la seva obra "Leurs enfants après eux”, una novela de caràcter politic. És la novel·la sobre una vall, una era i l'adolescència;un relat polític d'una joventut que ha de trobar el camí propi en un món agonitzant. Quatre estius, quatre moments, des de Smells like teen spirit al Mundial de futbol del 1998, per relatar unes vides que transcorren a tota velocitat en una França intermèdia, entre l'aïllament rural i el formigó dels polígons.

## Biografia

Nicolas Mathieu va néixer a Epinal -Vosges- França el 2 de juny de 1978. Fill d'un electro-mecànic i d'una comptable. Va estudiar historia, historia de l'art i cinema a Nancy i a Metz.
A la Universitat de Metz es va llicenciar amb una tesi sobre el cineasta Terrence Malik, sota la direcció de Jean-Marc Leveratto.

#### Vida privada

Treballa (2018) a ATMO Grand Est, associació que controla la qualitat de l'aire.
El març del 2024 algunes "revistes del cor" va publicar que Nicolas Mathieu mantenia una relació sentimental amb Carlota Casiraghi.

#### Carrera literària

La seva primera novel·la “Aux animaux la guerre” va obtenir el 2014 el premi Erckmann-Chatrian i el premi Mystere de la crítica. Aquesta obra va ser adaptada per France 3, en una serie de 6 episodis de 52 minuts de durada, realitzada per Alain Tasma i emesa el 2018.
El 2019 va publicar "Rose Royal"

## Premis

A part del Premi Goncourt ha rebut:
* Premi de la segona novela Alain Spiess – Le Central 2018
* Premi Blù Jean-Marc Roberts 2018
* Premi de La Feuille d’or de la ciudat de Nancy 2018
* Premio dels mitjans France Bleu-France 3-L’Est Républicain 2018

## Referències

* 1 2 «Biographie Nicolas Mathieu» (en francès), 07-11-2018. [Consulta: novembre 2018].
* 1 2 3 ««Sus hijos después de ellos» y conversación del autor Nicolas Mathieu con Luisgé Martín» (en castellà), 31-07-2019. [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ «Nicolas Mathieu» (en francès). [Consulta: novembre 2018].
* 1 2 Peras, Delphine. «Ma journée avec Nicolas Mathieu, prix Goncourt 2018» (en francès), 08-11-2018. [Consulta: novembre 2018].
* ↑ «Carlota Casiraghi y Nicolas Mathieu: las imágenes no vistas de la pareja de la que todo el mundo habla» (en castellà), 24-03-2024. [Consulta: 25 març 2024].
# No desperteu el policia que dorm

No desperteu el policia que dorm (títol original: Ne réveillez pas un flic qui dort) és una pel·lícula francesa dirigida per José Pinheiro, estrenada l'any 1988. Ha estat doblada al català.

## Argument

Uns notoris pistolers són salvatgement assassinats per policies, dirigits pel comissari principal Roger Scatti. Aquests extremistes, organitzats sota la bandera Fidélité de la police, entenen que han d'aplicar la llei del talió i tornar a l'ordre antic. Encarregat de la investigació d'aquests homicidis, el comissari divisionari Grindel — ajudat dels seus adjunts Lutz i Péret — es posa a la recerca de testimonis, entre els quals Pierre Stadler, un vell terrorista d'extrema esquerra que és de seguida suprimit per Scatti i els seus acòlits, Valles, Spiero i Latueva. Grindel troba secretament al jardí dels Buttes-Chaumont el seu vell confident, el Stéphanois, i no pot evitar que sigui abatut per una fletxa de ballesta.

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat de juny a agost de 1988.
* La intriga i els personatges de la pel·lícula són més aviat fidels a la novel·la de Frédéric H. Fajardie, amb una excepció notable tanmateix: el personatge del comissari Eugène Grindel ha estat totalment modificat. En la novel·la, és un policia consumit, malalt, al final de la carrera i vivint sol. En la pel·lícula, per petició expressa d'Alain Delon, ha esdevingut un temible comissari divisionari que està amb una jove maniquí.
* El paper principal, interpretat per Alain Delon, és el del comissari Eugène Grindel. Picada d'ull de Frédéric H. Fajardie en homenatge a Paul Éluard.
* Pel grupuscle «Fidélité de la Police» creat en la seva novel·la, Frédéric H. Fajardie s'ha inspirat de manera versemblant en una organització d'extrema-dreta existent, «Honeur de la Police».
* La pel·lícula serà parodiada després per Les Inconnus en el sketch: Ne réveillez pas les couilles d'un flic qui dort.

## Referències

* ↑ «No desperteu el policia que dorm». esadir.cat.
* ↑ «Ne réveillez pas un flic qui dort». Allocine.
# Bissau d'Isabel

Bissau d'Isabel és un documental luso-guineà realitzat i escrit per Sana Na N'Hada. Fou exhibit al Palácio da Cultura Ildo Lobo el 22 de març de 2006 i a Cá Dja’r Fogo el 28 de desembre del mateix any a Cap Verd. Va guanyar el premi RTP África al millor documental al Festival Imagens.

## Argument

A Guinea Bissau hi ha uns vint-i-un grups ètnics amb tradicions i dialectes totalment diferents. A través d'Isabel, la protagonista de la pel·lícula, i la seva vida privada, descobrim Bissau, una ciutat en permanent efervescència on creix el desig de futur.

## Referències

* ↑ «Bissau d'Isabel (2005)». Cinema Português. Universidade da Beira Interior.
* ↑ Paulo, Pedro «Aniversário do Palácio da Cultura». PraiaFM, 22-03-2006. Arxivat de l'original el 2016-06-16 [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ Centeio, Nicolau Montrond «Cá Dja’r Fogo exibe documentários de Língua Portuguesa». A Semana, 23-12-2006. Arxivat de l'original el 2016-08-10 [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ Embaló, Filomena «O cinema da Guiné-Bissau». Projeto Guiné-Bissau Contributo, 10-03-2008. Arxivat de l'original el 2015-04-09 [Consulta: 23 agost 2016]. Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial del documental Arxivat 2016-06-16 a Wayback Machine.
* Bissau d'Isabel a Rádio e Televisão de Portugal
# Olli Huttunen

Olli Huttunen (Kajaani, 4 d'agost de 1960) fou un futbolista finlandès de la dècada de 1980.
Fou 61 cops internacional amb la selecció finlandesa.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Haka.
Trajectòria com a entrenador:
* 1998-2002: FC Haka (assistent)
* 2002-2009: FC Haka
* 2010-2011: Finlàndia
* 2012-2015: VPS

## Referències

* ↑ Pietarinen, Heikki. «Finland - Record International Players». RSSSF, 01-05-2009. [Consulta: 23 setembre 2009].
* ↑ Olli Huttunen a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a eu-football.info
# Brizziïta

La brizziïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del col·leccionista de minerals Giancarlo Brizzi (1936-1992), qui va descobrir els primers espècimens.

## Característiques

La brizziïta és un òxid de fórmula química NaSb$^{5+}$O₃. Va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional com a espècie vàlida l'any 1993. Cristal·litza en el sistema trigonal. Forma cristalls hexagonals, d'aproximadament 0,2 mil·límetres, aplanats en {0001}, en agregats densos i incrustacions. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la brizziïta pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-2N2S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiïta, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Le Cetine di Cotorniano, a Chiusdino (província de Siena, Itàlia). També ha estat descrita a la mina Pereta (província de Grosseto, Itàlia). Sol trobar-se associada a altres minerals com: estibiconita, mopungita, cetineïta i senarmontita.

## Referències

* ↑ «Brizziite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2016].
* 1 2 «Brizziite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 29 abril 2016].
# Nicolas Mas

Nicolas Mas, Perpinyà (Catalunya Nord), 23 de maig del 1980, és un jugador de rugby retirat nord-català de rugbi a 15, jugava a la posició de pilar. És cosí de Jérôme Schuster.
La seva carrera internacional va estar frenada per nombroses lesions: lesionat en el moment de la seva primera convocatòria contra els All Blacks el 2003, es lesiona a les cervicals amb una hèrnia discal contra Itàlia el 2005 (sis mesos de baixa). El 2006, un esquinç al bessó esquerre el fa renunciar a la gira del mes de juny (Romania, Springboks). Al maig del 2016, va anunciar la fi de la seva carrera al final de la temporada 2015-2016 tot renunciant a la proposta de la USAP per la temporada 2016-2017.

## Història
### A l'USAP

Des de 1999 :USAP
Ha jugat 34 partits en competicions europees, dels quals 31 a Copa d'Europa i 3 en competició europea a la European Challenge Cup.

### Al Montpellier Hérault RC

A l'estiu del 2013, Mas decideix fitxar per aquest equip fins a la seva retirada el 2016.

### Amb França

Amb la selecció de Rugbi de França va debutar el 28 de juny de 2003 contra l'equip de Nova Zelanda.
Participà en la Copa del Món de Rugbi de 2007 celebrada a França en substitució de Silvà Marconnet, lesionat.
El 23 d'octubre de 2011 va jugar la final de la Copa del món. La selecció francesa va perdre contra Nova Zelanda per 8 a 7.
També participà en la Copa del Món de Rugbi de 2015 celebrat a Anglaterra i País de Gal·les.

## Palmarès
### Amb club

* Campió de França: 2009
* Finalista del campionat de França: 2004 i el 2010
* Finalista de la copa d'Europa: 2003

### Amb l'equip francès

* 27 internacionalitats amb l'equip de França des de 2003
* 1 vegada capità el 2005
* Seleccions per any : 1 el 2003, 4 el 2005, 9 el 2007,8 el 2008,5 el 2009
* Torneig de les Sis Nacions disputats : 2005, 2007,2009
* Vencedor del torneig de les sis nacions : 2007
* Equipa amb França A :
* 2006 : 2 seleccions (Irlanda A, Itàlia A)
* 2004 : 2 seleccions (Itàlia A, Angleterre A)
* 2003 : 4 seleccions (Angleterre A, Escòcia A, Irlanda A, Itàlia A)
* Equip de França sub 21 anys : participació en el campionat del món 2001 a Austràlia

## Referències

* ↑ http://revista.fosbury.cat/temporada-regular/6195-mas-guirado-i-murphy-3-catalans-volen-la-copa-web-ellis.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (francès) Perfil a lequipe.fr
* (francès) Estadístiques a itsrugby.fr
# Tuğçe

Tuğçe significa petit tuğ en turc i s'utilitza com a nom de dona. Persones amb el nom Tuğçe inclouen:
* Tuğçe Albayrak - jove turco-alemanya asesinada
* Tuğçe Atıcı - jugadora de voleibol turca
* Tuğçe Güder - model turca
* Tuğçe Hocaoğlu - jugadora de voleibol turca
* Tuğçe Karabacak - actriu turca
# Joan Garcés

Joan Garcés és el nom dels següents personatges:
* Joan Garcés i Queralt (Benifairó de les Valls, 1914 - Faura, 2014), músic valencià.
* Joan E. Garcés i Ramón (Llíria, 1944), jurista i escriptor valencià.
# Creu del Camí de Sant Bonifaci I

La Creu del Camí de Sant Bonifaci I és una obra de Vinaixa (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu feta de pedra i ferro. La peana és de grans dimensions, tallada en vuit cares completament llises. El fust és octogonal de pedra monolítica. Corona el monument la creu pròpiament dita. Aquesta és grega de ferro massís força senzilla. Als extrems dels braços s'aixampla de forma arrodonida.
Forma part de les creus situades a la vora del camí que marcava el trajecte cap a l'ermita de St. Bonifaci.

## Referències

* 1 2 «Creu del Camí de Sant Bonifaci I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2016].
# Adolphe Pauly

Adolphe Pauly-Strasser (Vianden, 2 de novembre de 1831-Charleroi, 6 de març de 1906) va ser un empresari, industrial, músic i polític liberal luxemburguès. El seu pare va ser hoteler.
Va ser empresari de celler de vi per Esseg. Va ser membre fundador en 1848 de la Filharmònica de Vianden, el qual va ser n'he president entre 1858 i 1876.
Entre 1867 i 1876 va ser alcalde de Vianden, i entre 1869 i 1875 diputat a la Cambra de Diputats de Luxemburg.
Pauly-Strasser va ser un luxemburguès que va tenir una estreta relació amb Victor Hugo. El Museu de la Literatura de Victor Hugo hi ha una sala en nom seu, Adolphe-Pauly-Sall (sala IV, 2n pis).

## Referències

* ↑ Spedener (1937) nennt de Gebuertsdatum vum 1. Januar 1831 a kee Stierwesdatum, just den Uert Charleroi. Déi Datumen déi am Artikel erschénge goufe vum Frank Wilhelm matgedeelt (Email vum 3. Januar 2010 un de C. Ries).
* ↑ Cf. Mémorial B n° 5: p. 23, 25. Januar 1867 Avis. - Nomination de bourgmestres. Vianden: le sieur Adolphe Pauly, négociant. Signé: Luxembourg, le 22 janvier 1867, Le Directeur-général de l'intérieur, F. de Blochausen.
* ↑ Cf. Mémorial A n° 29 vum 5. November 1875 Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Bourg, Tony, 1882. Victor Hugo et la ruine de Bourscheid. Les cahiers de Bourscheid n° 1: 107-119. Arxivat 2009-11-09 a Wayback Machine.
* Bourg, Tony & Frank Wilhelm, 1985. Le Grand-Duché de Luxembourg dans les carnets de Victor Hugo. RTL Éditions, Luxembourg.
* Link, René, 2006. Un orgue privé à Vianden au XIXe siècle? Les Amis de l'orgue, bulletin de liaison n° 35: 6-7.
* Spedener, Gregor, 1937. Die im Luxemburger Lande lebten und webten. Biographische Notizen in alphabetischer Reihenfolge zusammengestellt. Impr. Paul Faber, Grevenmacher. [Adolphe Pauly: S. 69].
* Wilhelm, Frank, 1997. Du nouveau sur les relations amicales entre Victor Hugo et le Viandenois Adolphe Pauly. Die Warte Année 50, n° 14: 1+3 (n° 1807, 24. Abrëll 1997).
* Wilhelm, Frank, 1999. Victor Hugo, ein Wanderer im Ourtal. Naturpark Our-info Nr. 3: 4-5.
# Okwanuchus

Els okwanuchus eren un grup de petites tribus d'amerindis de Califòrnia que parlaven la llengua okwanuchu del grup shasta al Nord de Califòrnia i eren estretament relacionat amb la gran tribu adjacent shasta. El territori okwanuchu ocupava el sud, sud-oest i sud-est de la Muntanya Shasta, Califòrnia, incloent les ciutats d'avui en dia de Mount Shasta, McCloud (Califòrnia) i Dunsmuir, la part superior del riu Sacramento baixant a North Salt Creek, el drenatge de Squaw Valley Creek i la part superior del riu McCloud aigües avall fins a la seva confluència amb Squaw Valley Creek.
Els okwanuchu eren relacionats amb parlants d'altres llengües hoka, amb jaciments arqueològics que daten de fa més de 5.000 anys. Membres de tribus de parla penutiana, especialment els wintus, arribaren al centre d'Oregon i Nord de Califòrnia al veïnatge de Redding (Califòrnia) fa uns 1.200 anys, probablement des del sud d'Oregon. Els wintus posseïen una tecnologia superior a la dels seus veïns de parles hoka i expandiren el territori wintu a costa del dels okwanuchus i achomawis, al nord, i dels yanes a l'est. Sembla probable que, si els europeus i els nord-americans no haguessin intervingut (a partir de la dècada de 1820), els wintus haurien absorbit o eliminat als okwanuchu en el transcurs dels propers segles.
L'antropòleg Alfred L. Kroeber suggerí en 1918 que els okwanuchu s'havien extingit. Encara que la seva llengua estava estretament relacionada amb la de la principal tribu shasta, contenia alguns elements wintu i achomawi. Se sap molt poc sobre la ubicació dels seus pobles i assentaments o de la seva cultura que no sigui una presumpta similitud amb els seus veïns shasta i achomawi.
El famós autor Joaquin Miller (honrat a Oakland Califòrnia) visqué entre els okwanuchus i escriví una novel·la històrica sobre això, el tema, però a causa de la continuació d'interès periodístic "Modoc Indian War", l'anomenà Life Amongst the Modocs que venia millor que "els okwanuchu". Un probable llogaret principal és el parc Tahlindali de la ciutat de Dunsmuir, anomenat per un dels últims membres d'una tribu resident a la zona.

## Referències

* Kroeber, A. L., “Handbook of the Indians of California.” New York, Dover Publications, 1976. Reprint. (Escrit en 1918, publicat originalment com a Kroeber, A.L., "Handbook of the Indians of California" (Bureau of American Ethnology Bulletin 78, Washington, D.C., 1925), reimpresa en 1953 i 1976).

## Enllaços externs

* Tribus natives, grups, famílies de llengües i dialectes de Califòrnia en 1770 (mapa després de Kroeber)
* Territori Shasta Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., siskiyous.edu
* Història tribal Shasta, Access Genealogy
# Indicació geogràfica

La indicació geogràfica (IG) és un nom utilitzat per a designar un producte agrícola, alimentós o d'altre tipus, que posseeix un origen geogràfic determinat i la qualitat del qual o reputació es deu a aquest lloc d'origen. Habitualment, consisteix en el nom de la localitat, regió o país d'origen de tals productes.
Degut al fet que les qualitats del producte provenen del mitjà geogràfic que s'elaboren, la indicació geogràfica suposa un vincle entre el producte i el lloc d'origen.

## Exemples d'indicacions geogràfiques

Aquests signes són aplicables a una àmplia gamma de productes, per exemple el "rocafort" utilitzat per a designar a un formatge produït a Rocafort (Occitània) o el "maó" per al produït a Menorca.
Això no obstant, la IG no es limita només als productes agrícoles, ja que pot servir per a destacar les qualitats particulars d'un producte que siguen conseqüència de factors humans propis del lloc d'origen. Se cita com a exemple d'açò últim a la indicació geogràfica "Swiss" (suís), protegida en nombrosos països i utilitzada per a designar productes fabricats en Suïssa.

## Regulacions
### Unió Europea

D'acord amb la normativa de la Unió Europea, es protegeix la indicació geogràfica protegida (IGP) si el vincle del nom del producte amb el mitjà geogràfic segueix present en almenys una de les etapes de la producció, de la transformació o de l'elaboració. A més, el producte pot beneficiar-se de la bona reputació de la regió geogràfica.

## Vegeu també

* Denominació d'origen
* Denominació d'origen protegida
* Vi de la terra
* Venda de proximitat

## Enllaços externs

* Indicacions geogràfiques Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine., siti de la OMPI (castellà)
* Agricultura - Política de Qualitat - Indicació geogràfica protegida en la Unió Europea (castellà)
* Qualitat diferenciada a l'estat espanyol Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine. (castellà)
# Heikki Ojansuu

Heikki August Ojansuu (1873-1923) fou un lingüista i etnògraf carelià, que va estudiar el poblament del pobles ugrofinesos a la zona dels Urals i dels rius Volga i Kama. Fou un dels animadors de la revista Oma Maa i el 1907 compongué una Karjalan kielen opas (Guia de la llengua carèlia), fonamental per al desenvolupament de la literatura careliana.

## Obres

* Suomen lounaismurteiden äännehistoria. I–II. Helsinki, 1901–1903
* Über einige niederdeutsche Lehnwörter des estnischen. // SUS 23 (1906)
* Suomen suvun esihistoria. // Oma Maa. I. (1907)
* Murrete uurimise tähtsusest. // Eesti Kirjandus (1908)
* Mikael Agricolan kielestä. Helsinki, 1909
* Eesti keele häälekuju seitsme saja aasta eest. // Eesti Kirjandus (1910)
* Suomalais-virolaisetkielleliset kosketukset I. Viron kielen vaikutus suomeen. Jyväskylä, 1916
* Karjala-aunuksen äännehistoria. Helsinki, 1918
* Suomalaista paikannimi­tutkimusta. I. Helsinki, 1920
* Lisiä suomalais-baltialaisiin kosketuksiin. Turku, 1921
* Itämerensuomalaisten kielten pronominioppia. Turku, 1922

## Bibliografia

* Carlquist, Gunnar Svensk uppslagsbok. Bd 20, Malmö, 1937, Svensk Uppslagsbok AB 650 pàgines

## Referències

* ↑ Ojansuu, Heikki (1873 - 1923), biografiakeskus (finès)

## Enllaços externs

* (estonià) Eesti teaduse biograafiline leksikon : Biographic Directory of Estonian Scientists (in Estonian)
# Tuğçe Hocaoğlu

Tuğçe Hocaoğlu o Tuğçe Hocaoğlu Coşkun (Bursa, 11 de març de 1988) és una jugadora de voleibol turca. És membre de la selecció turca de voleibol femenina. La temporada 2014-15 jugava pel Trabzon İdmanocağı.
Tuğçe Hocaoğlu és germana de Ece Hocaoğlu i casada amb Serhat Coşkun, també jugador de voleibol.

## Vegeu també

* Meryem Boz
* Neslihan Demir
* Ayşe Melis Gürkaynak
* Seda Türkkan
* Polen Uslupehlivan

## Referències

* ↑ http://idmanocagi.org/?Syf=26&Syz=426566 Arxivat 2016-01-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.voleybolextra.com/41042/tugce-hocaoglu-idmanocaginda/
* ↑ http://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=14&id=17826%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Okuyama

Okuyama és el nom dels següents personatges:
* Hisashi Okuyama (Japó, 1941), poeta japonès que viu a França
* Takemasa Okuyama (1944, Hachijojima), president de l'Associació Internacional de Karate del Canadà
# Joe Kopicki

Joseph Gerard Kopicki, Sr. (Warren, Michigan, 12 de juny de 1960) és un exjugador de bàsquet nord-americà. Amb una alçada de 2,03 metres ocupava la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Després de formar-se com a jugador amb els titans de la Universitat de Detroit, va ser triat en la 3a ronda del Draft de l'NBA del 1982 (lloc 56 del total) pels Atlanta Hawks. Després de militar a les plantilles dels propis Hawks i dels Indiana Pacers, amb els quals no va arribar a debutar, i després d'una temporada en els Wisconsin Flyers de la CBA, la temporada 1983/83 signa un contracte amb els Washington Bullets, club amb el qual finalment juga els seus primers minuts a l'NBA. La temporada següent juga amb els Denver Nuggets, i d'aquí es decideix a donar el salt a Europa on es desenvolupa la resta de la seva carrera formant part de diferents equips d'Itàlia i Espanya. A començaments de la temporada 1985-86 juga amb el Benetton Treviso de la lliga italiana, tot i que acaba al Caja Bilbao, on jugarà fins al 1988. Després se'n torna a Itàlia tres temporades més, i torna a Espanya el 1991 per jugar a Primera B novament amb el Caja Bilbao, fins que la temporada 1992-93 fitxa pel Marbella Joventut.

## Referències

* ↑ Joe Kopicki jugador a l'ACB
# Creu del Camí de Sant Bonifaci II

La Creu del Camí de Sant Bonifaci II és una obra de Vinaixa (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu que assenyala el camí cap a l'ermita. Està composta per una gran peana de pedra circular, una pedra de rodet amb coronament cònic ornamentat amb còdols. La peana està unida al fust mitjançant formigó. Aquest és circular i també de pedra. Com a remat trobem la creu, feta de ferro forjat. És molt estlitzada, el braç vertical és molt allargat. Els extrems dels braços acaben amb expansions més amples. Al centre del creuer hi ha un cercle també de ferro com a motiu decoratiu.

## Referències

* ↑ «Creu del Camí de Sant Bonifaci II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2016].
# Afronycteris helios

Afronycteris helios és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Djibouti, Kenya, Somàlia, el Sudan del Sud, Tanzània i Uganda. No se sap amb certesa quins són els seus hàbitats naturals. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Jacobs, D.; Cotterill, F. P. D; Taylor, P. J. Pipistrellus helios. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 juny 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :