OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomàs de March i Virgili

Tomàs de March i Virgili (Reus, 15 de juny de 1788 - Reus, 31 d'agost de 1865) va ser un militar català.
Era el cinquè fill de Bonaventura de March, comerciant reusenc propietari de la casa March de Reus, i germà de Joaquim, Josep Antoni i Joan de March i Virgili. Als 16 anys va ingressar com a cadet al Regiment de Voluntaris de Castella. El 1804 l seu pare li va prometre una assistència econòmica mensual de 480 rals.
Amb el seu regiment va participar en diverses batalles a principis de la Guerra del francès. El setembre de 1809 va ser fet presoner per les tropes franceses i el seu pare va disposar al testament que si recobrava la llibertat se li pagués el triple del que li corresponia per la llegítima. Va ser alliberat, i durant el Trienni liberal estava destinat a Tarragona. El setembre de 1823 era capità de la milícia activa de Tarragona i tinent del Regiment d'Infanteria d'Aragó. El 1832 va ascendir a tinent coronel graduat i tenia el comandament efectiu com a capità del primer batalló del Regiment d'Infanteria de Mallorca.
Va tenir sempre la confiança de la seva mare, Isabel Virgili, que li va encarregar de dirigir els seus assumptes econòmics. Ell gestionava els arrendaments de totes les finques vinculades als Virgili. Juntament amb el seu germà Josep Antoni de March, havia redreçat el patrimoni familiar, mal gestionat pel seu pare, sobretot pel que fa als béns procedents de la família de la seva mare.
El 1835 es va casar amb Maria (o Teresa Maria) Martí i Santgenís i va anar a viure a Tarragona, tot i que va morir a Reus el 1865, on també va morir la seva muller.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobñes del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 157. ISBN 9788493410889.
# Gai Claudi Marcel (pretor)

Gai Claudi Marcel (en llatí Caius Claudius M. F. M. N. Marcel) va ser un magistrat romà. Era el pare de Gai Claudi Marcel Major. Formava part de la gens Clàudia i era de la família dels Claudi Marcel.
Va ser pretor l'any 80 aC i després va succeir a Marc Emili Lèpid com a governador de Sicília on les exaccions d'anteriors governadors havien deixat la província en mal estat, que la seva justícia i bon tracte va restaurar. Ciceró diu que els sicilians el consideraven el salvador del seu país. Quan va acabar el seu govern se li van erigir estàtues a tots els racons de l'illa, i el festival de la Marcellea, instituït en commemoració del conqueridor de Siracusa (Marc Claudi Marcel), i que llavors es va celebrar en honor seu.
Va ser un dels membres del col·legi d'àugurs on també havia entrat Ciceró, que diu que Marcel considerava tot el coneixement dels àugurs com una institució política. L'any 70 aC era un dels jutges que va jutjar a Verres. Encara era viu el 51 aC quan el seu fill va ser elegit cònsol per l'any 50 aC, però sens dubte va morir no gaire temps després.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 933.
# Francesc Roca i Alcaide

Francesc Roca i Alcaide (Puçol, 1881 - Puçol, 1973) va ser un mestre, activista cultural i historiador valencià.
Es va graduar com a mestre per l'Escola Normal de València. Després d'exercir com a mestre a Requena, l'any 1917 fou destinat a l'escola unitària Colom de Borriana i el 1924 fou nomenat director de les Escoles Graduades. A Borriana impulsà la creació d'una Biblioteca Popular i el Museu Local de les Escoles Graduades, activitats culturals adreçades a aconseguir una renovació pedagògica a l'escola. També hi va crear el Menjador de Pobres —iniciativa per a ajudar els alumnes més necessitats.
L'any 1932 va publicar a Castelló de la Plana la seua Historia de Burriana, després de més d'una dècada d'investigació. En acabar la Guerra Civil Espanyola va ser depurat, empresonat i desterrat de Borriana. Va tornar a Puçol, on visqué de l'agricultura fins a la seua mort l'any 1973.
A Borriana té dedicat un col·legi públic i a Puçol un carrer.

## Referències

* ↑ «Setmana Cultural al CEIP Francesc Roca i Alcalde de Borriana». elperiodic.com, 16-06-2009. [Consulta: 23 març 2019].

## Bibliografia

* (castellà) Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana. València, 2005. ISBN 84-87502-56-3

## Enllaços externs

* (català) Breu Biografia a La Plana al dia
# Privatbrauerei Hofmühl

Privatbrauerei Hofmühl és l'única fàbrica de cervesa de la ciutat d'Eichstätt, Alemanya.
Va ser fundada l'any 1492 per Wilhelm von Reichenau. Hofmühl estalvia cada any un 60% de l'energia necessària per al seu funcionament amb la tècnica cervesera "Merlin" i l'energia solar. Aquesta fàbrica de cervesa és particularment reconeguda pels seus tipus de cervesa Hefeweizen i Helles.

## Referències

* ↑ «Privatbrauerei Hofmühl | Geschichte und Braukunst». Hofmuehl.de. Arxivat de l'original el 2013-05-12. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ «Privatbrauerei Hofmühl | Umwelt». Hofmuehl.de. Arxivat de l'original el 2013-05-12. [Consulta: 23 maig 2013].
# Hemerocoetes pauciradiatus

Hemerocoetes pauciradiatus és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Es diferencia d'Hemerocoetes macrophthalmus per tindre els ulls més petits, l'espai interorbitari més ample, 36 radis a l'aleta dorsal i 32 a l'anal. Barbeta a l'extrem del musell. Els mascles madurs presenten el tercer radi ramificat de l'aleta caudal allargat.

## Alimentació

El seu nivell tròfic és de 3.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 29 i 238 m de fondària) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic sud-occidental: Nova Zelanda (el sud de l'illa del Sud i les illes Chatham).

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és moderat (36 de 100).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Nelson, J. S., 1979. Revision of the fishes of the New Zealand genus Hemerocoetes (Perciformes: Percophididae), with descriptions of two new species. New Zealand Journal of Zoology, vol. 6: 587-599. «Enllaç».
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ All fishes of New Zealand - FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ New Zealand Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Anònim, 1999. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu d'Història Natural de Londres. Londres, la Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Tateo Ozaki

Tateo "Jet" Ozaki 尾崎 健夫 (Ozaki Tateo) (Kaiyō, Districte de Kaifu, Prefectura de Tokushima, 9 de gener de 1954) és un golfista professional japonès. Ozaki esdevingué golfista professional en 1977. Guanyà 15 tornejos en el Japan Golf Tour i va arribar al lloc 13 en la llista de victòries de carrera.

## Enllaços externs

* Perfil del Japan Golf Tour Arxivat 2010-06-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc web oficial (japonès)
# Freesia refracta

Freesia refracta és una planta fanerògama que pertany a la família de les iridàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

Freesia refracta és una planta herbàcia perennifòlia, geòfita que assoleix una grandària de 0,2 - 0,45 m d'altura a una altitud de 5 - 640 metres a Sud-àfrica

## Taxonomia

Freesia refracta va ser descrita per (Jacq.) Klatt i publicat a Gartenflora 23: 289. 1874.

### Etimologia

Freesia nom genèric que va ser dedicat en honor del metge alemany Friedrich Heinrich Theodor Freese (1795-1876).
refracta: epítet llatí que significa "trencada".

### Sinonímia

* Freesia hurlingii L.Bolus
* Gladiolus refracta Jacq. basiònim
* Gladiolus refractus Jacq.
* Gladiolus resupinatus Pers.
* Montbretia odorata (Heynh.) Heynh.
* Montbretia refracta (Jacq.) Endl. exHeynh.
* Nymanina refracta (Jacq.) Kuntze
* Tritonia refracta (Jacq.) Ker Gawl.
* Waitzia odorata Heynh.
* Waitzia refracta (Jacq.) Heynh.

## Referències

* ↑ «Freesia refracta». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia refracta». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ «Freesia refracta». The Plant List. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Freesia refracta». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 8 abril 2015].

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. I., W. G. M. Welman, I. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Hickman, J. C. 1993. The Jepson Manual: Higher Plants of Califòrnia 1–1400. University of Califòrnia Press, Berkeley.
* Munz, P. A. 1968. Suppl. Qualif. Fl. 1–224. University of Califòrnia Press, Berkeley.
* Munz, P. A. 1974. Fl. S. Qualif. 1–1086. University of Califòrnia Press, Berkeley.
* Nasir, I. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.
* Wunderlin, R. P. 1998. Guide Vasc. Pl. Florida i–x, 1–806. University Press of Florida, Gainesville.
# Portada/article octubre 26
## Juan Fernández de Navarrete

Juan Fernández de Navarrete (Logronyo, 1526 – Toledo, 28 de març de 1579), conegut com a Navarrete el Mut, va ser un pintor espanyol del Renaixement tardà o de principis del Manierisme. Va destacar per la seva feina al servei de Felip II, el qual va nomenar-lo pintor reial el 1568 després de la mort de Gaspar Becerra i li va encarregar diverses sèries de llenços per decorar els murs del monestir de l'Escorial, el qual estava en construcció des de 1563.
# Grup de la betpakdalita

El grup de la betpakdalita és un grup de minerals de la classe dels fosfats que cristal·litzen en el sistema monoclínic. El grup està format per cinc heteropolimolibdats complexes: betpakdalita-CaCa, betpakdalita-CaMg, betpakdalita-FeFe, betpakdalita-NaCa i betpakdalita-NaNa.
| Espècie | Fórmula |
| Betpakdalita-CaCa | [Ca₂(H₂O)$_{17}$Ca(H₂O)₆][Mo₈$^{6+}$As₂$^{5+}$Fe₃$^{3+}$O$_{36}$(OH)] |
| Betpakdalita-CaMg | [Ca₂(H₂O)$_{17}$Mg(H₂O)₆][Mo₈As₂Fe₃$^{3+}$O$_{36}$(OH)] |
| Betpakdalita-FeFe | [Fe$^{3+}$₂ (H₂O)$_{15}$(OH)₂Fe$^{3+}$(H₂O)₆][Mo₈As₂Fe$^{3+}$₃O$_{37}$] |
| Betpakdalita-NaCa | [Na₂(H₂O)$_{17}$Ca(H₂O)₆][Mo₈$^{6+}$As₂$^{5+}$Fe₃$^{3+}$O$_{34}$(OH)₃] |
| Betpakdalita-NaNa | [Na₂(H₂O)$_{16}$Na(H₂O)₆][Mo₈As₂Fe₃$^{3+}$O$_{33}$(OH)₄] |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals del grup pertanyen a "08.DM - Fosfats, etc. amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ > 2:1» juntament amb els següents minerals: morinita, esperanzaïta, clinotirolita, tirolita, melkovita, fosfovanadilita-Ba, fosfovanadilita-Ca, yukonita, uduminelita, delvauxita i santafeïta.

## Referències

* ↑ «Betpakdalite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 febrer 2022].
# Tate Taylor

Tate Taylor (Jackson, Mississipi, 3 de juny de 1969) és un director de cinema i actor estatunidenc. És conegut per dirigir The Help (2011), Get on Up (2014), i La noia del tren (2016).

## Filmografia

Director
* Chicken Party (2003; curtmetratge)
* Pretty Ugly People (2008)
* The Help (2011)
* Get on Up (2014)
* La noia del tren (2016)
* Ma (2019)
* Eve (2019)
* Breaking News in Yuba County (N/S)
Actor
* Wannabe (2005)
* Winter's Bone (2010)

## Referències

* ↑ «Tate Taylor» (en anglès). indiatimes.com. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ The Man Behind "The Help" (anglés) a gardenandgun.com, consultat el 16 de setembre de 2016.
* ↑ Kit, Borys. «Tate Taylor to Direct ‘The Girl on the Train’ for DreamWorks» (en anglès). HollywoodReporter, 21-05-2015. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «wannabe». 7 Deadly Films. Arxivat de l'original el 18 de maig de 2006.
# Casa de l'11 del Carrer dels Teixidors

La Casa de l'11 del Carrer dels Teixidors és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, de la comarca d'aquest nom, a la Catalunya del Nord.
Com el seu nom indica, és en el número 11 del carrer dels Teixidors, en el sector nord de la vila. Li correspon la parcel·la cadastral 29.
La casa, del segle xiv, és construït amb còdols. La casa ocupa un angle entre dos carrers, el dels Teixidors i el de les Muralles. A la façana del dels Teixidors hi ha una finestra al pis amb llinda recta sobre coixinets de quart de cercle, amb arestes aixamfranades.
Annex al lateral nord de la casa hi ha un arc de l'antiga muralla medieval de la vila.

## Referències

* ↑ La casa, en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Tomball

Tomball és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 9.843 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tomball tenia 26.459 habitants, 19.237 habitatges, i 20.134 famílies. La densitat de població era de 345,7 habitants per km².
Dels 19.237 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.787 $ i la renda mediana per família de 45.764 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.059 $ mentre que les dones 26.799 $. La renda per capita de la població era de 20.331 $. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tomball». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tomball». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
Viccionari
# Gai Marci Fígul

Gai Marci Fígul és el nom dels següents personatges:
* Gai Marci Fígul I, cònsol romà el 162 aC
* Gai Marci Fígul II, cònsol romà el 64 aC
* Gai Marci Fígul, jurista romà
# Forty Fort

Forty Fort és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.579 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forty Fort tenia 4.579 habitants, 1.989 habitatges, i 1.261 famílies. La densitat de població era de 1.319,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.989 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.306 $ i la renda mediana per família de 50.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.696 $ mentre que les dones 29.199 $. La renda per capita de la població era de 20.558 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forty Fort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forty Fort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1954

Els catorzens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1954 es van concedir el 30 de gener de 1955. Es va concedir únicament a les pel·lícules i no pas al director o als artistes, i es va distingir per la seva dotació econòmica. Aquest cop només es van premiar sis pel·lícules i va entregar un total d'1.800.000 pessetes, repartits un premi de 500.000 pessetes, un de 400.000 pessetes, un de 300.000 pessetes, un de 250.000 pessetes, un de 200.000 pessetes i un altre de 150.000 pessetes.
L'acte es va dur a terme al restaurant "Chipén" de Madrid. També es van premiar els curtmetratges Fiesta en Sevilla, Paisajes y bellezas de Salamanca i La corte de Felipe IV, amb dos accèssits a La Gran Canarias i Tarragona imperial. Els guions premiats foren Torrepartida de José María Benlloch i Alberto F. Galar, Pasaje a Venezuela de Fernando Merelo, Rafael J. Salvia i Ricardo Toledo, i Sin la sonrisa de Dios, de José Antonio de la Loma.

## Guardonats de 1954

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| 1r. lloc | 500.000 pts | Murió hace quince años | Rafael Gil Álvarez |
| 2n lloc | 400.000 pts | Cómicos | Juan Antonio Bardem |
| 3r lloc | 300.000 pts | Todo es posible en Granada | José Luis Sáenz de Heredia |
| 4t lloc | 250.000 pts | La patrulla | Pedro Lazaga |
| 5è lloc | 200.000 pts | Cañas y barro | Juan de Orduña |
| 6è lloc | 150.000 pts | Un caballero andaluz | Luis Lucia Mingarro |

## Referències

* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116
* ↑ Concesión de los premios Cinematográficos del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 30 de gener de 1955

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1954
* Fotogramas de Plata 1954
# Grup de la berzeliïta

El grup de la berzeliïta és un grup de minerals de la classe dels fosfats que cristal·litzen en el sistema isomètric. El grup, que forma part del supergrup del granat, està format per quatres espècies minerals: berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta i schäferita. Les dues primeres espècies, la berzeliïta i la manganberzeliïta, són arsenats, mentre que les altres dues, la palenzonaïta i la schäferita, són vanadats.
| Espècie | Fórmula |
| Berzeliïta | (NaCa₂)Mg₂(AsO₄)₃ |
| Manganberzeliïta | (NaCa₂)Mn2+ 2(AsO₄)₃ |
| Palenzonaïta | (NaCa₂)Mn2+ 2(VO₄)₃ |
| Schäferita | (NaCa₂)Mg₂(VO₄)₃ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals d'aquest grup pertanyen a "08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Referències

* ↑ «Berzeliite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 febrer 2022].
# Medan

«Medan» té aquests significats:
* Medan (Indonèsia), capital de Sumatra Septentrional i ciutat principal de l'illa indonèsia de Sumatra
* Medan (fill d'Abraham), esmentat al Gènesi bíblic
* Médan, municipi francès al departament d'Yvelines (regió d'Illa de França)
* PSMS Medan o Persatuan Sepakbola Medan dan Sekitarnya, club de futbol de la ciutat de Medan (Sumatra, Indonèsia)
# Josep Fontserè

Josep Fontserè és el nom dels següents personatges:
* Josep Fontserè i Domènech (Vinyols, el Baix Camp, 1799 — Barcelona, 1870), arquitecte català
* Josep Fontserè i Mestre (Barcelona, 1829-1897), mestre d'obres català, fill de Josep Fontserè i Domènech
* Josep Fontserè, cantant del grup barceloní, Los Sírex, dels anys 1960.
# Tirà becplaner de capell gris

El tirà becplaner de capell gris (Tolmomyias poliocephalus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sabana i bosc obert de les terres baixes des de l'est de Colòmbia, sud i est de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i Amazònia, nord i est de Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà becplaner de capell gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)