OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lliura de l'illa de Man

La lliura de l'illa de Man (en manx Punt Ellan Vannin o, simplement, punt; en anglès Isle of Man pound o, simplement, pound) és la unitat monetària de l'illa de Man. És emesa pel Govern de l'Illa de Man (Reiltys Ellan Vannin / Isle of Man Government). Malgrat tot, la lliura de Man no és, legalment parlant, una unitat monetària independent, sinó que de fet es tracta d'una emissió especial de lliures esterlines per a l'illa.
Com que no es tracta, doncs, d'una moneda independent, no té un codi ISO 4217 específic. Per tant, comparteix el codi estàndard internacional de les monedes britàniques, GBP, si bé s'acostuma a utilitzar també el codi no oficial IMP. L'abreviació més habitual de la lliura de l'illa de Man és £. Se subdivideix en 100 penics.
Se n'emeten bitllets des del 1840, i des del 1971, data en què es va dur a terme la decimalització de la lliura esterlina (GBP), té també emissió pròpia de monedes. La lliura de l'illa de Man té el mateix valor que la lliura esterlina i hi és intercanviable a Man, tot i que no passa al revés, ja que la moneda de l'illa de Man no s'accepta a la Gran Bretanya. Això és aplicable sobretot als bitllets, ja que les monedes de vegades sí que hi circulen, ja que tenen la mateixa forma i mida que les britàniques.

## Monedes i bitllets

En circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 penics i d'1, 2 i 5 lliures, i bitllets d'1, 5, 10, 20 i 50 lliures. Com es pot comprovar, alguns valors es troben alhora representats en monedes i en bitllets.
L'anvers tant de les monedes com dels bitllets porta l'efígie de la reina Elisabet, mentre que el revers mostra paisatges i elements tradicionals de l'illa de Man, com per exemple la trisquela a les monedes d'una lliura.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 0,88 GBP (8 de juliol del 2018)
* 1 USD = 0,75 GBP (8 de juliol del 2018)

## Vegeu també

* Lliura
* Lliura esterlina

## Enllaços externs

* (anglès) Departament del Tresor del Govern de l'Illa de Man Arxivat 2006-06-23 a Wayback Machine.
# Serramitjà

Serramitjà és un veïnat del terme comunal de la Bastida, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat en el terç septentrional-oriental del terme comunal de la Bastida, a prop de 2 quilòmetres en línia dreta al sud del poble de la Bastida.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «16 - La Bastida». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «La Bastida». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «Serramitjà en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-12. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord. Institut d'Estudis Catalans, 2007, p. 27–. ISBN 978-84-7283-920-5.
# Sfassif

Sfassif (en àrab اصفاصيف, Iṣfāṣīf; en amazic ⵚⴼⴰⵚⵉⴼ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.685 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sečovská Polianka

Sečovská Polianka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1272.
# Sfakià

Sfakià (grec Σφακιά [sfa'kça]) és un municipi de Creta i una les províncies històriques de Grècia, en una zona muntanyosa a la part sud-oest de l'illa, a la prefectura de Khanià. Aquest territori és considerat un dels pocs llocs de Grècia que mai no han estat ocupats del tot per potències estrangeres.
Les coordenades nàutiques de la població principal, Khora Sfakion (Chora Sfakion) (literalment el poble de Sfakià), a la costa del Mar de Líbia són aproximadament 35° 12′ N i 24° 08′ E.
La carretera des de Khanià travessa la vila de Vrisses, la fèrtil plana d'Askifu, i s'enfila a les Lefka Ori (Muntanyes Blanques), la baixada cap al Mar de Líbia és particularment espectacular, i passa arran de la Gorja d'Imbros, amb impressionants vistes abans d'arribar a Khora Sfakion.
Hi ha moltes platges a Sfakià que no veuen el nombre de turistes de la costa nord. Alguns dels llogarets de la costa no tenen carreteres i només s'hi pot arribar en vaixell, com Lutró o Hàgia Rumeli.
La ruta de senderisme europea E4 creua les muntanyes de Sfakià. La regió de Sfakià és travessada per nombrosos barrancs, entre ells la famosa Gorja de Samarià, que van de nord a sud cap al Mar de Líbia. Altres gorges més petites però també impressionants són Aradena, Imbros, Asfendos, i Kallikratiano.
La regió encara està habitada per animals extints en altres parts de Grècia, com el voltor comú, el trencalòs, i la cabra salvatge de Creta o kri-kri.
L'especialitat gastronòmica local són les sfakianopites, una espècie de crep farcida de formatge de cabra i servida amb mel.
Alguns assentaments antics a la província:
* Tarrha
* Phoinix, port d'Anopolis
* Anopolis
* Araden
* Pikilassos o Poikilasion

## Vegeu també

* Daskalogiannis
# Los Banos

Los Baños és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2007 tenia 34.884 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Los Banos tenia 25.869 habitants, 7.721 habitatges, i 6.223 famílies. La densitat de població era de 1.242,3 habitants/km².
Dels 7.721 habitatges en un 48,9 % hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5 % hi vivien parelles casades, en un 12,4 % dones solteres, i en un 19,4 % no eren unitats familiars. En el 15,8 % dels habitatges hi vivien persones soles el 7 % de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,1 % tenia menys de 18 anys, un 8,9 % entre 18 i 24, un 29,9 % entre 25 i 44, un 16,8 % de 45 a 60 i un 9,3 % 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.690 $ i la renda mediana per família de 45.304 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.294 $ mentre que les dones 27.994 $. La renda per capita de la població era de 15.582 $. Entorn del 9,8% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Los Banos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Los Banos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Léopold Roosemont

Léopold Roosemont (Oppuurs, Sint-Amands, 14 de maig de 1909 - Reet, Rumst, 21 de febrer de 1963) va ser un ciclista belga que va ser professional entre 1931 i 1938.

## Palmarès

* 1933
** 2n a la Lieja-Bastogne-Lieja

### Resultats al Tour de França

* 1933. Exclòs a la 8a etapa.

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a sitiodeciclismo.ne
# Léon Van Daele

Léon Van Daele (Bruges, 24 de febrer de 1933 - Oostkamp, 30 d'abril de 2000) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1952 i 1964.
Durant els seus primers anys com a professional va guanyar diversos critèriums i curses belgues d'un dia, com ara la Kuurne-Brussel·les-Kuurne o el Campionat de Flandes.
El 1957 va guanyar la París-Brussel·les i acabà setè al campió del món. A la París-Roubaix acaba tercer.
L'any següent guanya la París-Roubaix, atacant a 300 metres de l'arribada i superant els favorits, Rik van Steenbergen, Miquel Poblet i Rik van Looy, sent aquesta la victòria més important de la seva carrera.
El 1959 va guanyar la Gant-Wevelgem i acaba tercer de la Milà-San Remo.

## Palmarès

* 1954
** 1r de la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
** Vencedor d'una etapa del Tour de Picardia
* 1955
** Vencedor d'una etapa del Tour de Picardia
* 1956
** 1r al Campionat de Flandes
** 1r al Circuit de Houtland
* 1957
** 1r al Campionat de Flandes
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r de la Brussel·les-Ingooigem
** 1r a la Milà-Màntua
** 1r dels Tres dies d'Anvers i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1958
** 1r de la París-Roubaix
** 1r al Campionat de Flandes
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Llevant
* 1959
** 1r de la Gant-Wevelgem
** 1r del Circuit d'Houtland - Torhout
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1960
** 1r del Circuit d'Houtland - Torhout
* 1961
** 1r a la Nokere Koerse
** 1r de la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1962
** 1r a l'Omloop Mandel-Leie-Schelde
* 1964
** 1r al Gran Premi Gran Premi 1r de maig d'Hoboken
** 1r a l'Elfstedenronde

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. Abandona (7a etapa)

## Notes

* ↑ « 1958: The year an outsider won in Roubaix », Cyclingnews.com, 11 d'abril de 2008 (anglès)

## Enllaços externs

* Palmarès de Léon van Daele a www.memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa de Léon van Daele a www.sitiodeciclismo.net
# Seven Lakes

Seven Lakes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seven Lakes tenia 3.214 habitants, 1.399 habitatges i 1.141 famílies. La densitat de població era de 151,3 habitants per km².
Dels 1.399 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,3% hi vivien parelles casades, en un 4,4% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,9% tenia menys de 18 anys, un 2,3% entre 18 i 24, un 14,9% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 42,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 60 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.237 $ i la renda mediana per família de 59.180 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.909 $ mentre que les dones 31.776 $. La renda per capita de la població era de 32.070 $. Cap de les famílies i el 0,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seven Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seven Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Enrique Navarro Abuja

Enrique Navarro Abuja a ser un militar espanyol que va participar en la Guerra Civil Espanyola.

## Biografia

Va pertànyer a l'arma d'infanteria. Va fer estudis en la Escola Superior de Guerra de Madrid, on es va diplomar en Estat Major.
Ja en 1924 va ser habilitat per a poder servir en el Regiment de Carros de Combat.
Al començament de la contesa ostentava el rang de Tinent coronel. Al començament de 1937 va passar a manar la 2a Divisió, que estava destinada en el Front de la Serra de Guadarrama. Uns mesos després va passar a manar la Brigada de carros de combat i a l'octubre de 1937 es va convertir en cap d'Estat Major de la Divisió d'Enginys Blindats. Algunes fonts assenyalen que posteriorment va estar destinat com a docent a l'Escola Popular d'Estat Major.

## Obres

* Estudio geográfico-militar de los Pirineos aragoneses. Madrid: Velasco, 1905, pp. 33, en 4.º (CGLEH).

## Referències

* ↑ "Aptitud para Estado Mayor", La Correspondencia Militar, Núm. 10.320, pág. 1 (28 de setembre de 1911)
* ↑ "Aptitud para el Mando", ABC, pág. 11 (17 de diciembre de 1924)
* 1 2 Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939, Cambridge University Press, pág. 345
* ↑ Cristóbal Zaragoza (1983). Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939, Ed. Planeta, pág. 54
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 198
# Ryue Nishizawa

Ryue Nishizawa és un arquitecte japonès. Nascut a Tòquio el 1966.
Es va graduar en Arquitectura a la Universitat Nacional de Yokohama Després d'estudiar entrà a treballar al despatx de Kazuyo Sejima, "Kazuyo Sejima & Associates", la qual quedà molt sorpresa per la manera de pensar de Nishizawa. Posteriorment Sejima li demanà per convertir-se en socis i fundaren el 1995 l'estudi SANAA, Sejima + Nishizawa, que actualment ja té al voltant de 30 empleats. La relació de treball desembocà posteriorment en una relació emocional.
Nishizawa tot i que treballa amb la seva parella al despatx, continua fent també obres individualment (igual que la mateixa Sejima) al despatx "Oficina Ryue Nishizawa". Ambdós aboguen per crear una arquitectura funcional i acollidora.
L'any 2000 va ser fitxat com a professor visitant per l'escola de Disseny de Harward, EUA, durant un any, ja que posteriorment entrà a formar part com a professor adjunt de la Universitat Nacional de Yokohama, a l'àrea d'Arquitectura i Disseny.

## Obres

* Casa de cap de setmana, Usui-gun, 1997-1998, (Japó).
* Casa en Kamakura, Kamakura, 1999-2001, (Japó).
* Projecte d'Apartaments Ichikawa, 2001, (Xiba, Japó).
* Projecte Apartaments Eda, 2002, (Yokohama, Japó).
* Projecte Casa Moriyama, 2002, (Tòquio, Japó).
* Projecte Paballó de Vídeo, 2002, (Naoshima, Japó).
* Projecte Museu Tomihiro, 2002, (Gunma, Japó).
* Apartaments a Funabashi, 2002-2004, (Funabashi, Japó).
* Projecte de cas a la Xina, 2003, (Tianjin, Xina).
# Laura Campos

Laura Campos és el nom dels següents personatges:
* Laura Campos Ferrer (Montcada i Reixac, 1977), alcaldessa de Montcada i Reixac
* Laura Campos Prieto (Mérida, 1988), ex-gimnasta espanyola
# Laura Sánchez García

Laura Sánchez García (Reus, 6 de febrer de 1979) és una patinadora catalana que va competir durant les dècades de 1990 i 2000. Ha estat sempre vinculada al Reus Deportiu. Ha competit sobretot en la modalitat artística individual, en la qual ha guanyat diversos premis. Ha participat en diversos mundials, tant en categoria júnior com absolut, sent subcampiona del món el 2005. A banda, també ha obtingut diferents èxits en campionats estatals i europeus.
Va començar a patinar amb vuit anys i aviat es va incorporar a les files del Reus Deportiu, en què aconseguí multitud de títols de campiona d'Espanya i de Catalunya en categories inferiors. També fou campiona d'Europa i subcampiona del món juvenil i júnior. Ja en categoria sènior, es proclamà campiona d'Europa en lliure (2002); subcampiona mundial (2005, 2007) i d'Europa (1999, 2000, 2001, 2003, 2005, 2007) i guanyà la medalla de bronze en el Mundial (2002) i en el Campionat d'Europa (2004, 2006). També guanyà els World Games (2005). Igualment, assolí deu títols de campiona d'Espanya i dotze de Catalunya.
Retirada el 2007, l'any 2009, rebé la insígnia d'or i brillants de la Federació Espanyola de Patinatge i des de llavors entrenà les joves patinadores del club reusenc.
Llicenciada en fisioteràpia, va exercir com a fisioterapeuta en el seu club i també s'ha fet càrrec, junt amb la seva germana Beatriu, de l'empresa familiar de pintures.

## Referències

* 1 2 3 4 «Laura Sánchez García». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Laura Sánchez: 'Una vida sobre ruedas, es una vida diferente'» (en castellà). Real Federación Española de Patinaje, 01-10-2014. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «La RFEP otorgará la insígnia de oro a Laura Sánchez» (en castellà). Real Federación Española de Patinaje, 17-06-2009. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Laura Sánchez: 'Una vida sobre ruedas, es una vida diferente'» (en castellà). Real Federación Española de Patinaje RFEP, 01-10-2014. [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Reus Deportiu: ¿Qué fue de la gran Laura Sánchez?» (en castellà). Diari de Tarragona, 25-01-2017. [Consulta: 26 gener 2020].

## Enllaços externs

* La RFEP atorga la insígnia d'or a Laura Sánchez
* Laura Sánchez, premi Esport i Ciutat 2006
# SIC Mulher

Sic Mulher (SIC dona, en català) és un canal de televisió temàtic portuguès, equivalent al Cosmopolitan TV. És propietat del canal de televisió generalista SIC. Va ser el quart canal temàtic obert per SIC, i pensat per ser emès per cable. Les emissions van començar el dia 8 de març del 2003, Dia Internacional de la Dona, donant així obertura al primer canal temàtic per a dones a Portugal. Malgrat tenir com a objectiu el públic femení, s'emet programació d'interès general per a tots dos sexes, com és el cas, per exemple, de sitcoms, britcoms i altres sèries internacionals de ficció. Això no obstant, l'objectiu principal és oferir programes destinats a la dona independent, amb fills, que ja no estudia, ni viu a casa dels pares i que té una carrera professional paral·lela a la seva parella. La graella de televisió està constituïda per magazins, Call TV, pel·lícules,... amb temes pensats per a un públic majoritàriament femení. Les cares del Canal són Adelaide de Sousa, Raquel Strada, Ana Rita Clara, Gustavo Santos, Pedro Guedes, Ricardo Guedes, Sofia Carvalho.

## Vegeu també

* Televisió a Portugal

## Enllaços externs

* SIC Mulher - Lloc web oficial
* Web "Querido, mudei a casa!" Arxivat 2009-02-03 a Wayback Machine.
* Briskman Entertainment
# SID

«Sid» o «SID» té aquests significats:
* Security Identifier, en els sistemes operatius Windows NT, 2000, i XP, el Security Identifier (SID) és una cadena única de caràcters alfanumèrics que identifica cada sistema operatiu i cada usuari en una xarxa de sistemes NT/2000/XP. Vegeu
* Security-Enhanced Linux (SELinux).
* Riu Sid a Devon, Gran Bretanya
# Sambas

«Sambas» té aquests significats:
* Sambas (Borneo), població de la província de Kalimantan Barat
* Riu Sambas
* Sultanat de Sambas
* Regència de Sambas (Kabupaten Sambas), divisió administrativa
# Langolen

Langolen (en bretó Langolen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 775 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 833 | 773 | 692 | 641 | 648 | 684 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Didier Hervé | |
| 2008- | Didier Roignant | |
# Roser Martínez Rochina

Roser Martínez Rochina (Bugarra, els Serrans, 1927 – Barcelona, 18 de juny del 2021) és una fotògrafa i crítica de fotografia valenciana. Fotògrafa aficionada i crítica professional de fotografia. Aquesta valenciana es trasllada a Barcelona quan tenia 18 anys. Sempre li havia agradat escriure, i quan ho va combinar amb la seva passió per la fotografia es va convertir en la primera dona de l'Estat a fer-se comentarista especialitzada en fotografia. Respecte a la faceta de fotògrafa, va prendre les primeres imatges a la dècada dels seixanta. Malgrat això, no va ser fins al seu ingrés a l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya, l'any 1968, que s'hi va dedicar de forma sistemàtica. La seva primera càmera era un Voighlander, i feia la feina de laboratori a casa. La seva obra mostra imatges construïdes des d'una mirada intimista i interessada per allò que s'esdevé en la quotidianitat. Pensa que la tècnica és quelcom que s'ha d'aprendre i després oblidar, per poder centrar-se en allò que passa per davant la càmera. Va iniciar l'activitat com a crítica de fotografia a la revista de l'Associació Fotogràfica de Catalunya. Ha escrit a les Páginas Fotográficas de El Noticiero Universal, a Diorama, Imagen y Sonido i Arte Fotográfico, entre d'altres. Va ser l'organitzadora dels premis Negtor de fotografia durant molts anys. El 18 de juny del 2021 va morir a Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Fotògrafes pioneres a Catalunya». gencat.cat. Generalitat de Catalunya, 2005. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ Redepció, per Javier Pérez Andujar. Publicat al El País en 2016/10/15.
* ↑ «Biografia de la fotògrafa». Web de la Generalitat de Catalunya, 2005. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ Decés comunicat per la AFC.

## Bibliografia

* «Fotògrafes pioneres de Catalunya». [Consulta: 7 gener 2013].
# Roser Melendres i Mata del Racó

Roser Melendres i Mata del Racó (Barcelona, 11 d'abril de 1937 - Barcelona, 16 de gener de 2022) fou una periodista catalana.
El 2006 se li va concedir la medalla d'or del FAD (Foment de les Arts i del Disseny).
Ja finalitzada la guerra, assistí a l'Escola Sagrat Cor - Les Esclaves de Barcelona i completà el seus estudis de Periodisme al CIC, on entrarà en contacte amb Joaquim Triadú i Maria Rosa Ferré. Posteriorment aconseguí la homologació del títol de Periodista a la Universitat de Barcelona amb la tesina "La Revolució Rusa de 1917 vista a través de la premsa barcelonina"
La Roser escriurà: "Amb la industrialització, les famílies textils importants van ser les impulsores de l'activitat artística i cultural del país: L'Opera (Liceu), el Palau de la Música, el Parc Güell, les grans cases modernistes del Passeig de Gràcia van ser, entre d'altres, algunes de les seves obres i, actuaren també, com a mecenes de pintors, escultors, etc.. No és rar doncs que, al voltant d'aquesta industria, es donés a Barcelona un especial gust pel vestir i que en ella, emergisin grans cases d'alta costura. Son noms que han acreditat la nostra ciutat de Barcelona i que formen part del nostre patrimoni cultural: Asunció Bastida, Pedro Rodríguez, Carmen Mir, Santa Eulalia, etc."
L'any 1972 l'Ajuntament de Barcelona concedí a l'escola la Venus de Barcelona i el mateix any s'inicia un llarg camí de projecció i reconeixement internacional sense precedents guanyant el premi Saint Gallois(Suissa).
L'any 1990 es fundaren les Universitats Privades Pompeu Fabra i Ramon Llull. Degut a la crisi de fàbriques de filats i teixits, l'Escola de Disseny Tèxtil havia tancat uns anys abans, i un grup de fabricants tèxtils de Sabadell iniciaren la fundació d'ESDI. Després de moltes reunions Elisava formà part de la Pompeu Fabra i el mes de març de l'any 2000 l'Escola d'Arts i Tècniques de la Moda es va fusionar amb ESDI per estar associades a la Universitat Ramon Llull. Antoni Jaumot, fundador i Secretari de la Junta va ser nomenat Patró permanent de la fundació ESDI.

## Articles publicats

* Cataluña, vanguardia de la moda y del diseño
* Toni Miró

## Referències

* ↑ «VilaWeb - El Punt». [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ Melendres Mata, Roser. La Revolución Rusa de 1917: vista a través de la prensa barcelonesa.
* ↑ «Cataluña, vanguardia de la moda y del diseño» (en castellà). Roser Melendres.
* ↑ «Edición del martes, 22 febrero 1972, página 18 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «La fusión de dos centros crea la mayor escuela de moda de España».
* ↑ «Cataluña, vanguardia de la moda y del diseño» (en castellà). Roser Melendres, 1987.
* ↑ Melendres, Roser «Toni Miró». Catalònia.