OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castellot d'Estaís

El Castellot d'Estaís és un castell medieval del terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a l'esquerra del Riu Escrita i a la dreta del Barranc d'Estaís. Queda al sud-est del poble d'Estaís i davant i a ponent del Castell de Llort, amb el qual constituïa una defensa de l'accés a la vall d'Espot.
Amb el Castell d'Escaló com a centre, el d'Estaís —juntament amb la Torrassa, i els castells d'Escart, Castell de Berrós, Llavorre i Llort— constituïa la línia defensiva d'accés meridional a la Vall d'Àneu.
D'aquest antic castell, actualment només queden algunes restes: dos murs d'uns 13 metres de llargada que fan angle al sud-est i al sud-oest, i algunes pedres grosses amuntegades a la part oposada, al nord-oest. L'absència de documentació sobre aquest castell fa que no se’n puguin fer gaire conjectures.

## Bibliografia

* Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep; Puigferrat i Oliva, Carles. «Castell d'Estaís». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* El Castellot d'Estaís en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Tafureria

El terme tafureria pot designar un local físic, indicant una sala de joc (de jocs d’atzar). També pot referir-se a una acció o activitat fraudulenta practicada per tafurs (jugadors tramposos i deshonestos). Hi ha tafureries improvisades aprofitant qualsevol racó que permeti jugar de forma físicament acceptable. Amb condicions de llum, visibilitat i confort.

## Història

Des de ben antic hi ha referències als jocs i les juguesques. I la influència, sovint nefasta en la societat.
Els tafurs i les tafureries podien ser tolerats o vedats. De forma estricta i radical o només en dies i indrets determinats.

## Exemples documentats

* 1227. Tafureries a Navarra.
* 1276. Ordinacions d'Alfons X de Castella sobre les tafureries.
* 1280. Tafureria de València.
* 1302. Tafureria a Santa Coloma de Queralt.
* 1315. Avaluació del rendiment anual de la tafureria de la ciutat d'Elx.
* 1643. Normes religioses sobre la tafureria a Barcelona.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Tafureria». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Miranda, J.M.Y.. Diccionario de antigüedades del reino de Navarra (en castellà). J. Goyeneche, 1840, p. 365 (Diccionario de antigüedades del reino de Navarra).
* ↑ Espanya. Los Códigos españoles concordados y anotados, 6 (en castellà). Imprenta de la Publicidad, á cargo de D.M. Rivadeneyra, 1849, p. 237.
* ↑ Seguí, M.À.D.. Llibre de la Cort del Justícia de València: (1280-1282). Publicacions de la Universitat de València, 2011, p. 22 (Llibre de la Cort del Justícia de València). ISBN 978-84-370-8719-1.
* ↑ Jochs Florals de Barcelona. Estampa de la Renaxensa, 1885, p. 247.
* ↑ Archivo de la Corona de Aragón; de Bofarull y Mascaró, P. Colección de documentos inéditos del Archivo de la Corona de Aragón: Censo de Cataluña ordenado en el tiempo del Rey Don Pedro el Cereminioso custodiado en el Archivo General de la Corona de Aragón y publicado de Real Órden por D. Próspero de Bofarrull y Mascaró (en castellà). En la Imprenta del Archivo, 1856, p. 280.
* ↑ BARCELONA. Concell de Cent. Politica Christiana novament instituida en la insigne ciutat de Barcelona. En actio de gracias, de las moltas ... victorias que goza lo Principat de Catalunya. [A proclamation announcing the establishment of a “Junta de Politica Christiana.”] (en castellà). S. de Cormellas, 1643, p. 13.
# Rusadir

Rusadir o Russader (grec antic: Ῥυσσάδειρον) va ser una colònia púnica i després romana situada a la Mauritània Tingitana, propera al promontori Metagonites també anomenat Cap Rusadir.
La ciutat és mencionada per Claudi Ptolemeu i a la Naturalis Historia de Plini el Vell que l'anomena oppidum et portus. També la cita Pomponi Mela amb el nom de Rusicada. Durant l'edat mitjana era una ciutat dels amazics anomenada Mlila. Es correspon a la moderna ciutat de Melilla.
Va ser la seu d'una diòcesi, tot i que no se'n coneix cap bisbe.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, IV, 1
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 18
* ↑ Pomponi Mela. De situ orbis, I, 33
* ↑ Smith, William (ed.). «Rusadir». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 juliol 2022].

## Bibliografia

* MULLER, Notes on Ptolemy, ed. DIDOT, I, 583;
* MEAKIN, The Land of the Moor (London, 1901);
* BARRE, Melilla et les presides espagnols in Revue francaise (1908).
* Conant, Jonathan. Staying Roman : conquest and identity in Africa and the Mediterranean. Cambridge Nova York: Cambridge University Press. Cambridge, 2012 ISBN 0521196973
* Davies, Ethel (2009). North Africa: The Roman Coast. Chalfont St Peter, Bucks: Bradt Travel Guides. ISBN 978-1-84162-287-3.
* Zurlo, Yves. Ceuta et Melilla : histoire, représentations et devenir de deux enclaves espagnoles L'Harmattan, « Recherches et documents. Espagne ». Paris, 2005 ISBN 2-7475-7656-6
# Kaľamenová

Kaľamenová (Kalmannsdorf, Turóckelemenfalva) és un poble d'Eslovàquia que troba a la regió de Žilina.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1240.

## Referències

* ↑ «Slovenské slovníky» (en eslovac). [Consulta: 15 febrer 2010].

## Enllaços externs

* «Voľby a referendum» (en eslovac).
# Ualabi de Parma

El ualabi de Parma (Notaacropus parma) és una espècie de ualabi descrita originalment pel naturalista britànic John Gould el 1840. És una criatura tímida i críptica dels boscos esclerofil·les humits del sud de Nova Gal·les del Sud, mai no fou comú i, fins i tot abans de la fi del segle xix, es cregué que s'havia extingit.
El 1965, uns treballadors de l'illa Kawau (a prop d'Auckland) que intentaven controlar una plaga de ualabis tammars introduïts (una espècie estesa i bastant comuna a Austràlia) quedaren astorats en descobrir que alguns dels animals no eren ualabis tammars, sinó una població miraculosament supervivent de ualabis de Parma - una espècie que es creia extinta des de feia molt de temps. S'aturà la tasca d'extermini mentre es capturaven exemplars i se'ls enviava a institucions d'Austràlia i arreu del món amb l'esperança que criarien en captivitat i que eventualment podrien ser reintroduïts al seu hàbitat natural.

## Referències

Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Maramec

Maramec és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maramec tenia 104 habitants, 46 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 167,3 habitants per km².
Dels 46 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.357 $ i la renda mediana per família de 24.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.167 $ mentre que les dones 12.083 $. La renda per capita de la població era de 12.578 $. Cap de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maramec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maramec». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Prefix

Els prefixos són afixos que es col·loquen davant de la paraula, és a dir, partícules que s'afegeixen a un lexema per formar derivats. La derivació és un fenomen molt ric per crear paraules noves i està present en tots els estadis evolutius de l'idioma. Són menys freqüents que els sufixos, tant al català com entre les diverses llengües.
Molts dels prefixos que s’utilitzen en català venen d'una preposició o d'un adverbi llatí. La majoria no canvia la Categoria gramatical de la paraula, només en modifica el significat, per exemple: fer - desfer, on des- significa "el contrari". El prefix acostuma a escriure's formant un tot amb l'arrel de la paraula primitiva (no derivada) tot i que ha hi ha llengües que separen els seus components morfològics gràficament.

## Vegeu també

* Afix
* Sufix
* Llista de prefixos
* Llista de sufixos
Viccionari
# Casona del Molí de la Reixa

La Casona del Molí de la Reixa és una edificació industrial del segle xvii destinada a molí. És al carrer de la Cosa n. 2 de la localitat d'Onda (Plana Baixa). Es tracta d'un edifici exempt de tres plantes, emplaçat als afores de la població. Es distingeixen tres volums que constituïxen l'edifici:
* Un primer cos a dues aigües, el més primitiu.
* Un cos a un vessant, tal vegada del segle xviii.
* Una nau annexa a dues aigües, moderna i sense interès.
La construcció presenta originals característiques tipològiques dels edificis industrials de l'època dels quals és exponent únic pel seu volum i importància. La seva planta trapezial dona suport un dels seus costats en la séquia, sent la seva estructura de murs de càrrega de maçoneria i arcs de carreus perpendiculars a aquest costat. Els forjats són de biguetes de fusta i revoltó. A destacar l'amplitud dels arcs (carpanells o rebaixats) que arriben als 5,43 m de llum. L'ocupació del maó s'ha restringit als brancals dels buits i les arqueries de la tercera planta. Aquestes són sengles successions d'arcs de mig punt, de configuració típica de les edificacions civils valencianes dels segles XVII-XVIII.
Els carreus solament apareixen en els arcs i cantons, sent de petita grandària. L'interior es troba en bastant deteriorat. Les façanes venen caracteritzades per les arqueries dels cossos alts i tram més pròxim del baix, sent la resta murs molt massissos, amb escassos i irregularment distribuïts buits. No queden vestigis del revestiment exterior. La nau anterior adossada impedeix la contemplació del conjunt, sent l'element pertorbador més fort.
Cal destacar que la força utilitzada per a moure les pedres del molí provenia de la séquia que discorre pel costat nord de l'edifici (i encara duu aigua), que era abocada en una bassa, coneixent-se aquest conjunt com Font de la Força. L'aigua d'aquesta séquia prové de la Bassa de la Vila.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2414&lang=es. Data de consulta: 8 març 2024.
# Kalutara

Kalutara (en singalès: කළුතර, en tàmil: களுத்துறை) o Kalutota és una ciutat gran del districte de Kalutara, Província Occidental, Sri Lanka. És la capital administrativa del districte de Kalutara i es troba a uns 40 km (25 mi) al sud de la capital Colombo.

## Etimologia

Antigament fou un centre comercial d'espècies i el nom de la ciutat és deriva del riu Kalu Ganga ('Riu Negre' en singalès). En el segle xi, la ciutat fou temporalment convertida en capital per ordre d'un príncep de l'Índia del sud. La regió fou més tard plantada amb arbres de coco, els subproductes del qual són utilitzats pel comerç intern i extern. La ubicació també mostra fortificacions (el fort de Kalutara) que existia en els períodes de domini portuguès i holandès. La població al cens del 2011 era de 38.342 habitants.
El pont de Kalatura de 38 m (125 ft) de llarg va ser construït a la boca del Kalu Ganga i serveix com a enllaç important entre la part occidental i el sud del país .

## Administració

Kalutara està governada per un Consell Urbà amb un president. El consell té 11 membres, elegits per votació popular cada cinc anys. La junta local de Kalutara va ser establerta el 1878. Llavors el 1923, la junta local va ser transformada en Consell de Districte Urbà.

## Atraccions

* Kalutara o Gangatilaka Vihara va ser construït en els anys 1960 al sud del Kalutara Pont, és l'obra principal de la ciutat. Té una dagoba blanca de tres pisos i es creu que és l'únic stupa budista en el món que es totalment buit.
* Kalutara Bodhiya és un del més famosos i sagrats llocs de devoció de Buda
* Richmond Castle és una mansió de dues plantes construïda el 1896, a Palatota. Té un jardí de fruiters de 170.000 metres quadrats, construït per un governador regional ric. L'arquitectura és una barreja d'estils britànics i indis, va copiar els plànols del palau d'un maharaja indi dissenyat per un arquitecte de Londres. L'edifici sencer és caracteritzat per gravats intricats.
* Calido és una platja molt popular entre turistes a causa de la seva bellesa natural i vistes escèniques. És una tira de terra verge que va entre el riu Kalu i l'Oceà Índic.
* Temple budista d'Asokaramaya és un temple històric construït el 1873, al nord de Kalutara.

## Referències

* Wikipèdia en anglès.
# Kulna Khan

Kulna Khan (Kulpa Khan, Askulpa, Kildi o Kildi Beg o Kildibeg) fou kan de l'Horda d'Or. Hauria regnat després d'assassinar al seu germà Berdibeg per instigació del general Tughlukbeg. Aquest parentiu no obstant no és gaire segur i Karamzin diu només que "passava per fill de Janibeg". La situació interna és desconeguda i podria haver governat en concurrència amb altres pretendents. Fins i tot alguns historiadors com Van Hammer o Fraehn suposen que Kulna o Kulpa és persona diferent a Kildi Beg. Aquest darrer nom el dona Khuandemir com a successor de Berdi Beg, mentre les fonts russes anomenen com a successor a Kulpa; no obstant amb aquesta gràfia exacta no s'esmenta a cap moneda on si apareixen els noms Kulna o Kulnah. Les monedes amb el nom Kulna estan datades el 1359 i 1360 i encunyades arreu del kanat (Gulistan, Nova Sarai, Azak i Khwarezm), però en les mateixes dates apareixen les monedes del seu successor Nurus Khan i s'especula que els seus regnats no fossin successius sinó concurrents. Hi ha monedes amb el nom Kildibeg el 1360/1361 i 1361/1362 encunyades a Nova Sarai, Azak i Mokhshi. Von Hammer diu que Kulna només va ocupar el tron sis mesos i 5 dies (1359-1360) i fou assassinat per Nuruzbeg (Nurusbeg o Nurus Khan) juntament amb els seus fills Ivan i Miquel.
| Precedit per: Berdibeg | Khan de l'Horda d'Or 1359–1360 | Succeït per: Nuruzbeg |

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Kelaniya

Kelaniya és un suburbi de Colombo a la Província Occidental, Sri Lanka. És coneguda pel temple budista construït a la riba del riu Kelani, el qual corre a través del suburbi. És també un centre religiós per veneració de la figura de Vibhishana.

## Importància històrica i cultural

Kelaniya (Kalyani) és esmentada al Ramayana i en la crònica budista, el Mahawansa que declara que el Gautama Buda (segle v aC) va visitar el lloc, després de la construcció del dagaba del temple.
El suburbi és també d'importància històrica com la capital d'un rei provincial Kelani Tissa (segle I aC) de qui la filla, Viharamahadevi fou la mare de rei Dutugemunu el Gran, considerat com el més il·lustre dels aproximadament 186 reis de Sri Lanka entre el segle V aC i 1815.
Els budistes de Sri Lanka creuen que Buda va visitar Kelaniya per tal d'arranjar una disputa entre dos caps Nāga de dues faccions enfrontades: Chulodara (literalment "el ventre-petit") i Mahodara (literalment "el ventre-gran"). Es barallaven per una joia incrustada al tron. Després que el Buda els va mostrar la futilitat de la seva baralla es van convertir al budisme i junts van oferir el tron al Buda. És cregut que el Dagaba (Stupa o temple budista) avui existent va ser construït amb el tron com a relíquia al interior.
Kelaniya Raja Maha Vihara ha esdevingut famós a causa de les pintures i escultures de Solias Mendis descrivint diversos esdeveniments de la història de Sri Lanka. Milers dels budistes van al lloc per veure el buda de Kelaniya, popularment referit com Duruthu Maha Perahera de Kelaniya, el mes de gener cada any.
Segons el Ramayana, després que el rei Ravana va morir, Vibeeshana fou coronat rei de Lanka per Lakshmana a Kelaniya. Hi ha murals decorats fora del temple budista que descriuen la coronació de Vibeeshana. El riu Kelani és esmentat en el Valmiki Ramayana i el palau de Vibeeshana es diu que estava a la riba del riu. El rei Lakshmana va coronar a Vibeeshana perquè Rama havia de tornar a l'Índia a continuar el seu auto-exili de 14 anys per honrar el compromís al seu pare, el rei Dasarath de Ayodhya.

## Referències

* ↑ Wilhelm Geiger

## Enllaços externs

* Entrada a Lanka Info
# Northern Line

Northern line :
Northern Line és una línia de ferrocarril de trànsit ràpid del Metro de Londres (en anglès London Underground), que apareix al mapa (the Tube map) de color negre. La línia circula de l'estació de Morden a Edgware o High Barnet i el traçat de la línia és soterrat a gran profunditat, a Londres aquest tipus de línies són conegudes com el tub (en anglès the tube) per la forma que tenen els túnels.
És la línia que transporta més passatgers, en nombres absoluts, de la xarxa de metro: 206.734.000 passatgers per any. Tot i el seu nom, la Northern Line no dona servei a les estacions situades més al nord, de fet serveix a les que es troben més al sud, 29 de les seves estacions es troben a la riba sud del riu Tàmesi.
La línia té una història complicada, ja que l'actual línia està formada per dos branques en la secció nord, dos més a la central i el tram sud s'hi reflecteix la seva gènesi com a tres companyies de ferrocarrils sepadares que arribaren alhora i que es van combinar entre la dècada de 1920 i 1930. A més d'una extensió a la dècada de 1920 planificada per quatre companyies i que després s'acabà abandonant. Des de la dècada de 1930 fins a la de 1970 les vies d'una setena companyia dirigiren una part de la Northern Line.

## Referències

* ↑ Les set companyies eren 1. the City & South London Railway, 2. the Charing Cross, Euston & Hampstead Railway, 3. the Edgware, Highgate & London Railway, 4. the Edgware & Hampstead Railway, 5. the Watford & Edgware Railway, 6. The Wimbledon & Sutton Railway and 7. the Great Northern & City Railway.
Transport for London :
Metro de Londres  · London Rail  · London Overground  · Docklands Light Railway  · London Trams  · Tramlink  · London Buses  · London Dial-a-Ride  · London River Services  · London Streets  · Public Carriage Office  · Victoria Coach Station  · Peatge de congestió de Londres  · London low emission zone  · Oyster card :
# Piula gorja-roja

La piula gorja-roja o piula gola-roja (Anthus cervinus), coneguda al País Valencià com titeta gola-roja, i a les illes com titina gola-roja, és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae) i l'ordre dels passeriformes, que cria a l'extrem nord d'Europa i Àsia, fins al nord d'Alaska. Es tracta d'un migrant de llarga distància que en hivern es desplaça fins a l'Àfrica subsahariana, Àsia meridional i Oriental i costa occidental dels EUA. A Europa occidental es presenta com a divagant. Als països catalans és considerat un migrant rar i es produeixen escassos albiraments normalment en primavera, durant el pas prenupcial.

## Referències

* ↑ «Piula gorja-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* 1 2 Anuari Ornitològic valencià
* 1 2 Enciclopèdia Balear d'Ornitologia
* ↑ Servidor d'informació ornitològica de Catalunya
# Casos d'abusos sexuals comesos pel personal de l'Organització de les Nacions Unides

Els casos d'abusos sexuals comesos pel personal de l'Organització de les Nacions Unides és un tema que va eixir a la llum pública durant la dècada de 2000. La lluita contra aquests abusos es troba amb una gran dificultat pel mateix sistema: els soldats segueixen ordres dels seus països en última instància i si solament responen davant aquests, de manera que l'ONU no pot jutjar-lo, sinó limitar-se a fer-lo tornar al seu país d'origen perquè les autoritats del país decidisquen o no jutjar-lo.
Un factor cultural que explica aquesta gran quantitat d'abusos sexuals és que la gran part de les forces per la pau de l'ONU prové de països en via de desenvolupament caracteritzats per expedients de respecte als drets humans (i especialment als drets de les dones) qüestionable.

## Història dels casos

Tant Amnistia Internacional com Alerta Internacional denunciaren que des de 1990 es sabia d'aquests abusos i que solamen 52 militars foren repatriats amb data de 2005.
Els destacament de l'Autoritat de Transició de les Nacions Unides per a Cambodja durant l'inici dels anys noranta van ser els responsables d'introduir la prostitució infantil a Cambodja. Els soldats de la UNOMOZ desplaçats el 1992 a Moçambic reclutaren xiquetes d'entre 12 i 18 anys per a emprar-les en el seu servei sexual personal. A Kosovo, convertiren el lloc en destinació del tràfic sexual.
Graça Machel denuncià aquests fets en l'informe de 1996. El secretari general de la ONU, Kofi Annan, decretà una política de tolerància zero que fou inefectiva perquè el 14 de febrer de 2005 es va saber que sis soldats foren detinguts per haver abusat de menors a canvi de menjar a la República Democràtica del Congo.
Des de 2013, 108 dones i nenes van patir abusos sexuals per les forces de pau d'origen francès a la prefectura de Kemo, a l'est de la capital Bangui, a la República Centreafricana. Diversos casos van eixir a la llum el 2015 i el 2016.

## Referències

* 1 2 García Sotelo, 2006, p. 50.
* 1 2 3 4 García Sotelo, 2006, p. 51.
* ↑ García Sotelo, 2006, p. 50-51.
* ↑ AP «International peacekeepers ‘forced Central African Republic girls into sex with dog’». The Times of India, 01-04-2016 [Consulta: 22 juliol 2019].

## Bibliografia

* García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006. ISBN 84-934837-4-5.