OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eduard Alesson i Gravirona

Eduard Alesson Gravirona (?- Barcelona, 1951) fou directiu de futbol i mestre d'esgrima.
Propietari i president d'honor de l'Hispània, era un home de gran cultura i molt ben considerat en els ambients esportius de finals del segle xix i principis del XX a Barcelona, ja que representava el prototip de l'sportman, un home aficionat a tots els esports i practicant de la majoria que estaven de moda en aquella època, entre ells el futbol. El 1893 havia començat a fer de mestre d'esgrima en el gimnàs Mèdic de Barcelona i entre 1897 i 1898 va obrir la sala d'armes que portava el seu nom, on es van formar reconeguts mestres com Alfons Ardura, posteriorment president de la Federació Catalana d'Esgrima i del RCD Espanyol. Algunes informacions, el situen el 9 de desembre de 1898 participant en la primera cursa atlètica que es va fer a la ciutat de Barcelona, organitzada pel doctor Jaume Vila, professor del Gimnàs Tolosa, d'altres el citen com un dels promotors de la fundació del Futbol Club Badalona el 1903, i també va ser soci de l'Sportsmen's Club, entitat poliesportiva que va existir entre 1903 i 1906. Va ser el primer president de la Federació Catalana de Futbol.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Closa, A.; Rius, J.; Vidal, J. Un segle de futbol català. Barcelona: FC de Futbol, 2001.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Doukkala-Abda

Doukkala-Abda (en àrab: دكالة عبدة) era una de les setze regions en què estava organitzat el Marroc fins a la reforma territorial de 2015. La seva capital era Sidi Bennour. En 2015 fou suprimida i les dues províncies foren integrades en la nova regió de Marràqueix-SafiEn Casablanca-Settat.
La regió estava situada a l'est del país, a la costa de l'oceà Atlàntic. Al nord limitava amb Gran Casablanca, al sud amb Marràqueix-Tensift-El-Haouz i a l'est amb Chaouia-Ouardigha.
La regió té un total d'1.984.039 habitants repartits en 13.285 km².

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2014 |
| 2.193.458 | 1.984.039 | 2.183.090 |
| censos de 1994, 2004 i 2014 |||

## Subdivisions

La regió es divideix en quatre províncies:
* Província de Safi
* Província d'El Jadida
* Província de Sidi Bennour
* Província de Youssoufia

## Composició tribal

Al nord de la regió s'establí la confederació tribal dels doukkala, a les províncies de El Jadida i de Sidi Bennour. Estava formada per set tribus: El Aounate, El Haouzia, Ouled Amar, Ouled Amrane, Ouled Bou Aziz, Ouled Bou Zerrara i Ouled Fredj. A aquestes set tribus s'unien dues fraccions dels Chiadma i Chtouka, establides a la regió i estretament lligades als doukkala.
Al sud hi havia la confederació dels abda, als territoris de les províncies de Safi i Youssoufia. Està formada per 4 tribus: Bhatra, Ouled Amer, Rabi'a i Lahmer. D'elles, els lahmer sovint són considerats distints de tota confederació tribal.
A l'extrem meridional de la región, entre la vila de Souira-Kedima i l'oued Tensift s'establí una subfracció dels Oulad Elhaj, fracció dels Chiadma establida a ambdós marges de l'Oued La vinculació administrativa d'Oulad El Haj del costat dret data del protectorat.
Azemmour, vila enclavada en territori Doukkala, té una població nativa composta de camperols, musulmans i jueus, no relacionada amb les tribus de la zona i els dialectes, pre-hilaliens, diferia dels dialectes hilaliens de Doukkala. Aquesta població ha abandonat la Medina d'Azemmour i el dialecte local va desaparèixer en el segle xx.

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 11 juliol 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.

## Bibliografia

* Hamid Moqaden, Contes des Abda, Paris, Conseil international de la langue française. ISBN 2-85319-227-X

## Enllaços externs

* Portal oficial de la regió Doukhala-Abda Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine.
* De Mazagan à Safi : Doukkala-Abda Arxivat 2021-01-20 a Wayback Machine. Consell regional de turisme de Doukkala Abda
* Conseil régional d'investissement de Doukkala-Abda
# Uşak

Uşak és una ciutat de Turquia a la Regió de l'Egeu, amb una població de 180.414 habitants segons el cens del 2010 (124.356 al cens de 1997), capital de la província d'Uşak (al cens de 1997 la província apareix amb 311.754 habitants, per la qual cosa gairebé la meitat vivien a la capital). Es troba a 210 km d'Esmirna, i és el principal centre regional i el principal port. Fou la primera ciutat turca que va tenir una xarxa de subministrament elèctric.

## Història

A la ciutat i entorn s'han trobat restes hitites; diverses troballes han permès establir que hi van governar els frigis a la part oriental de la moderna província i els lidis a la part occidental (segle vii aC). El tresor de Karun, descobert per buscadors clandestins el 1965, que fou tret de Turquia i va reaparèixer anys després al Museu Metropolità de Nova York dona idea de l'alt grau de civilització d'aquests dos regnes. A la segona meitat del segle vi aC la regió va passar als perses aquemènides que la van dominar fins a l'arribada d'Alexandre el Gran. Després del període dels diàdocs i selèucides va passar al regne de Pèrgam i després als romans.
S'esmenta com a població del període clàssic amb el nom de Flaviòpolis. Va romandre sota domini romà i romà d'Orient fins al segle xii. A l'inici del segle xiv estava en mans de Germiyan. Amb aquest estat va passar als otomans i fou part del sandjak de Kutahiya; el 1530 fou centre d'un kada quan tenia 493 mascles adults i 11 mahalles o barris. Evliya Çelebi la va visitar al segle xvii. A la segona meitat del segle xviii fou centre d'un derebey anomenat Hajji Muradoğlu que cap al final del segle es va revoltar contra el govern central però va acabar destituït i executat. Vers 1890 Cuinet estimava la seva població en uns 13.000 habitants, un terç dels quals eren grecs o armenis. El Sal-name del 1906 diu que al wilayat de Khudawendigar hi havia 1532 artesans dels tapissos a la vila d'Uşak en la qual treballaven 6.928 persones. Durant la guerra greco-turca de 1919-1922 fou teatre de forts combats; ocupada pels grecs el 28 d'agost de 1920, allà (exactament al llogaret proper de Göğem que avui ja no existeix en haver estat cobert per les aigües d'un embassament) fou capturat el general Nikólaos Trikupis, el comandant en cap de les forces gregues (2 de setembre de 1922), l'endemà d'ocupar la ciutat; els grecs l'havien incendiat abans d'evacuar-la però fou restaurada. Uşak fou un districte de la província de Kütahya fins al 1953, quan es va crear la província d'Uşak de la que fou declarada capital.

## Referències

* ↑ «TÜİK Kurumsal». [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «MERKEZ NÜFUSU, UŞAK». [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Croesus riches replaced by fakes» (en anglès). BBC News, 29-05-2006.

## Enllaços externs

* (turc) Lloc oficial de la municipalitat d'Uşak
* (turc) Lloc oficial de la prefectura d'Uşak
* (turc) Uşak Online Arxivat 2019-03-02 a Wayback Machine.
# Glam

«Glam» té aquests significats:
* GLAM, acrònim en anglès de les paraules «galleries, libraries, archives, and museums» (pinacoteques, biblioteques, arxius i museus)
* Glam metal, derivació del heavy metal i es va inspirar en el glam rock de la dècada de 1970
* Glam rock, gènere musical de rock and roll i música pop popularitzat durant els anys 70
* Gracie Glam (Raleigh, Carolina del Nord, 1990), actriu porno nord-americana
# Santa Maria degli Angeli (frazione d'Assís)

Santa Maria degli Angeli és una frazione de la comune d'Assís a la Província de Perusa, Úmbria, a la Itàlia central. És a una altitud de 218 metres sobre el nivell del mar. Segons el cens de l'ISTAT de 2001 comptava 6.665 habitants, i és a uns 4 km al sud del nucli d'Assís.
El nom de la ciutat fou usat pels missioners franciscans per a denominar l'actual ciutat de Los Angeles, que ha esdevingut una de les ciutats més grans dels Estats Units d'Amèrica. Hi ha la basílica de Santa Maria degli Angeli, que inclou la Porciúncula, el santuari més sagrat de la família franciscana, ja que St. Francesc d'Assís hi va viure i morir.

## Referències

* ↑ «Tavola: Popolazione residente per sesso - Perugia (dettaglio loc. abitate) - Censimento 2001.». Istituto Nazionale di Statistica. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2020. [Consulta: 4 setembre 2009].
# Paràbola del fariseu i el publicà

La paràbola del fariseu i el publicà és una història narrada per Jesús que apareix a l'evangeli segons Lluc (Lc 18:9-14)

## Argument

Dos homes van a pregar al temple. Un és un fariseu, que es vanta de seguir els ensenyaments divins, de fer dejú i donar almoina. L'altre és un publicà que demana misericòrdia pels molts pecats comesos. Jesús assegura que Déu prefereix el segon home al primer.

## Anàlisi

La paràbola és una evident exaltació de la humilitat. L'orgull és vist com el pitjor pecat dels cristians, perquè és el que va portar Llucifer a revoltar-se contra Déu i a més és el més complicat d'evitar (si hom fa el bé pot estar orgullós de fer-lo i llavors no escapa del pecat). També defensa el penediment, com en altres paràboles (paràbola de l'ovella perduda, paràbola del fill pròdig…), ja que és un mitjà per netejar les culpes i acostar-se a Déu.
Els publicans eren els recol·lectors d'impostos per als romans, una figura molt mal vista a l'època però que Jesús revaloritza en diverses narracions (el mateix Mateu apòstol tenia aquesta professió). Per contra, els fariseus eren els jueus més ortodoxos i pertanyien a la classe alta, però Jesús els critica sovint per la seva hipocresia, segueixen la lletra de la llei però tenen mals sentiments. Aquesta inversió dels papers dels grups socials apareix sovint als evangelis, com a la paràbola del bon samarità, per exemple.
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Cantata, BWV Anh. 8

De la Cantata, BWV Anh. 8 de Bach, l'únic element que es conserva és la pàgina del títol; estrenada, probablement, a Köthen el primer de gener de 1723, de felicitació d'Any Nou al Príncep de la casa d'Anhalt-Köthen. Podria ser idèntica a la BWV 184a de la que tampoc no es coneix res.

## Referències

* ↑ Bach Cantatas Website

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Uiútnoie (Omsk)

* Per a altres significats, vegeu «Uiútnoie».
Uiútnoie (en rus: Уютное) és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 415 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Orcuttieae

Orcuttieae és una tribu de la subfamília de les poòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Genères

* Neostapfia
* Orcuttia
* Tuctoria
# Breuil

«Breuil o Le Breuil» té aquests significats:
* Toponímia:
** Breuil (Marne), municipi francès al departament del Marne
** Breuil (Somme), municipi francès al departament del Somme
** Breuil-Barret, municipi francès al departament de Vendée
** Breuil-Bois-Robert, municipi francès al departament d'Yvelines
** Breuil-Cervinia, centre turístic a la capçalera de la vall de Cervinia, a la regió de la vall d'Aosta
** Breuil-la-Réorte, municipi francès al departament de Charente Marítim
** Breuil-le-Sec, municipi francès al departament de l'Oise
** Breuil-le-Vert, municipi francès al departament de l'Oise
** Breuil-Magné, municipi francès al departament de Charente Marítim
** Le Breuil (Allier), municipi francès al departament de l'Alier
** Le Breuil (Marne), municipi francès al departament del Marne
** Le Breuil (Roine), municipi francès al departament del Roine
** Le Breuil (Saona i Loira), municipi francès al departament de Saona i Loira
** Le Breuil-Bernard, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
** Le Breuil-en-Auge, municipi francès al departament de Calvados
** Le Breuil-en-Bessin, municipi francès al departament de Calvados
** Le Breuil-sous-Argenton, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
** Le Breuil-sur-Couze, municipi francès al departament del Puèi Domat
** Trosly-Breuil, municipi francès al departament de l'Oise
* Miscel·lània:
** École du Breuil, escola d'horticultura de la ciutat de París
** Henri Breuil conegut com «l'abbé Breuil» (1877, Mortain - 1961, L'Isle-Adam), arqueòleg i prehistoriador francès
# Núria Armengol Reig

Núria Armengol Reig (Barcelona, 14 de març de 1949) és una exjugadora, entrenadora i directiva de basquetbol catalana.
Es formà en les categories inferiors del Futbol Club Barcelona. Jugà tota la seva carrera esportiva al Club Esportiu Hispano Francès, competint a la Lliga espanyola de bàsquet. Posteriorment. fou entrenadora i directiva de l'entitat fins a la desaparició de la secció (2000). Per altra banda, fou representant dels clubs de la Primera Divisió femenina i cap a finals de 1984 fou escollida presidenta de la primera Associació de Clubs de Basquetbol Femení de primera divisió, tot i les inicials discrepàncies de la Federació Espanyola. Entre d'altres reconeixements, fou guardona amb la medalla d’or de la Federació Espanyola de Bàsquet i distingida com a Històrica del Bàsquet Català de la Fundació del Bàsquet Català (2002).

## Referències

* ↑ «Núria Armengol Reig». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Román, Jorge. «LA ACEB Femenina ya es una realidad». Mundo Deportivo, 04-01-1985. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ González, José A. «Núria Armengol: "Crearemos nuestra propia asociacion"» (en castellà). Mundo Deportivo, 12-06-1984. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ «Sant Feliu de Llobregat, Capitalitat del Bàsquet Femení 2017, reconeix a 10 històriques del Bàsquet Català». FCBQ, 30-03-2017. [Consulta: 28 juliol 2023].
# Oreophryne notata

Oreophryne notata és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea i, possiblement també, a Indonèsia.

## Referències

* Zweifel, R. 2004. Oreophryne notata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Owstonia tosaensis

Owstonia tosaensis és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest del Pacífic: Japó i Taiwan.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ute Dahl

Ute Dahl és una ballarina nascuda a Kaufbeuren (Alemanya), es va criar a Bad Wörishofen i es va establir a Menorca des de l'any 1974.
Ute Dahl va ser ballarina del Das National Theater Mannheim i, un cop arribà a Maó, creà l'Escuela de Ballet Ute Dahl. A banda de les classes, des dels inicis ha col·laborat amb el Teatre Principal de Maó oferint espectacles propis i, també, coreografies per a les òperes representades. L'any 2004 fou l'escollida per a fer el pregó de les Festes de la Mare de Déu de Gràcia de Maó, com a reconeixement a la seva trajectòria, aportació i lligam amb la vida cultural de l'illa.

## Referències

* 1 2 «"Menorca me fascinó, tenía de ella una premonición, y ahora, tras 36 años aquí, la considero mi isla"» (en castellà), 09-08-2010. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ «Espectáculo de la Escuela de Ute Dahl en Maó» (en castellà). [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Perelló Felani, Francesc. Anuari teatral de les Illes Balears 2005. 1 ed. [Barcelona]: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2007. ISBN 84-8415-950-7.
# Una família de lloguer

Una família de lloguer (títol original en francès, Une famille à louer) és una pel·lícula de comèdia francobelga del 2015 dirigida per Jean-Pierre Améris i protagonitzada per Benoît Poelvoorde i Virginie Efira. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Benoît Poelvoorde com a Paul-André Delalande
* Virginie Efira com a Violette Mandini
* François Morel com a Léon
* Philippe Rebbot com a Rémi
* Pauline Serieys com a Lucie Mandini
* Calixte Broisin-Doutaz com a Auguste Mandini
* Édith Scob com a Madame Delalande
* Nancy Tate com a Sandra
* Rémy Roubakha com a Lucien
* Xavier Mathieu com a Fabian
* Gwendoline Hamon com a dona d'en Fabian

## Referències

* 1 2 «Una família de lloguer». À Punt, 01-01-2024. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ «Benoît Poelvoorde et Virginie Efira sauvent Une famille à louer». Gala.fr.
# Una història diferent

Una història diferent (títol original: A Life less ordinary) és una pel·lícula estatunidenca-britànica dirigida per Danny Boyle, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Celine, la filla de l'amo, és segrestada per un tècnic de neteja (Robert) que acaba de ser acomiadat, i a qui la seva amiga ha abandonat i que escriu una novel·la en la qual no creu ningú.

## Repartiment

* Ewan McGregor: Robert Lewis
* Cameron Diaz: Celine Naville
* Holly Hunter: O'Reilly
* Delroy Lindo: Jackson
* Ian Holm: M. Naville
* Dan Hedaya: Gabriel
* Stanley Tucci: Elliot Zweikel
* Ian McNeice: Mayhew
* Maury Chaykin: Tod Johnson
* Tony Shalhoub: Al
* K.K. Dodds: Lily

## Al voltant de la pel·lícula

* Michel Gondry va fer un clip de la cançó del film Deadweight de Beck Hansen.
* Premiat als Premi Empire de 1998 al millor actor britànic (Best British Actor), Ewan McGregor
* Nominat als premis MTV Movie de 1998 :
** per la millor seqüència de dansa (Best Dance Sequence) amb Cameron Diaz i Ewan McGregor
** per la millor cançó (Best Movie Song) per Beck a Deadweight.
* Crítica
** "Amb un to enginyós i divertit d'allò més estimulant"
** "Fallida comèdia celestial"

## Referències

* ↑ «Una història diferent». esadir.cat.
* ↑ «A Life less ordinary». The New York Times.
* ↑ Palomo, Miguel Angel «Una historia diferente». El País.
* ↑ Ocaña, Javier «Una historia diferente». Cinemanía.
# Una hora más en Canarias

Una hora más en Canarias (en català Una hora més a Canàries) és una pel·lícula dirigida i escrita per David Serrano de la Peña.

## Argument

La Claudia és una dona de trenta anys atractiva i emprenedora que forma una família ideal amb el seu marit i el seu fill. La seva vida és perfecta, àdhuc té un amant anomenat Pablo amb qui s'hi avé molt bé. Tanmateix, un dia en Pablo es cansa de la relació i té un affaire amb l'Elena, una jove afectuosa però molt gelosa quan hi ha altres dones pel mig. La Claudia demana ajuda a la seva germana per recuperar el que és seu i totes dues tramen un pla per reconquerir en Pablo.

## Producció

Està produïda per Telespan 2000 en associació amb La Zona Films i en coproducció amb la productora colombiana Dynamo Capital i Sogecable. Compta també amb la col·laboració de Televisió Espanyola, Canal Plus i Promotur.
# Una insòlita aventura

Una insòlita aventura (títol original: An Awfully Big Adventure) és una pel·lícula britànica del 1995, dirigida per Mike Newell. Ambientada en els anys posteriors a la Segona Guerra Mundial, és l'adaptació d'una novel·la homònima de Beryl Bainbridge. El títol fa referència a una frase en la història de Peter Pan, en que aquest hi diu: "To die will be an awfully big adventure", 'morir seria una insòlita i gran aventura'. Ha estat doblada al català

## Argument

L'argument se centra en una jove adolescent que s'afegeix a una companyia teatral de Liverpool. En el transcurs d'una producció hivernal de Peter Pan, l'obra es converteix ràpidament en una metàfora negra de la condició de la joventut.

## Repartiment

* Alan Rickman - P.L. O'Hara
* Hugh Grant - Meredith Potter
* Georgina Cates - Stella Bradshaw
* Alun Armstrong - Oncle Vernon
* Peter Firth - Bunny
* Carol Drinkwater - Dawn Allenby
* Rita Tushingham - Tieta Lily
* Prunella Scales - Rose Lipton
* Edward Petherbridge - Richard St. Ives
* Nicola Pagett - Dotty Blundell
* Clive Merrison as Desmond Fairchild
* Alan Cox - Geoffrey
* James Frain - John Harbour

## Crítica

La pel·lícula va rebre crítiques diverses; tot i que Alan Rickman i Hugh Grant van ser àmpliament reconeguts positivament, molts espectadors es van mostrar indiferents al seu humor subtil i a l'estructura episòdica. Lisa Schwartzenbaum, de l'Entertainment Weekly, va escriure que "Rickman ... és la cosa més interessant que hi ha en aquest embolic difícil de digerir ... Hi ha un encant esgarrifós en O'Hara, i és la seva energia que mou la història cap al seu inquietant i sorprenent final." Edward Guthmann, del San Francisco Chronicle, va escriure que "no hi ha cap porció sentimental de l'excentricitat britànica, o cap gest gentil cap als teatres amaters o als personatges que els habiten . .. En lloc d'això, és una experiència amarga i desagradable que ens dona totes les raons del món per no involucrar-nos'hi. Newell, que va dirigir Four Weddings amb un toc brillant i profunditat, dona la impressió que no li agraden els seus personatges, i que li és indiferent si a nosaltres tampoc."

## Referències

* ↑ «An Awfully Big Adventure» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Una insòlita aventura». esadir.cat.
* ↑ Schwartzenbaum, Lisa. «An Awfully Big Adventure». Entertainment Weekly, 04-08-1995. [Consulta: 22 abril 2011].
* ↑ Guthmann, Edward. «This Grant 'Adventure' An Awfully Chilly One». San Francisco Chronicle, 16-10-2010. [Consulta: 22 abril 2011].
# Orde de la Corona de Tailàndia

L'Orde de la Corona de Tailàndia (en thai: เครื่องราชอิสริยาภรณ์อันมีเกียรติยศยิ่งมงกุฎไทย) és un dels tres ordes de cavalleria actualment vigents a Bèlgica. És l'orde militar i civil més important de Tailandesa, constituït l'11 de juliol de 1885 amb el nom del rei Chulalongkorn.

## Graus

Hi ha cinc graus:
    Gran cordó
    Gran coix
    Gran oficial
    Commanador
    Oficial
    Cavaller
    Gold Medal
    Silver Medal

## Referències

* ↑ Katalog Künker Auktion 192 (Münzen und Medaillen – Orden und Ehrenzeichen ...), Osnabrück, 2011, S. 340 Arxivat 21 December 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ ราชกิจจานุเบกษา, ประกาศสำนักนายกรัฐมนตรี เรื่อง ลำดับเกียรติเครื่องราชอิสริยาภรณ์ไทย, เล่ม ๑๑๐, ตอน ๒๙ง ฉบับพิเศษ, ๑๒ มีนาคม พ.ศ. ๒๕๓๖, หน้า ๑ Arxivat 17 November 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Oxymycterus delator

Oxymycterus delator és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu al centre-sud del Brasil i l'est del Paraguai.

## Referències

* ↑ Patterson, B.; D'Elía, G.; Pardiñas, U.; Teta, P. Oxymycterus delator. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 agost 2014.
# Teòfanes Cerameu

Teòfanes Cerameu（Θεοφάνης Κεραμεύς) va ser arquebisbe de Tauromenium a Sicília en temps de Roger II de Sicília (1129-1152), que era la ciutat on havia nascut.
Va escriure en grec moltes homilies que són considerades per damunt del nivell de l'època. Nicèfor I de Constantinoble l'anomena Gregori Cerameu, i altres autors Jordi Cerameu. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gregorius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ Smith, William (ed.). «Cerameus, Theophanes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 desembre 2022].