OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georgs Andrejevs

Georgs Andrejevs (Tukums, municipi de Tukums, RSS de Letònia, 30 d'octubre de 1932) és un polític, diplomàtic i metge letó, militant del partit Via Letona. Fou eurodiputat al Parlament Europeu entre 2004 i 2009, així com ministre d'Afers Exteriors entre 1992 i 1994.
De 1953 a 1959 va treballar com a paramèdic a una estació de primers auxilis de Riga. El 1959 va ser admès com a metge i el 1960 com a anestesista. Entre 1959 i 1962 fou cap de departament de la Clínica Pauls Stradiņš de Riga, abans que es traslladés a l'Institut de Medicina de Riga, on va actuar com a investigador (1962-1964), professor (1964-1974) i, finalment, cap de departament (1974-1990).
Andrejevs es va traslladar a la política i va ser membre del Soviet Suprem de Letònia des 1990 fins a 1992, en el que va ser secretari de la Comissió d'Afers Exteriors. Després de la independència de Letònia, va ser elegit diputat de la cinquena Saeima (Parlament letó) des de 1993 fins a 1995. Fou secretari de la Comissió d'Afers Exteriors entre 1993 i 1994, així com tingué el càrrec de cap de la delegació de Letònia al Consell d'Europa. De 1992 a 1994 va ser ministre d'Afers Exteriors de Letònia.
Un cop retirat de la política activa, va ser cap de departament a l'Acadèmia Letona de Medicina entre 1994 i 1995. El 1995 es va convertir en membre de ple dret de l'Acadèmia de Ciències de Letònia.
Com a ambaixador de Letònia, va actuar en primer lloc al Canadà entre 1995 i 1998, i després al Consell d'Europa entre 1998 i 2004.
En aquest període, va ser president dels Representants Permanents dels Ministres del Consell d'Europa de 2000 a 2001, i president del Grup de Treball del Comitè de Ministres per a la cooperació entre el Consell d'Europa i la Unió Europea entre 2001 i 2003. També va ocupar el càrrec de president interí del Cos Diplomàtic d'Europa. L'any 2004 va ser escollit eurodiputat del Parlament Europeu pel seu partit, estant adscrit al grup del Partit de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa, acabant el seu mandat l'any 2009.
Andrejevs és comanador de l'Orde de les Tres Estrelles.

## Referències

* ↑ «Georgs Andrejevs» (en letó). Gramata21.lv, 01-12-2009. [Consulta: 7 abril 2010].
* ↑ «Your MEPs : Georgs ANDREJEVS» (en anglès). Parlament Europeu. [Consulta: 7 abril 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa personal al Parlament Europeu (castellà)
# Golden City

Golden City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 884 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Golden City tenia 884 habitants, 369 habitatges, i 225 famílies. La densitat de població era de 331,4 habitants per km².
Dels 369 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.793 $ i la renda mediana per família de 25.347 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era d'11.192 $. Entorn del 14,6% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Golden City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Golden City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gijs Van Lennep

Jonkheer Gijsbert Van Lennep va ser un pilot de curses automobilístiques neerlandès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va néixer el 16 de març del 1942 a Aerdenhout, Països Baixos. Fora de la F1 va guanyar en dues ocasions (1971 i 1976) les 24 hores de Le Mans.

## A la F1

Gijs Van Lennep va debutar a la quarta cursa de la temporada 1971 (la 22a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 de juny del 1971 el GP dels Països Baixos al circuit de Zandvoort.
Va participar en un total de deu curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en quatre temporades no consecutives (1971 i 1973-1975) aconseguint un sisè lloc (2 cops) com a millor classificació en una cursa i assolí un total de dos punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1971 | Gijs Van Lennep | Surtees | Ford | SUD | ESP | MON | HOL 8 | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA NVS | | | | | - | 0 |
| 1973 | Frank Williams Racing Cars | Williams | Cosworth | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | FRA | GBR | HOL 6 | ALE | AUT 9 | ITA Ret | CAN | USA | 19è | 1 |
| 1974 | Frank Williams Racing Cars | Williams | Cosworth | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL 14 | MON | SUE | HOL NVQ | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | - | 0 |
| 1975 | Ensign | Ensign | Ford | ARG | BRA | SUD | ESP | MON | SUE | BEL | HOL 10 | FRA 15 | GBR | ALE 6 | AUT | ITA | USA | | 19è | 1 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |
# Antoni Desbrull i Boïl d'Arenós

Antoni Desbrull i Boïl d'Arenós (Ciutat de Mallorca, 1745-1827) va ser un polític i científic.
Marquès de Vilafranca de Santmartí, fins que el 1820 es canvià aquesta denominació per la de Casa Desbrull. Cavaller de l'orde militar de Sant Joan de Jerusalem i de la Reial Mestrança de València. Militar, fou tinent i oficial del cos de Milícies Provincials. Intervengué a la guerra d'Alger. Fou el secretari del darrer Gran Mestre de l'Orde de Sant Joan de Malta. Fou un dels fundadors de la Societat Econòmica Mallorquina d'Amics del País (1778).
Els fets de 1808 precipitaren la seva intervenció política. Fou membre de la Junta Suprema del Regne de Mallorca. Fou cap polític de la província de Mallorca (1812-1814) a conseqüència de la nova estructura política de l'estat en proclamar-se la Constitució el 19 de març. Fou batle constitucional de Palma (1814). De tarannà moderat, Ferrer Flórez el qualifica de reformista moderat, no va compartir l'actitud de liberals com Isidoro de Antillón i Miguel de Victorica.
Va promoure una escola de matemàtiques i exercí de professor al Col·legi d'Artilleria de Mallorca (1812-1814). Reuní una selecta biblioteca i deixà escrits d'art, d'agricultura i de matemàtiques, com la Oración pronunciada en l'obertura de la escuela de matemáticas de esta ciudad (1779).

## Obres

* Diario de la Expedición contra Argel con algunas reflexiones (1775).
* Recopilación histórica de la revolución de Malta y últimos sucesos desgraciadors de la Religión de San Juan (1798).
* Oración que en la abertura de la Escuela de Matemáticas de esta ciudad en el día 14 de enero de 1779 presntó el seños Don Antonio Desbrull, Font de la Roqueta, Boil de Arenós y Sureda (1779).
* Memoria sobre la formación de viveros y plantas comunes de donde se dén a los vezinos de cada pueblo gratuitamente los que necesitasen para sus haciendas.
* Derechos de las Naciones con respecto a Constitución y Govierno.

## Referències

* ↑ «Desbrull i Boïl d'Arenós, Antoni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 279. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Ferrer Flórez, Miguel La personalidad de Antonio Desbrull Boïl de Arenós BSAL 56 (2000)297-226
# George Padmore

George Padmore (Arouca (Trinitat i Tobago), 1902 - Londres, 23 de setembre de 1959), nascut amb el nom de Malcolm Ivan Meredith Nurse, fou un trinitarià que esdevingué líder del panafricanisme.

## Biografia

Va néixer a la ciutat d'Arouca, a Trinitat i Tobago. Treballà com periodista a les Índies Occidentals. El 1924 va anar a Tennessee, on va estudiar medicina a la Universitat Fisk. Posteriorment va anar a la Universitat de Nova York, però de seguida fou transferit a la Universitat de Howard. Durant aquest temps, va esdevenir un membre actiu del Partit dels Treballadors dels Estats Units (Comunista) i es canvià el nom pel de George Padmore.
Padmore fou un líder estudiantil afroamericà important, i es va involucrar a la III Internacional, del moviment comunista. A finals del 1929 va abandonar els Estats Units i va anar a la Unió Soviètica, on va encapçalar el Negro Bureau of the Comunist International of Labour Unions (Oficina negre de la Internacional comunista) i fou secretari de la International Trade Union Commitee of Negro Workers (Comitè dels treballadors negres de la internacional).
El 1934, Padmore renuncià als seus càrrecs i va anar a Londres, a on va col·laborar amb C.L.R. James i altres intel·lectuals africans i caribenys. També va organitzar el International African Services Bureau (Oficina de Serveis Internacional Africana) en resposta a la invasió italiana d'Etiòpia, de la que va ser director, i James editor. En la seva capacitat com a líder de l'IASB, Padmore va ajudar a organitzar, el 1945, la Conferència de Manchester, a la que hi van assistir persones com Kwame Nkrumah, Jomo Kenyatta, William Edward Burghardt Du Bois i Jaja Wachuku. Aquesta conferència va treballar per a l'agenda de la descolonització del període post-segona guerra mundial.

## Publicacions

* The Life and Struggles of Negro Toilers (1931)
* How Britain Rules Africa (1936)
* Africa and World Peace (1937)
* The White Man's Duty: An analysis of the colonial question in the light of the Atlantic Charter (with Nancy Cunard) (1942)
* The Voice of Coloured Labour (Speeches and reports of Colonial delegates to the World Trade Union Conference, 1945) (editor) (1945)
* How Russia Transformed her Colonial Empire: a challenge to the imperialist powers (with Dorothy Pizer) (1946)
* "History of the Pan-African Congress (Colonial and coloured unity: a programme of action)" (editor) (1947) reprinted in The 1945 Manchester Pan-African Congress revisited by Hakim Adi and Marika Sherwood (1995)
* Africa: Britain's Third Empire(1949)
* The Gold Coast Revolution: the struggle of an African people from slavery to freedom (1953)
* Pan-Africanism or Communism? The Coming Struggle for Africa (1956)

## Enllaços externs

* El George Padmore Institute (anglès)
* El George Padmore Internet Archive (anglès)

## Referències

* ↑ C. L. R. James, Nkrumah and the Ghana Revolution. London, 1977, Allison & Busby. pp 63 i següents
# Anthony Vanden Borre

Anthony Henri Vanden Borre (nascut el 24 d'octubre de 1987) és un jugador de futbol belga.
Pel que fa a clubs, destacà, entre d'altres, al RSC Anderlecht, ACF Fiorentina, Genoa CFC, Portsmouth FC i Montpellier HSC.
Fou internacional amb la selecció belga.

## Referències

* ↑ «Belgian record for Vanden Borre». UEFA.com, 23-04-2004 [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Anderlecht get more of Vanden Borre». UEFA.com, 18-10-2004 [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Fiorentina, Vanden Borre: "In Florence I learn although I do not play"» (en italian). Tutto Mercato Web, 20-10-2007 [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ Genoa sign pair a skysports
* ↑ «The agent Vanden Borre: "He wants to stay in Genoa"» (en italian). Tutto Mercato Web, 23-06-2009 [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ Vanden Borre Joins Blues Arxivat 21-8-2009 a Wayback Machine.
* ↑ «Belgium midfielder joins Pompey». BBC Sport, 13-08-2009. Arxivat de l'original el 14-8-2009. [Consulta: 13 agost 2009].
* ↑ «Anthony Vanden Borre à Montpellier (officiel)» (en francès). L'Equipe, 08-07-2016 [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ «Groupe pro: Anthony Vanden Borre n'est plus Montpelliérain» (en francès). L'Equipe, 11-01-2017 [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ «Belgium deprived of key trio». UEFA.com, 29-05-2007 [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Belgian - Squad List of Olympics». FIFA.com [Consulta: 23 abril 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-05-14. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Anthony Vanden Borre». eu-football.info. [Consulta: 9 juny 2015].
Vanden Borre amb Bèlgica - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Jocs Olímpics de 2008
1 Bailly •
2 De Roover •
3 Kompany •
4 Vermaelen •
5 Pocognoli •
6 Fellaini •
7 De Mul •
8 Haroun •
9 Mirallas •
10 Vertonghen •
11 Martens •
12 Makabu-Makalambay •
13 Ciman •
14 Mulemo •
15 Simaeys •
16 Vanden Borre •
17 De Smet •
18 Dembélé •
19 Odjidja-Ofoe •
Entrenador: De Sart
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2014
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Kompany  •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 Lukaku •
10 Hazard •
11 Mirallas •
12 Mignolet •
13 Bossut •
14 Mertens •
15 Van Buyten •
16 Defour •
17 Origi •
18 Lombaerts •
19 Dembélé •
20 Januzaj •
21 Vanden Borre •
22 Chadli •
23 Ciman •
Entrenador: Wilmots :
# Annabel Marcos i Vilar

Annabel Marcos i Vilar (Amposta, 1968) és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IX i X legislatures.

## Biografia

Llicenciada en Dret, té postgraus de Dret Urbanístic i de Dret d'Administració Local. Militant de Convergència Democràtica de Catalunya, n'és la presidenta de la secció d'Amposta. De 2003 a 2010 ha estat gerent de la Societat Anònima Municipal de la Gestió d'Amposta. En 2011 va substituir en el seu escó Francesc Xavier Pallarès i Povill, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010, i fins al final de la legislatura fou secretària de la mesa de la Comissió de Salut del Parlament de Catalunya. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 per la província de Tarragona. Fins al final de la legislatura ha estat secretària de la mesa de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural del Parlament de Catalunya. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 formarà part de la candidatura Junts pel Sí per la província de Tarragona.
Des de l'1 de març de 2016 fins al 3 d'abril de 2018 ha estat directora de l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya, destituïda pel 155 per haver transportat urnes de l'1-O.
El juny de 2018 va ser nomenada secretària d'Administració i Funció Pública del Departament de Polítiques Digitals i Administració de la Generalitat de Catalunya i ocupant el càrrec l'any 2019 va concórrer a les eleccions municipals com a número dos per Junts per Amposta (PDeCAT) que va viure la pitjor jornada electoral del partit a l'obtenir un únic regidor.

## Referències

* ↑ Annabel Marcos Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a ebredigital.cat
* ↑ Fitxa del Parlament de Catalunya Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., IX Legislatura
* ↑ Fitxa del Parlament de Catalunya Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., X Legislatura
* ↑ CDC situa els consellers Munté, Rigau i Gordó a la llista de Junts pels Sí, La Vanguardia, 30 de juliol de 2015
# Gerardo Antonio Noriega Santoveña

Gerardo Antonio Noriega Santoveña (Cué, Llanes, Astúries, Espanya, 10 de març del 1982) és un futbolista asturià. Juga a la posició de migcampista amb el Niki Volos FC de la Tercera Divisió de Grècia.

## Carrera esportiva

Els seus inicis van tenir lloc a l'Escola de Futbol de Llanes i en les categories inferiors del C. D. Llanes, fins que als catorze anys va ingressar a l'Escola de futbol de Mareo. La temporada 1998-99 va jugar en la Lliga Nacional Juvenil, encara que també va disputar diversos partits en la Divisió d'Honor i dues trobades en Segona Divisió B amb el Real Sporting de Gijón B. En el seu segon any com a juvenil va jugar vint-i-vuit partits i va marcar nou gols en la Divisió d'Honor, a més de participar en cinc trobades amb el filial blanc-i-vermell.
La temporada 2000-01 va passar definitivament a formar part de la plantilla del Sporting "B", i va jugar trenta-un partits en els quals va marcar tres gols. En la campanya 2001-02 va disputar vint-i-nou partits i va marcar dos gols, però el filial sportinguista va descendir a Tercera Divisió. Aquesta mateixa temporada va debutar amb el primer equip en Segona Divisió; va ser el 24 de març de 2002 enfront del C. F. Extremadura en l'estadi Francisco de la Hera. La temporada 2002-03 va jugar trenta-quatre partits en Tercera i va marcar nou gols, a més de disputar de nou un partit amb el Sporting en Segona Divisió.
A partir de la temporada 2003-04 va ser incorporat permanentment al primer equip i va participar en dotze partits. Durant les següents tres campanyes va arribar a jugar noranta-quatre partits amb el Sporting en els quals va aconseguir nou punts. Al començament de la temporada 2007-08 va fitxar pel Polideportivo Ejido, amb qui va signar un contracte per quatre temporades, encara que solament va romandre la primera d'elles pel descens del club a Segona Divisió B. Va jugar vint-i-nou partits i va marcar tres gols.
El 13 d'agost de 2008 es va confirmar el seu fitxatge per l'Hèrcules CF, on va estar dos anys i va aconseguir en la temporada 2009-10 l'ascens a la Primera Divisió. El 10 d'agost de 2010 es va fer oficial el seu fitxatge pel Club Gimnàstic de Tarragona per una temporada després de desvincular-se el jugador del Poli Ejido, club que encara posseïa els seus drets. El 21 d'agost de 2012 va signar pel Real Avilés C. F. de la Segona Divisió B. Després de començar la temporada 2015-16 a l'Urraca C. F., en gener de 2016 fitxà pel Niki Volos FC de la Tercera Divisió de Grècia.

## Referències

* 1 2 «Fichaje de Gerardo Noriega por el Niki Volos». On Volos, 08-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-01-11. [Consulta: 11 gener 2016].
* ↑ Menor, Santy. «Gerardo Noriega ficha por el Real Avilés tras un mes de espera». El Comercio, 22-08-2012. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ «Gerardo Noriega refuerza al Urraca de Tercera». La Nueva España, 02-10-2015. [Consulta: 4 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Gerardo a BDFutbol
* Gerardo, Fitxa a Soccerway
# Aparició de Jesús al camí d'Emmaús

L'aparició de Jesús al camí d'Emaús és un episodi narrat als evangelis que explica com Jesús, un cop resucitat, va establir contacte amb Clopas d'Emmaús i un altre deixeble sense que aquests el reconeguessin mentre caminaven cap a la localitat d'Emmaús. Va ser només al sopar posterior on es va revelar. El tema ha esdevingut popular en la representació artística al llarg dels segles, especialment des del renaixement, amb obres de Caravaggio o Albrecht Dürer entre d'altres.

## Anàlisi

La interpretació més comuna d'aquest passatge evangèlic dona èmfasi al fet que és quan Jesús parteix el pa que els deixebles el reconeixen, és a dir, l'acte de l'eucaristia revela a l'autèntic Crist, que fins aleshores pot estar a prop però ser invisible o no evident per als creients. També es fa èmfasi que l'aspecte de Jesús ha canviat després de la mort, és un altre ésser i per això no es reconeix d'entrada a les diverses aparicions. Per acabar, cal destacar la voluntat de Jesús de donar proves per a la fe mostrant-se als deixebles en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ Chenu, Bruno (2006). Los discípulos de Emaús. Madrid: Narcea. p. 11. ISBN 84-277-1502-1
# Antonio Doblas Santana

Antonio Doblas Santana, més conegut com a Toni Doblas, (Sevilla, 5 d'agost de 1980) és un exfutbolista andalús que jugava a la posició de porter.

## Carrera esportiva

Va jugar el seu primer partit en la temporada 04-05 després que Toni Prats es lesionés davant el Reial Madrid. Doblas era el tercer porter de l'equip, però va saber aprofitar la seva oportunitat al lesionar-se Toni Prats i Contreras. Després del seu debut davant el Getafe CF, va jugar 35 partits seguits, sent la gran sorpresa de la lliga i duent al Reial Betis a la final de Copa del Rei al aturar dos penals enfront de l'Athletic Club. L'equip bètic va guanyar la copa enfront d'Osasuna, 28 anys després del seu últim títol. El Real Betis va aconseguir el passi a la prèvia de la Champions League i Toni Doblas va ser clau en superar aquesta fase a l'aturar altre penal davant l'AS Mònaco.
La temporada 2007-08 es va lesionar de gravetat durant un amistós a Alcalá de Guadaira, i per aquest motiu el club no li va oferir la renovació. La temporada 2008-09 juga al Reial Saragossa, club amb el qual es compromet per una única temporada. Durant la seva estada en el club aragonès és suplent fins a mitjan temporada, quan l'entrenador Marcelino García Toral decideix donar-li una oportunitat per tot el treball i esforç realitzat. Immediatament convenç a club, afició i cos tècnic de la seva qualitat. No obstant això, en contra de les aparences, a final de temporada el club realitza al jugador una oferta que no li convenç. Per això, se sent poc valorat i finalment no renova amb el Saragossa.
El novembre de 2009 el jugador sevillà fitxa per la SD Huesca després de passar els darrers mesos a l'atur entrenant amb el Cerro del Águila. El 2015, després de passar per altres equips europeus com el Nàpols o l'HJK Helsinki, és contractat en nou repte a la segona divisió B per la Unió Esportiva Cornellà.

## Referències

* ↑ «Toni Doblas, nuevo portero del Cornellá» (web) (en castellà). Marca, 19-03-2015 [Consulta: 13 maig 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Antonio Doblas Santana - Lloc web oficial
# Antonio Domínguez Martínez

Antonio Domínguez Martínez (Sotopalacios, 14 de setembre de 1933 - Girona, 10 de gener de 2008) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Les seves posicions més habituals eren les d'interior o extrem esquerre. El seu primer club fou el Xerez Deportivo, on jugà durant cinc temporades, totes elles a segona divisió. L'any 1958 fitxà per l'Atlètic de Madrid, però la forta competència que tenia a la seva posició amb Joaquín Peiró i Enrique Collar, el portaren a ser cedit al Rayo Vallecano i al CD Tenerife, ambdós a segona, assolint amb el club de Tenerife l'ascens a primera. La temporada 1961-62 debutà a primera divisió amb l'Atlètic madrileny de José Villalonga, temporada en la qual guanyà la Copa del Generalísimo i la Recopa. L'any 1962 fitxà pel RCD Espanyol de la mà d'Heriberto Herrera, que ja l'havia tingut al Tenerife. Jugà dues temporades de blanc-i-blau, una a segona, assolint l'ascens, i una a primera. Després fitxà pel Reial Valladolid, on es retirà el 1965.
Un cop retirat com a futbolista establí la seva residència a Catalunya, exercint tasques d'entrenador al CF Tordera.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Adiós a Antonio Domínguez, "El Corto"». eldia.es, 28-02-2008. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 «Antonio Domínguez Martínez». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-09-2012. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Gonçalbo de Roda

Gonçalbo de Roda fou un barber nascut a València que participà durant la revolta a la ciutat de València en el context de la Guerra de la Unió a l'Abril de 1348. Durant aquesta revolta, unes quatrecentes persones van assaltar el Palau Reial de València i van obligar Pere el Cerimoniós i la seua esposa a ballar cançons satíriques entonades per Gonçalbo de Roda.
Gonçalbo fou torturat i morí en la repressió posterior a la derrota de la revolta tal com queda reflectit en els registres de l'época:
"Ítem, lo dit en Gonçalbo de Roda sia rosega e sia-li tolta la lengua, e enaprés penjat en manera que muyra"

## Referències

* ↑ Furió, Antoni. Història del País Valencià. València: Tres i Quatre, Abril 2001. ISBN 84-7502-631-1.
* 1 2 Ferragud Domingo, Carmel. Medicina i promoció social a la baixa edat mitjana: Corona d'Aragó, 1350-1410. Editorial CSIC, 2005, p. 229. ISBN 978-84-00-08353-3 [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ Monerris, Encarna García; Seco, Mónica Moreno; Benedicto, Juan I. Marcuello. Culturas políticas monárquicas en la España liberal: Discursos, representaciones y prácticas (1808-1902) (en anglès). Universitat de València, 2013. ISBN 9788437093253.