OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (5261) Eureka

L'asteroide (5261) Eureka es va descobrir en l'Observatori de Monte Palomar el 20 de juny de 1990 i va resultar ser el primer asteroide troià conegut de Mart que ocupa el punt de Lagrange L$_5$ de Mart. La seva distància que varia només 0,3 ua durant cada revolució (amb una tendència secular, de distància d'1.5-1.8 UA al voltant de 1850 a 1.3-1.6 UA cap al 2400). Les distàncies mínimes a la Terra, Venus i Júpiter són 0.5, 0.8 i 3.5 UA, respectivament.
La integració numèrica a llarg termini efectuades per Kimmo A. Innanen i Seppo Mikkola demostren que l'òrbita és estable per a un temps de diversos milions d'anys.
Des de llavors, s'han identificat altres Troians de Mart; a saber 1999 UJ7 en el punt L $_4$ i 1998 VF31 del 2001 DH47 del 2001 FG24, i 2001 FR127 en el punt L $_5$. Els asteroides coorbitals 1998 QH56 i 1998 SD4 no es consideren com a Troians perquè no són estables i seran allunyats per la gravitació de Mart en els pròxims 500.000 anys.
Això no obstant, a partir de 2005, el Minor Planet Center no reconeix oficialment cap asteroide troià de Mart:" a la llum d'algunes especulacions recents poc fidedignes d'un grup de discussió Yahoo d'astronomia".
L'espectre en l'infraroig per a este asteroide és típic d'un asteroide tipus A, i l'espectre visual és consistent amb una forma evolucionada de condrita anomenada angrite. Un asteroide de color roig, amb un moderat albedo. L'asteroide ha d'haver estat en esta òrbita estable del punt de Lagrange L$_5$ de Mart durant la major part de la història del Sistema solar.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (5001-6000)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 9 novembre 2023].
* 1 2 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=5261.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «List Of Martian Trojans». [Consulta: 18 juny 2012].
Viccionari
# (534) Nassovia

(534) Nassovia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 19 d'abril de 1904 per Raymond Smith Dugan des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està nomenat per la llatinització de la paraula Nassau, nom del primer edifici de la Universitat de Princeton.
Nassovia forma part de la família asteroidal de Coronis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Families of Asteroids. Second Paper» (en anglès). Japanese Journal of Astronomy and Geophysics, 5, 1927, pàg. 137-166.

## Enllaços externs

* «(534) Nassovia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 14 maig 2015].
# Rosa Maria Noguer Carbonés

Rosa Maria Noguer Carbonés (les Planes d'Hostoles, la Garrotxa, 1954) és una poeta catalana i mestra jubilada. És autora de quinze llibres de poemes de temàtiques diverses. És membre del grup literari Amics de les Lletres Garrotxines. Ha obtingut diversos premis literaris:
* 1r Premi Puigmartí de Maçanet de la Selva (2009),
* 1r Premi Alba de Cunit (2009 i 2010),
* 2n Premi Poesia Ametista d'Arbúcies (2008,2010 i 2014),
* XXVI Premi de Poesia Mn.Narcís Saguer de Vallgorguina (2010)
* 1r Premi Dones Poetes de la Garrotxa (2011)
* XIX Premi Josep Fàbregas Capell, vila de Sallent (2012)
* 1r Premi del jurat popular de l'Esplai d'Olot (2013-2014)
* 1r Premi del jurat tècnic de l'Esplai d'Olot (2014)

## Obres

* A l'Ombra (2006)
* Enllà del gris (2007)
* Pessics de tarda (2007)
* Sueños de azahar (2008, amb Antonio Capel)
* Retorn (2008)
* Amb dits de seda (2009)
* Al fons, una mirada (2010)
* Al compàs dels dies (2010,2014)
* Arpegi de sonets (2011)
* Rere el llegat de Pandora (Témenos Edicions, 2011, XXVI Premi MN. Narcís Saguer)
* Dins la pell (2011, amb la poeta Maria Dolors Figueres i el fotògraf Josep Maria Julià)
* Una mar, un amor (2012)
* De veu en veu (2013, XIX Premi Josep Fàbregas i Capell)
* Amb ulls d'infant (autoeditat, 2014)
* Farem el cim! (Emboscall, 2014)
* Cercles captius (Emboscall, 2015)
* Entre l'herba i la solitud (Emboscall, 2015)
* Jo i l'Altra (Emboscall, 2017)

## Referències

* ↑ «Què volen dir les expressions ‘cossi’, ‘catiusques’ o ‘fiambrera’?». Garrotxa Digital, 18-08-2022. [Consulta: 18 setembre 2022].
* 1 2 3 4 5 6 «Poesia per al país, a les Planes». El Punt Avui. [Consulta: 11 març 2016].
# Rosa Maria Marcé i Recasens

Rosa Maria Marcé i Recasens és una química, catedràtica del departament Química Analítica i Química Orgànica de la Universitat Rovira i Virgili (URV). S’ha especialitzat en el camp de les tècniques cromatogràfiques aplicades a problemes mediambientals.
Va graduar en Ciències Químiques el 1987 a la Facultat de Química de Tarragona, que aleshores pertanyia a la Universitat de Barcelona. Va doctorar a la mateixa universitat el 1991 amb una tesi sobre tècniques per determinar els àcids carboxilics en vins i com a catedràtica va dirigir una petita vintena de tesis (2021). Publica sobretot sobre l'analisi química d'aigües pol·luïdes i l'analisi mediambiental. Ja el 2010 va ser classificada com una de les dinou investigadors de la URV amb més impacte internacional, per la quantitat de cites dels seus articles.
Des de febrer 2020 és vicepresidenta de la Societat catalana de química, filial de l'Institut d'Estudis Catalans.
Per una bibliografia extensa de les publicacions científiques vegeu «Open Researcher and Contribut ID (ORCID)». o «Obra de Rosa Maria Marcé i Recasens» a Dialnet.

## Referències

* 1 2 Farreny, Meritxel «25 científiques que has de conèixer». Núvol, 05-02-2019.
* ↑ «Rosa Maria Marcé Recasens». Centre d'Estudis de Dret Ambiental de Tarragona (CEDAT). [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ –. Aplicacio de diferents tecniques d'optimitzacio a la determinacio per hplc d'acids carboxilics en vins (Tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona, 1991.
* 1 2 «Obra de Rosa Maria Marcé i Recasens» a Dialnet.
* ↑ «Dinou investigadors de la URV, entre els experts amb més impacte internacional». Reus Digital, 27-12-2010. [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ «La professora de la Facultat de Química, Rosa Maria Marcé, és nomenada vicepresidenta de la Societat Catalana de Química». URVacti@, 04-03-2020.
# Riu Innoko

L'Innoko és un riu de l'oest d'Alaska. El riu neix a Cloudy Mountain a les muntanyes Kuskokwim, per dirigir-se primer cap al nord i després cap al sud-oest fins a unir-se al riu Yukon un cop passat Holy Cross.
El riu té uns 805 km de llargada. La part superior del riu forma part de l'Innoko National Wildlife Refuge.
El seu nom és com probablement anomenaven els Deg Hit'an al riu. L'administració colonial russa també anomenà el riu Shiltonotno, Legon o Tlegon, Chagelyuk o Shageluk i Ittege.

## Principals afluents

* Paimiut Slough
** Reindeer River
* Iditarod River
** Yetna River
** First Chance Creek
* Mud River
* Dishna River
** Coffee Creek
** Tolstoi Creek
*** Madison Creek
*** Mastodon Creek
**** Hurst Creek
* Taft Creek
* Finland Creek
* Scandinavian Creek
* North Fork Innoko River
** Tango Creek
** West Fork North Fork Innoko River
* Colorado Creek

## Enllaços externs

* USGS Geographic Names Information System (GNIS) Innoko River (accés 12 de setembre de 2010)
# Rundi

El rundi o kirundi és un idioma del continu dialectal Rwanda-Rundi, un conjunt de parles mútuament comprensibles que s'estén per la zona de Burundi i països veïns. És una de les llengües bantus de la branca nord-oriental i es calcula que posseeix uns 9 milions de parlants nadius.
Té cinc vocals, que poden adoptar el valor de llargues o breus, una vintena de consonants i tons que afecten el sentit de la frase (que adopta l'ordre SVO). El nombre gramatical es forma amb un prefix, com altres idiomes de la mateixa família lingüística. En la conjugació verbal adquireix molta importància l'aspecte, per sobre del temps o el nombre de complements exigits (valència).

## Referències

* ↑ «"Världens 100 största språk 2007». A: Nationalencyklopedin.
# 37 d'Aquari

37 d'Aquari (37 Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. Té una magnitud aparent de 6,64. Es tracta d'una estrella hipergegant; posseeix una magnitud absoluta de 0,98 i la seva velocitat radial positiva indica que l'estrella s'allunya del sistema solar.

## Observació

Es tracta d'una estrella situada a l'hemisferi celeste austral, molt a prop de l'equador celeste; el que comporta que pugui ser observada des de totes les regions habitades de la Terra, exceptuant el cercle polar àrtic. A l'hemisferi sud sembla circumpolar només en les àrees més internes de l'Antàrtida, sent de magnitud 6,6 no és observable a ull nu, però és fàcilment visible amb uns binoculars petits. El millor període per a la seva observació és entre els mesos d'agost i desembre. El període de visibilitat és pràcticament el mateix en els dos hemisferis degut a la seva posició propera a l'equador celeste.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
# Verteuil-sur-Charente

Verteuil-sur-Charente és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. El 2018 tenia 594 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Dieta Imperial

La Dieta Imperial (Reichstag) era el parlament del Sacre Imperi Romanogermànic.
El mateix nom va ser utilitzat dins de la Confederació Alemanya del Nord i l'Imperi d'Alemanya fins a 1945.

## Referències

* ↑ «Dieta Imperial». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ferriol (Lladurs)

Ferriol, anomenada també Ferriols o Farriols és una masia, actualment restaurada, situada al poble de Timoneda pertanyent al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta masia
# Transport express régional

El Transport exprés regional, conegut amb les sigles TER, (francès: Transport express régional) designa una marca comercial de SNCF Voyageurs que s'aplica als trens i autocars que operen en virtut d'acords amb les regions. El terme TER s'utilitza per designar tota l'activitat regional de transport o un tren que forma part d'aquesta activitat (tren exprés regional). Tots els trens de servei regional i local operats per SNCF Mobilités són trens TER, excepte a l'Illa de França, on s'utilitza la marca Transilien. Els trens TER organitzats per regions veïnes, però, donen servei a les estacions de París.

## Història
### Les fites de la regionalització

* 1 de gener de 1970: primer acord entre SNCF per una banda i DATAR així com el Ministeri de Transports d'altra banda, per al servei Métrolor Nancy - Metz - Thionville. El departament de la Mosel·la estava disposat a comprometre's amb aquesta convenció, però no el departament de Meurthe i Mosel·la. Després dels dos primers anys d'experimentació, l'acord fou signat pels dos departaments.
* juliol / août 1970: introducció del segon servei programat a les províncies, Métrazur, entre Canes, Niça i Menton. Limitat només a les vacances escolars d'estiu fins al 1979, el servei fou finançat per la mateixa SNCF durant les dues primeres temporades, després fou objecte d'un acord amb DATAR i el Consell General dels Alps Marítims.

## Llista dels TER per regió

* TER d'Alvèrnia-Roine-Alps
* TER de Borgonya-Franc Comtat
* TER del Gran Est (TER Fluo Grand Est)
* TER dels Alts de França
* TER de Normandia
* TER de Bretanya (TER BreizhGo)
* TER del Centre-Vall del Loira (Rémi)
* TER de Nova Aquitània
* TER d'Occitània
* TER del País del Loira (Aléop en TER)
* TER de Provença-Alps-Costa Blava

## Vegeu també

* SNCF
* Consell Regional

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial
# Pic dels Bessons Ravier

El Pic dels Bessons Ravier o pic dels Gemelos Ravier és una muntanya de 3.160 m d'altitud, amb una prominència de 31 m, que es troba al massís de Pocets, província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# La Cuba

* Per a altres significats, vegeu «Cuba (desambiguació)».
La Cuba és un municipi de la província de Terol, es troba a la comarca del Maestrat aragonès. El 2023 tenia 51 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Lamayuru

El gompa, o monestir, de Lamayuru es troba al districte de Ladakh (Jammu i Caixmir, Índia), proper a la vall de l'Indus, a la riba esquerra i en una zona elevada. Els edificis estan assentats sobre un terreny format per les restes del fons d'un antic llac dessecat, que configura un paisatge força particular.
També és conegut amb el nom de monestir de Tharpa Ling. Es tracta d'un dels conjunts més antics de la regió i pertany a l'orde kagyu. La llegenda diu que un dels fundadors d'aquest orde, Naropa (1016-1100), va meditar en una cova propera. Anteriorment un dels deixebles de Buda, l’ahrat Nyimagongpa, havia fet un viatge aeri sobrenatural fins aquest indret i havia obert una bretxa al llit del llac, dessecant-lo i deixant als pobladors noves terres cultivables.
Rinchen Sangpo (958-1055), a qui hom li atribueix la fundació d'una llarga llista de monestirs, va aixecar diversos edificis, origen dels actuals. A finals del segle xvi el rei Jamyang va donar aquest monestir a un lama kgyupa en agraïment per una curació miraculosa.
El temple de Sengesang és la resta més antiga del monestir, que és ocupat per uns dos centenars de monjos. El monestir s'assenta en diverses construccions, nivells i èpoques. Guarda una àmplia col·lecció d'imatges i pintures murals.

## Bibliografia

* Ladakh-Zanskar, Charles Genoud, Philippe Chabloz. Ed. Olizane, Ginebra, 2002
* Ladakh, Nina Rao. Roli Books, Nova Delhi, 2001
* Gompa de Lamayuru
* Gompa de Lamayuru
* Chortens a l'exterior del monestir
* Interior d'una capella
* Sala d'oracions
* Pintura mural del monestir
# La Goda

La Goda és un antic poble del municipi d'Argençola, a la comarca de l'Anoia. Està situat al sud del municipi, sobre un turó de 706 m d'altitud a la caplçalera del torrent de la Goda. Conté l'església de Sant Pere de la Goda.
L'antic terme formà, al s. XIX, un municipi amb Clariana (Clariana i la Goda).

## Referències

* ↑ «la Goda | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 juliol 2019].
# Cow wallpaper

El Cow wallpaper (en català, el Fons de vaca) és una obra d'Andy Warhol va ser el primer d'una sèrie de dissenys de fons que va crear entre anys seixanta i els anys vuitanta. Una part de l'obra de Warhol ha estat descrita com a Keatonesque.
Segons Warhol, la inspiració pel tema de vaca li va provenir del comerciant d'art Ivan Karp:
| « | "Una vegada em va dir, 'Per què no pintes algunes vaques, són tan meravellosament pastorals i una imatge tan duradora en la història dels arts.' (Ivan va parlar així.) No sé com de 'pastoral' esperava que les fes, però quan va veure els enormes caps de vaca — rosa brillant en un fons groc brillant — que anava a tenir fet en rotlles de paper de paret, es va impressionar. Però després que d'un moment va explotar amb: 'són super-pastoral! Són ridícules! Són abrasadorament brillants i vulgars!' Vull dir, li van encantar aquelles vaques i per la meva següent exposició va empaperar la galeria amb ells." | » |
| — Andy Warhol |||

## Referències

* ↑ «Andy Warhol Biography (1928-1987)» (en anglès). Art Experts. Arxivat de l'original el 2014-01-16. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ Warhol, A & Hackett, P. (1980) "Popism: The Warhol Sixties", Harcourt Brace Jovanovich.
# L'últim home que parlava català

L'últim home que parlava català és una novel·la de l'escriptor i diplomàtic Carles Casajuana, publicada a Barcelona per l'Editorial Planeta el 2009, i que va guanyar el Premi Ramon Llull de novel·la del mateix any.

## Argument

Ramón Balaguer és un escriptor que ha demanat una excedència per tal de dedicar-se a escriure una novel·la que té a veure amb una separació d'una parella. Viu en un bloc d'edificis del barri de la Ribera on només queda ell i li fan assetjament immobiliari per tal que abandoni el pis i així el propietari, un tal Soteras, tingui via lliure per reformar-lo i fer un autèntic joc d'especulació. Però ell no el vol deixar, almenys no fins que no acabi la novel·la, a la qual ha dedicat molts esforços de concentració i econòmics.
Un dia veu com algú ha ocupat un dels pisos buits, es pensa que és una jugada de Soteras i s'intranquil·litza, però descobreix que es tracta d'un ocupa espontani i que a més és escriptor, de nom Miquel Rovira. Està escrivint una novel·la sobre l'últim home que parlava català, des d'un punt de vista policíac, esbrinant les causes i en un principi sense discurs moral. Durant la novel·la anirem veient el procés d'escriptura i el contingut d'aquesta novel·la.
Rovira coneix Balaguer d'altres novel·les que ha escrit, però li critica que escriu en un castellà forçat, massa català, cosa que Balaguer no troba encertat. Entre ells sorgeix una amistat i comencen a fer coses junts. Un dia van a sopar amb la colla d'en Rovira i Balaguer pot veure com són tots bastant fonamentalistes amb el català, però alhora també la Rosa, la parella d'en Miquel, amb qui comença una relació amorosa.
Rovira quan sap el seu embolic s'empipa, però el perdona a través de la passió literària i creadora que tenen tots dos. Mentrestant, Soteras continua assetjant Balaguer, descobreix Rovira i tapia la porta del pis que ocupava. També la relació entre en Balaguer i la Rosa va a més, però quan aquesta veu que la literatura és més important que ella, que no es decideix a agafar els diners que li ofereixen pel pis i iniciar una vida en comú, el deixa. Al final també assistim a la conclusió de la novel·la sobre la desaparició del català de Rovira. A més, veiem com resta oberta la història de l'assetjament de Balaguer i la seva novel·la.
La novel·la és una reflexió sobre la situació de la llengua i sobre la literatura i el procés de creació, els autors, la seva tria lingüística i com la literatura és incompresa i costa d'entendre els qui la fan.

## Referències

* ↑ http://www.vilaweb.cat/noticia/3449410/noticia.html Arxivat 2018-03-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa del llibre a Grup62 Arxivat 2010-12-28 a Wayback Machine.
# La Fàbrica (Cornellà del Terri)

La Fàbrica és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció industrial amb un cos principal de planta rectangular i diferents volums annexes. L'edifici principal es desenvolupa en planta baixa i dues plantes superiors i pertanys al tipus de fàbrica de pisos. L'estructura és formada per parets de càrrega de maçoneria i les façanes són arrebossades. Aquesta segueixen clarament la tipologia industrial de l'època, amb paraments plans i obertures de composició vertical. La coberta és de teula àrab a dues vessants. És interessant destacar la xemeneia existent, construïda amb obra de fàbrica amb un basament de planta quadrada i la resta cilíndrica.

## Història

Actualment la fàbrica és una filatura i també blanqueja fil. Hi ha notícia de l'existència a Borgonyà al llarg del segle xvi d'una indústria del coure anomenada La Farga d'Aram, i al segle xviii hi ha en funcionament un molí paperer.
Aquesta fàbrica tèxtil és una de les que va permetre a Borgonyà mantenir-se com el centre industrial més important de la Vall del Terri.

## Referències

* 1 2 3 «La Fàbrica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# La Fàbrica (Artesa de Segre)

La Fàbrica és un conjunt del municipi d'Artesa de Segre (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Era una fàbrica de filats de cotó amb 8660 peus, que donava feina a 259 treballadors. Feta de segle xx va quedar en desús el 1965.

## Descripció

És un edifici industrial aïllat, amb un cos principal d'administració i un cos lateral més allargat de treball. El cos principal, simètric, remarca l'entrada i l'espai de rebedor. Ràfecs assenyalant les alçades de planta baixa i pis. Finestres d'arc rebaixat. El cos lateral, més neutre estilitza els recursos constructius per donar-li més ritme, tot potenciant una mena de rosassa de totxo ceràmic. És l'element més important de l'edifici noucentista.
L'habitatge del cap és una casa unifamiliar aïllada de planta baixa i pis. Aquesta està feta d'elements de totxo ceràmic que remarquen les alçades i les línies horitzontals d'aquesta. Molt decorada i ús de fusta en les finestres.
Els habitatges dels treballadors són habitatges en filera de planta baixa i dos pisos amb sòcol de pedra. L'accés consisteix en un arc de mig punt i composició, en general, simètrica i predomina l'horitzontalitat. Finestres agrupades per tal de remarcar l'horitzontalitat i balconeres que fan de contrapunt.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Fàbrica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 gener 2016].
# Dabik

«Dabik» té aquests significats:
* Dabik (Síria), ciutat de Síria, al districte d'Azaz, a la governació d'Alep
* Dabik (Egipte), antiga ciutat d'Egipte a la rodalia de Damiata
# La cárcel de Cananea

La cárcel de Cananea és una pel·lícula de western mexicana dirigida per Gilberto Gazcón el 1960 i protagonitzada per Pedro Armendáriz. Va participar en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1961.

## Argument

Pedro és un gendarme federal que segueix el rastre d'un criminal jove, Ramón. Però després que el captura, en el viatge de tornada els dos homes comencen apreciar-se, mentre que tots dos contemplen la presó que espera al final del seu viatge.

## Repartiment

* Pedro Armendáriz... Pedro
* Agustín de Anda... Ramón
* Sonia Furió... Rebeca
* Tere Velázquez... Margarita
* Andrés Soler ... Don Domingo
* Carlos López Moctezuma ... Don Juan
* Félix González ... Rosendo
* José Chávez Trowe ... Camperol

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1960 al web del Festival

## Enllaços externs

* La cárcel de Cananea, pel·lícula sencera a Facebook