OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sven Kjellström

Sven Kjellström (Luleå Cathedral Assembly, 30 de març de 1875 - Sankt Matteus, 5 de desembre de 1950) va ser un violinista suec. Va ser el pare d'Ingrid Kjellström.

## Biografia

Kjellström va ser estudiant al conservatori d'Estocolm el 1888–1892 i després d'un període de feina com a violinista a l'Orquestra de la Royal Court com a solista i professor. El 1897–1899 va continuar estudis a París, on el 1900–1904 va ser el primer violinista de l'Orquestra Colonne i membre del Quartet Viardot. Després d'activitats concertístiques a París, Londres, Berlín i Copenhaguen el 1909, va tornar a Serige, on aviat va prendre una posició destacada en termes musicals. Va ser cofundador de l'Associació de Música de Cambra el 1911 i el mateix any va fundar el seu propi conjunt de quartets, que durant els seus 18 anys de carrera va contribuir en gran manera a l'auge de la cultura de música de cambra sueca. El 1914-1917 i el 1923-1928, Kjellström també va ser el primer concertista de l'Associació de Concerts d'Estocolm. A partir del 1929 fou director del Conservatori i el mateix any fou nomenat professor. Va ser elegit el 31 d'octubre de 1912 com a membre 542 de la Royal Academy of Music i va rebre el Litteris et Artibus el 1915.
Kjellström estava molt interessat en la música folk i treballava tant com a executor com a assessor de les reunions de violins.

## Fonts

* Carlquist, Gunnar, red (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 15. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. sid. 488.

## Referències

* ↑ Sven Kjellström, Svenskt biografiskt lexikon, Svenskt Biografiskt Lexikon-ID: 11554, läs online, (Källa från Wikidata)
* ↑ Axel V. Sundkvist: Sven Kjellström i Svenskt biografiskt lexikon (1975-1977)
* ↑ Nyström, Pia; Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie (1996). Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995. Kungl. Musikaliska akademiens skriftserie, 0347-5158 ; 84 (2., rev. och utök. uppl.). Stockholm: Musikaliska akademien. Libris länk. ISBN 91-85428-99-X (inb.)
* ↑ Bra Böckers lexikon, 1977
# Alfonso Eduardo Pérez Orozco

Alfonso Eduardo Pérez Orozco (Montellano, 1940 - Madrid, 7 de gener de 2021), també conegut com a Alfonso Eduardo, fou un periodista espanyol.

## Trajectòria

Va començar la seva experiència radiofònica el 1960, en la, en aquests anys, emissora pirata Ràdio Vida, on tenia un programa diari d'una hora titulat "Hit Parade", que més tard va passar a denominar-se "Es grande ser joven".
Especialitzat tant en cinema com en flamenc, es va fer popular en els anys setanta quan va dirigir i va presentar, al costat del crític Alfonso Sánchez, el programa sobre el setè art Revista de Cine (1974-1981) a Televisió espanyola.
Durant els anys d'emissió del programa va compaginar la seva labor en TVE amb l'assessoria musical i cinematogràfica del programa Estudio 15-18produït per Ángel Abradelo els presentadors del qual van ser Marisol del Valle, Jesús Quintero (el loco de la Colina) Jesús Puente i Eduardo Sotillos, amb guió de Juan José Borrego [Radio Nacional de España] i, entre 1976 i 1977, amb una columna de crítica musical en el diari El País. També va fer un petit paper a la pel·lícula Solos en la madrugada.
Després de la cancel·lació del programa exerceix com a Director de la I edició del Festival Internacional de Cinema de Sevilla el 1981 i posteriorment va ser Director del Festival de Cinema Ecològic de Tenerife entre 1983 i 1990.
Paral·lelament contínua treballant a Ràdio Nacional d'Espanya, on realitza programes com a Turno de Tarde (1982) o Gran Cartelera del fin de semana (1983).
Més endavant, i de nou en televisió, a Canal Sur realitzà el programa El Arriate sobre el món de la "coplas" flamenca i Les Andalucías, sobre cultura popular.
Edita la revista Flamenco Hoy i condueix l'espai Flamenco a Radio Vida de Sevilla. Ha estat gurdonat amb un dels Premis Ondas 1978 per Revista de Cine i un altre per "Estudio 15-18" (amb Marisol del Valle), així com un Premi Nacional de l'Acadèmia de la Música per la seva Promoció i Difusió del Flamenc...En el món del Cinema (Festival de Cannes) va obtenir un Premi de la Premsa Internacional. En els seus darrers anys, continuà dirigint i produint els "Premis Flamenco Hoy" (atorgats, des de fa 13 anys, pels més destacats crítics de Flamenc de tot el país). Era contertulià del programa cultural "El Marcapáginas", que dirigeix David Felipe Arranz a Radio Intercontinental.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Treball | Resultat |
| 1981 | Esment especial | Revista de cine | Guanyador |

## Referències

* ↑ Alfonso Eduardo Pérez Orozco Arxivat 2019-10-27 a Wayback Machine., academiatv.es
* ↑ La pasión de la televisión por el cine, elespanol, 7 de febrer de 2015
* ↑ Alfonso Eduardo a imdb
* ↑ Réquiem por un campesino andaluz, Diario de Sevilla, 14 de març de 2016
* ↑ La gestión de Alfonso Eduardo al frente del Festival Internacional de Cine Ecológico y de la Naturaleza de Canarias: un modelo frustrado de certamen cultural, Domingo Solé Antequera
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1981». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-09. [Consulta: 30 març 2019].
# Guillem Parets i Santandreu

Guillem Parets i Santandreu (Santa Eugènia, Mallorca, 1883 - Palma, 1972) va ser un prevere i músic mallorquí.
Estudià al Seminari conciliar de Sant Pere de Palma. S'ordenà de prevere el 1911. Va ser rector de Santa Maria del Camí. A partir de 1947 fou beneficiari de la Seu de Mallorca. S'encarregà de la banda de música de Santa Eugènia i fundà (1942) la de Santa Maria del Camí. Musicà els poemes A la Mare de Déu de la Pau de Son Seguí (1939), de Maria Antònia Salvà, l'Himne de Sineu (1945) de Joan Rotger i Horabaixa de Joan Guiraud Rotger.

## Referències

* ↑ «Parets Santandreu, Guillem». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 359. ISBN 84-8661702-2.
# Àbria

Abreae és una tribu d'angiospermes fanerògames pertanyent a la subfamília faboideae dins de les lleguminoses. Inclou només un gènere, Abrus.

## Galeria d'imatges

* Flors de l'Abrus precatorius.
* Beina oberta amb els fruits de l'Abrus precatorius.
* Fullatge de l'Abrus precatorius.
# Jennings Lodge

Jennings Lodge és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 7.036 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jennings Lodge tenia 7036 habitants, 2840 habitatges, i 1800 famílies. La densitat de població era de 1.687,3 habitants per km².
Dels 2840 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.159 $ i la renda mediana per família de 50.996 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.850 $ mentre que les dones 26.913 $. La renda per capita de la població era de 19.891 $. Aproximadament el 6,8% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jennings Lodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jennings Lodge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lanthenans

Lanthenans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 65 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lanthenans era de 65 persones. Hi havia 21 famílies de les quals 8 eren parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 28 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien quatre cambres i 17 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lanthenans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 33 eren actives i 10 eren inactives. De les 33 persones actives 29 estaven ocupades (18 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 10 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lanthenans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lanthenans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Supercopa ucraïnesa de futbol

La Supercopa ucraïnesa de futbol (en ucraïnès Суперкубок України) és una competició futbolística d'Ucraïna.
Serveis d'obertura de la temporada futbolística del país i enfronta als campions de lliga i copa de la temporada anterior. Des del 2004 el partit es disputa a Odessa a l'estadi Tsentralnyi-Chornomorets. Això no obstant, a l'edició de 2008 es disputà a Poltava a l'estadi Oleksiy Butovsky Vorskla i la de 2009 a Sumi a l'estadi Yuvileiny.
Els anys 2008 i 2009 s'anomenà Supercopa Inter d'Ucraïna pel patrocini del canal de TV Inter.

## Historial

Supercopa ucraïnesa de futbol 2010
| Shakhtar Donetsk | – | Tavriya Simferopol |
| | [ Report] | |
Zaporizhia, Slavutych Arena
Supercopa ucraïnesa de futbol 2009
| Dynamo Kyiv | 0 – 0 4 – 2 (pen.) | Vorskla Poltava |
| | Report | |
Supercopa ucraïnesa de futbol 2008
| Shakhtar Donetsk | 1 – 1 5 – 3 (pen.) | Dynamo Kyiv |
| Chyhrynsky 38' | Report | Milevsky 6' |
Supercopa ucraïnesa de futbol 2007
| Dynamo Kyiv | 2 – 2 4 – 2 (pen.) | Shakhtar Donetsk |
| Mykhalyk 27', 30' | Report | Hladky 14' Serhiy Tkachenko 55' |
Supercopa ucraïnesa de futbol 2006
| Dynamo Kyiv | 2 – 0 | Shakhtar Donetsk |
| Markovic 10' Milevsky 87' | Report | |
Supercopa ucraïnesa de futbol 2005
| Shakhtar Donetsk | 1 – 1 4 – 3 (pen.) | Dynamo Kyiv |
| Elano 5' | Report | Valentin Belkevich 32' |
Supercopa ucraïnesa de futbol 2004
| Dynamo Kyiv | 1 – 1 6 – 5 (pen.) | Shakhtar Donetsk |
| Hússiev 21' | Report | Lewandowski 77' |

## Referències

* ↑ (ucraïnès) «"Інтер" – Титульний спонсор і транслятор Суперкубка ("Inter" - Titled sponsor and translator of the Super Cup)». ua.football, 28-06-2009. [Consulta: 28 juny 2009].
* ↑ (ucraïnès) «"Інтер Суперкубок України" розіграють у Запоріжжі ("Inter Supercup of Ukraine" will play in Zaporizhia)». Inter (TV channel), 27-05-2010 [Consulta: 27 maig 2010].
* ↑ (rus) «Четырехкратные (Four times crowned)». ua-football, 12-07-2009 [Consulta: 12 juliol 2009].
* ↑ (rus) «Полтавская битва (Battle of Poltava)». ua-football, 15-07-2008 [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ (rus) «Ух, молодежжжж! (Wow, youngstersssssss!)». ua-football, 10-07-2007 [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ (rus) «Лето, море и футбол… (Summer, sea and football...)». ua-football, 17-07-2006 [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ (rus) «Все дороги ведут на ЮГ, или место встречи изменить нельзя "Динамо" - обладатель Суперкубка Украины! (All roads lead south, but the venue is no different "Dynamo" - owns Ukrainian Super Cup!)». ua-football, 09-07-2005 [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ (rus) «"Динамо" - обладатель Суперкубка Украины!("Dynamo" - Owns Ukrainian Super Cup)». ua-football, 10-07-2004 [Consulta: 10 juliol 2009].

## Enllaços externs

* «Black Sea Stadium». 2odessa.com. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 30 juliol 2006].
# Alexandre Volinine

Alexandre Volinine (Moscou, 17 de setembre de 1882 - París, 3 de juliol de 1955), nascut Aleksandr Emiliànovitx Volinin, rus: Александр Емельянович Волинин, fou un ballarí rus naturalitzat francès.
Volinine va estudiar a l'Escola de Ballet de Moscou, sota la supervisió de Vassili Tikhomírov.
Va ballar al Teatre Bolxoi el 1901 i va exercir allà, com a solista, els papers principals del repertori de Màrius Petipà, així com diversos ballets de Gorski.
El 1910 es va incorporar als Ballets Russes de Serguei Diàguilev, per després continuar la seva carrera amb gires internacionals.
Fou la parella de Lydia Lopokova (1910-1911), Adeline Genée (1912-1913), Lydia Kyakcht (1913) i Anna Pàvlova (1914-1925).
El 1926 s'instal·là a París i fundà al primer pis de la mansió privada de Théodore i Tamara d'Erlanger (132 avinguda de Villiers) una escola de la qual provenien Renée Jeanmaire, Jean Babilée, Serge Golovine, David Lichine, Vladimir Skouratoff, Tatiana Riabouchinska. Serge Peretti i George Skibine.
A principis de juny de 1940, fugint de l'avanç de les tropes alemanyes, es va traslladar a Biarritz i va obrir un curs. L'any següent i fins al 1944, es van donar lliçons a la rue Joseph Petit a la casa familiar de Gina Bartissol, professora de dansa a Biarritz. A l'Alliberament, desitjant viure de manera sostenible a la costa basca, Alexandre Volinine va crear classes a més de Biarritz a Baiona i Sant Joan Lohitzune, abans de tornar a París. Està enterrat al cementiri rus de Sainte-Geneviève-des-Bois.
El seu nom es va donar el 1984 al "Prix Volinine" que premiava joves coreògrafs a França.

## Referències

* 1 2 Les biographies des figures du ballet [archive].
* ↑ Tatiana Riabouchinska (May 23,1917 – August 24, 2000) [archive].
* ↑ 241 notices sur les 5220 tombes que compte le cimetière, en 2 volumes / 2 langues : Amis de Ste Geneviève des Bois et ses environs, La Nécropole russe de Sainte-Geneviève-des-Bois, t. 1, Evry, Vulcano Communication, 2009 (ISBN 978-2-9524786-1-8) et traduit en russe par Anastasia de Seauve : Общество друзей истории Сент-Женевьев-де-Буа и его окрестностей, пер. с франц. Анастасия де Сов, Русский некрополь Сент-Женевьев-де-Буа, t. 2, Evry, Vulcano Communication, 2009.
# Matinera de capell escatós

La matinera de capell escatós (Malacopteron cinereum) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars i vegetació secundària de les terres baixes del nord-est i sud-est de Tailàndia, sud de Laos, Cambodja, centre i sud del Vietnam en Annam i Cotxinxina, Malaia, Sumatra, illes Nias, Batu, Bangka, Riau i Lingga, Java, Borneo i illes Natuna septentrionals.

## Referències

* ↑ «Matinera de capell escatós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Guillem Perés i Paque

Guillem Perés i Paque fou un dibuixant català (Barcelona 1893 - 1968). Fill de l'intel·lectual modernista Ramon D. Perés, emprà el nom de Billy, ja que era el diminitiu del seu nom en anglès, idioma de la seva mare. Il·lustrà el conte El company de camí de Hans Christian Andersen, en l'edició de L'Avenç del 1909, i a continuació esdevingué un dels dibuixants més destacats de la revista infantil "La Rondalla del Dijous". En aquests treballs es mostrà com un delicat epígon del Modernisme, amb una evident influència d'Aubrey Beardsley. Posteriorment continuà la seva tasca d'il·lustrador no sols literari sinó també publicitari, a Barcelona i a Londres, on s'establí entre c.1924 i 1941.

## Fonts

* Montserrat Castillo, Grans il·lustradors catalans del llibre per a infants (1905-1939), Barcanova -Biblioteca de Catalunya, Barcelona 1997.
* Francesc Fontbona, "Billy, un il·lustrador del nou-cents", Revista de Llibreria Antiquària (Barcelona), 7 (1984), pàgs. 3-10.
# Suezichthys aylingi

Suezichthys aylingi és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del sud-est d'Austràlia (Nova Gal·les del Sud, Victòria i Tasmània) i al nord-est de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Suezichthys aylingi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Russell, B. C. 1985. Revision of the Indo-Pacific labrid fish genus Suezichthys, with descriptions of four new species. Indo-Pac. Fishes No. 2: 1-21, col. Pls. 1-2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platja de l'Horta-Mutxavista

La platja de l'Horta-Mutxavista, o simplement de Mutxavista, és una platja d'arena del municipi d'El Campello (l'Alacantí, País Valencià). És la continuació natural de la Platja de Sant Joan, al terme d'Alacant. Tot el conjunt suma una longitud de 6.200 metres, dels quals 3.300 pertanyen al terme municipal d'El Campello. El seu límit per la banda nord és el Racó de la Sofra.
Està ubicada en un entorn semi-urbà, al costat d'un passeig de vianants que la recorre de punta a punta i de la via del TRAM que comunica Alacant i El Campello. Aquesta situació permet el seu ús per a esports com el windsurf.
Des de l'any 1993 ha estat comptant amb el distintiu de Bandera Blava. Té accés per a minusvàlids en diversos punts de la platja.

## Enllaços externs

* Fitxa de la platja a l'Ajuntament d'El Campello
# Johannes Schiørring

Johannes Schiørring (Copenhaguen, 10 de gener de 1869 - Fredriksberg, 16 de gener de 1951) era un violinista i mestre de concerts, germanastre d'Henry Schiørring i pare de Nils Schiørring.
Era el fill del músic de cambra Christian Schiørring i la seva dona Amalie, nascuda a Erichsen, van esdevenir estudiants del Conservatori danès de música i tingué per professor a Valdemar Tofte. Va ser professor de música a Bedford 1890-92 i després de la seva tornada va ser ocupat a la capella real el 1893. Schiørring va fer en repetides gires a Berlín i París, va ser professor al "Royal College of Art"". Conservatori danès de música 1909-48 i mestre de concerts 1917-34. Va ser cofundador i membre del consell de l'Associació Privada de Música de Cambra i va ser Cavaller del Dannebrog.
Es va casar el 2 d'abril de 1909 amb Karen Pullich (1886, Copenhaguen - 1981 a Hunde), filla d'un mestre a l'Escola Metropolitana, d'Anton Pullich i de Gerda.

## Referències

* Kraks Blå Bog 1949
# Lecanora tartarea

Lecanora tartarea sínònim Ochrolechia tartarea, és una espècie de fong liquenitzat que junt amb els altres dos líquens, Roccella tinctoria i Roccella fuciformis es fa servir per fabricar paper de tornassol.
# Tavignano

El Tavignano és un riu de Còrsega (França). Neix a 1.743 msnm al lac de Nino, sota el mont Tozzo. Desemboca a la mar Tirrena a la platja de Padulone, a Aleria. La seva longitud és de 80 km i és el segon riu més llarg de l'illa després del riu Golo. El seu recorregut es desenvolupa al departament francès de l'Alta Còrsega. Travessa les ciutats de Corte i Aleria. En el seu curs superior recorre els congostos del Tavignano. No hi ha embassaments al llarg del seu curs.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Tavignano a Natura 2000 Arxivat 2006-11-23 a Wayback Machine. (en francès)
* Caiac al Tavignano (en alemany)
* Fotos dels congostos del Tavignano
* Piragüisme en el Tavignano (anglès)
# Francesca Maria de Borbó

Francesca Maria de Borbó o Francesca de Maria de Blois, també coneguda com a Mademoiselle de Blois (Maintenon, 25 de maig de 1677 - París 1749) va ser duquessa consort d'Orleans, i legitimada com a princesa de França des de 1681. Era filla natural de Lluís XIV i de la seva amant Francesca Atenea de Rochechouart de Mortemart, marquesa de Montespan.
Es va casar amb el duc Felip d'Orleans l'any 1692 amb qui tingué set fills que arribaren a l'edat adulta:
* Maria Lluïsa Elisabet d'Orleans (Versalles, 1695 - Castell de la Muette, 1719)
* Lluïsa Adelaida d'Orleans (Versalles, 1698 - París, 1743)
* Carlota d'Orleans (París, 1700-Mòdena, 1761)
* Lluís d'Orleans (Versalles, 1703 - París, 1752)
* Lluïsa Elisabet d'Orleans (Versalles, 1709 - Palau de Luxemburg, 1742)
* Felipa Elisabet d'Orleans (Versalles, 1714 - Bangnolet, 1734)
* Lluïsa Diana d'Orleans (París, 1716 - Castell d'Issy, 1736).
Amb l'adveniment de Francesca com a duquessa d'Orleans l'any 1701 es convertí en una de les primeres dames de la cort a Versalles, just després de la princesa Maria Adelaida de Savoia, duquessa de Borgonya i esposa de Lluís de França.
Malgrat tenir un caràcter passiu, malaltís i poc vital, la duquessa va dur a terme una activa política matrimonial per les seves filles, casant-les amb Carles de França (duc de Berry) i amb Lluís I d'Espanya. El matrimoni de la seva filla, la princesa Maria Lluïsa Elisabet d'Orleans, l'enfrontà amb la seva germana, la princesa Lluïsa Francesca de Nantes, per casar una de les seves filles amb el duc de Berry.
El pes de la duquessa augmentà en el si de la cort francesa arran de la mort del rei Lluís XIV, quan el duc d'Orleans fou nomenat regent de França. Arran de la mort del regent l'any 1723, la duquessa es retirà de la vida pública i morí al Castell de Saint Cloud l'any 1749.
# Nezumia kensmithi

Nezumia kensmithi és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 39,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 555 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a 900 km al sud-oest de San Diego (Califòrnia, Estats Units).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S.; Starks, E. C. «List of fishes dredged by the steamer Albatross off the Coast of Japan in the summer of 1900, with descriptions of new species and a review of the Japanese Macrouridae» (en anglès). Bulletin of the United States Fish Commission, 22, 1, 1904, pàg. 577-630.
* ↑ Wilson, R. R., Jr., 2001. A new species of Nezumia (Gadiformes: Macrouridae) from Fieberling Guyot, eastern North Pacific Ocean. Rev. Biol. Trop. v. 49 (Suppl. 1): 29-37.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Wilson, R.R. Jr. 2001. A new species of Nezumia (Gadiformes: Macrouridae) from Fieberling Guyot, eastern North Pacific Ocean. Rev. Biol. Trop. 49(Supl.1):29-37.

## Enllaços externs

* AQUATAB