OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Voulmentin

Voulmentin és, a partir de l'1 de gener de 2013, un municipi nou francès, situat al departament de Deux-Sèvres i a la regió de la Nova Aquitània. Al moment de la seua creació tenia 1.112 habitants.
Aquest municipi nou està conformat pels antics municipis de Voultegon, ara municipi delegat i Saint-Clémentin, que n'és la seu administrativa.

## Referències

* ↑ «Arrêté du 14 septembre 2012 portant création de la commune nouvelle de Voulmentin». Journal officiel de la République française, 24-11-2012.
# Castell de Viacamp

* Aquest article tracta sobre l'espai rural de la Ribagorça. Si cerqueu les persones ribagorçans, vegeu «ribagorçans».
Castell de Viacamp (es troba a la provínci d'Osca, al municipi de Viacamp i Lliterà a la localitat de Viacamp a una altitud sobre el nivell de la mar és de 860 metres a la vall de la Noguera-Ribagorçana.

## Història

Data de segle xi. Des d'aquí dalt es veuen les torres defensives de les localitats veïnes de: Fals, Alsamora, Benavarri, Luzás, etc.

## Descripció

El conjunt fortificat està situat a la part alta d'un altiplà sobre la població de Viacamp i es compon de les restes del recinte emmurallat, una esvelta torre cilíndrica i una ermita d'origen romànic, possiblement la capella del castell.
La torre és de planta circular. Va ser manada edificar per Ramiro I rei d'Aragó cap 1061 dins de la seva campanya d'edificació de defenses en terra conquerida. Per a la seva construcció es va deure de prendre model a la torre de castell de Fantova, amb la qual guarda algunes similituds si bé aquella és obra de mestres llombards i aquesta la van edificar picapedrers locals que van aprendre d'aquells, i mesura al voltant de 11 metres de diàmetre i 20 metres d'altura, tenint els seus murs gairebé 3 metres de gruix. Tal com està construïda, sembla que es va construir al mateix temps des de l'interior i des de l'exterior, usant una bastida doble, a causa de el gran gruix d'aquests murs.
Com la majoria de les construccions defensives de l'època, la planta baixa estava encegada, tenint l'accés en alçada i orientada a sud-est amb un arc de mig punt. La planta baixa feia funcions de magatzem i es troba cegada a l'exterior.
Després de la restauració realitzada en els anys 2005 i 2006, s'ha pogut intuir que la torre comptava amb 5 plantes tot i que actualment només es conserven 4. La rematada, avui desaparegut potser fossin uns petits vans defensius a manera de merlets o una teulada cònica. Molt a prop de la torre i dins del recinte emmurallat es troba l'església de Sant Esteve de Viacamp d'origen romànic, clàssic de les fortaleses alt-aragoneses. Inicialment estava dedicada a Sant Miquel arcàngel encara que després es va dedicar a Sant Esteve. Al costat de l'església es troba l'antic cementiri, que no està abandonat.
Les restes del recinte exterior es troben a les zones que voregen el cim del turó i està compost amb sillarejo i maçoneria, amb algun tram de qualitat. Es conserven restes de murs i basaments o arrencades de torres encara que d'escassa alçada.

## Notes

* ↑ https://www.castillosnet.org/fortificacion.php?r=HU-CAS-018
* 1 2 http://www.romanicoaragones.com/fortificaciones/35-Viacamp1.htm

## Enllaços externs

* https://www.castillosnet.org/fortificacion.php?r=HU-CAS-018
* http://www.icc.cat/vissir3/?lang=ca_ES&toponim=Feixes%20de%20la%20Casota
* http://www.romanicoaragones.com/fortificaciones/35-Viacamp1.htm
# Casa al carrer Pare Roca, 10 (Olot)

La casa al carrer Pare Roca, 10 d'Olot (Garrotxa) era una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa està situada al xamfrà format pel carrer Pare Roca i el carrer Francesc de Bolòs. És de planta rectangular i teulat a quatre aigües sostingut per bigues de fusta. Disposa de baixos, amb la porta d'accés a la part central, on es poden veure les inicials "N.C." El primer pis té finestres de punt rodó mentre que el segon disposa de balcons sostinguts per mènsules decorades amb fullatges estilitzats i cassetons a la part inferior. Al tercer pis, a part del balcó central, hi ha finestres de punt rodó amb pilastres i capitells d'estuc. Les façanes de la casa estan decorades amb motius d'estuc pintat de blanc que contrasten, cromàticament, amb el color dels murs.

## Història

La plaça Clarà, juntament amb el passeig de Barcelona, constitueixen els dos projectes urbanístics més importants del segle xix a Olot. L'any 1868, sortí a la llum un projecte de la seva urbanització fet per Joan Cordomí que no es realitzarà. L'any 1871 es tirà endavant el projecte de E. Pujol i entre finals del segle xix i principi del segle XX s'urbanitzaren els carrers adjacents a la plaça.

## Referències

* 1 2 Text importat de: «Casa al carrer Pare Roca, 10 (enderrocat)». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 23 setembre 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).

## Vegeu també

* Casa al carrer Pare Roca, 4
* Casa als carrers del Pare Roca i de Bolòs
# Casa al carrer Pare Roca, 4 (Olot)

La Casa al carrer Pare Roca, 4 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa unifamiliar de planta rectangular; disposa de planta baixa, dos pisos superiors i terrassa. La primera té una ampla porta d'entrada amb reixa de ventilació, on hom hi pot veure l'escut de la Confraria del Carme, les inicials "R.G." i l'escut del Sagrat Cor que va ser col·locat a les façanes olotines l'any 1900. El primer pis té balcons sostinguts per mènsules decorades. Un ampli guardapols el separa del segon pis, aquest amb tres finestretes més d'altres de cegades a manera de decoració. La cornisa és sostinguda per mènsules decorades amb fullatges damunt la qual hi corre la balustrada de la terrassa.

## Història

La Plaça Clarà, juntament amb el Passeig de Barcelona, constitueixen les dues operacions urbanes del segle xix que intervenen més clarament al procés de creixement de la ciutat. Vers els anys 1627 i 1731, l'actual solar de la plaça estava ocupat per l'hort i convent dels caputxins. L'any 1835, el convent, en poder dels carlins, serà incendiat per les forces governamentals. A mitjans del segle xix, s'utilitzà per a fins militars. L'any 1868 surt a la llum un projecte per la seva urbanització fet per Joan Cordomí que no es realitzarà. L'any 1871 es tirarà endavant el projecte d'E. Pujol i el 1925 es remodelen els jardins interiors.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Pare Roca, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].

## Vegeu també

* Casa al carrer Pare Roca, 10
* Casa als carrers del Pare Roca i de Bolòs
# Casa al carrer Pere Puig, 78 (Martorell)

La Casa al carrer Pere Puig, 78 és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una habitatge entre mitgeres estructurat en planta baixa i dos pisos superiors rematats amb una cornisa motllurada en voladís. L'entrada a la planta baixa és un arc escarser i la resta del pis és arrebossada. Els pisos superiors tenen dues obertures allindanades amb balcons de ferro forjat. Aquesta zona destaca pels seus esgrafiats, en colors blancs i vermellosos. Al primer pis hi veiem al·legories de l'agricultura amb la sega i la ramaderia amb una escena d'un estable. Al pis superior hi trobem motius geomètrics.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Pere Puig, 78». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].
# Centre Hospitalari de Luxemburg

El Centre Hospitalari de Luxemburg, abreujat a CHL, és el proveïdor de la salut pública a la Ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. Es tracta d'una empresa pública, establert per la llei de 10 de desembre de 1975.
La seu principal de CHL es troba al sud-est del barri de Rollingergrund-Nord Belair, just al nord de la Route d'Arlon, i a l'oest del centre de la ciutat. En aquest lloc se'n troben tres de les quatre institucions de CHL:
* Hospital Municipal de Luxemburg, un hospital general
* Hospital de Maternitat Gran Duquessa Carlota, una maternitat
* Una clínica pediàtrica
A més a més, des del 3 d'octubre de 2003, una clínica general del barri Eich també forma part de l'entitat.

## Enllaços externs

* «Centre Hospitalier de Luxembourg» (en francès).
# Cerca federada

La cerca federada és una tecnologia de recuperació d'informació que permet la cerca simultània de múltiples recursos de cerca. Un usuari realitza una sola sol·licitud de consulta que es distribueix als motors de cerca, bases de dades o altres motors de consulta que participen en la federació. La cerca federada, a continuació, mostra els resultats que es reben dels motors de cerca a l'usuari.
Això és sovint una tècnica per a integrar els recursos d'informació dispars en el web. També pot ser una tècnica per integrar múltiples fonts de dades dins d'una organització gran o "empresa".

## Referències
### Bibliografia

* Federated Search 101. Linoski, Alexis, Walczyk, Tine, Library Journal, Estiu de 2008 Net Connect, Vol. 133. This content has been moved here, but you will need a remote access account through your local library to get the whole article.
* Cox, Christopher N. Federated Search: Solution or Setback for Online Library Services. Binghamton, NY: Haworth Information Press, 2007. Table of Contents
* Federated Search Primer. Lederman, S., AltSearchEngines, Gener de 2009. This material has been reposted here Arxivat 2019-11-14 a Wayback Machine., on the blog of a commercial search engine company.
* Milad Shokouhi and Luo Si, Federated Search, Foundations and Trends in Information Retrieval: Vol. 5: No 1, p. 1–102. doi:10.1561/1500000010
# Young Buffaloes FC

El Young Buffaloes Football Club és un club de futbol swazi de la ciutat de Mbabane.

## Palmarès

* Lliga swazi de futbol:
       2010, 2020
* Copa swazi de futbol:
       2017, 2018, 2019

## Referències

* ↑ «Swaziland (eSwatini) - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Swaziland (eSwatini) - List of Cup Winners». RSSSF.
# Castions di Strada

Castions di Strada (friülà Cjasteons di Strade) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 3.858 habitants. Limita amb els municipis de Bicinicco, Carlino, Gonars, Mortegliano, Muzzana del Turgnano, Pocenia, Porpetto, San Giorgio di Nogaro i Talmassons.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Roberto Nardini | Llista cívica |
# Zandvoort

Zandvoort és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 16.616 habitants repartits per una superfície de 44,34 km² (dels quals 12,25 km² corresponen a aigua). Limita al nord i est amb Bloemendaal i al sud amb Noordwijk.

## Centres de població

Bentveld i Zandvoort.

## Ajuntament

El consistori està format per 17 regidors repartits:
* VVD 5 regidors
* OPZ, 4 regidors
* PvdA 3 regidors
* CDA 2 regidors
* SP 1 regidors
* GBZ, 1 regidor
* GroenLinks 1 regidor

## Personatges il·lustres

* Jan Lammers, corredor de cotxes
* Roy Schuiten, ciclista

## Enllaços externs

* www.zandvoort.nl
# Zanele Muholi

Zanele Muholi (Umlazi, Sud-áfrica, 19 de juliol de 1972) és una fotògrafa, artista visual i activista LGBT sud-africana.
La major part de la seva vida l'ha passada a Sud-àfrica intentant erradicar la intolerància cap a la societat de pell negra amb preferència homosexual, en particular envers les dones lesbianes i persones transsexuals, per mitjà de les seves obres fotogràfiques. Intenta documentar aquesta societat d'una forma artística, amb la finalitat de rescatar la importància d'aquests temes per a futures generacions. Es proposa especialment captar els moments positius, feliços, amb un enfocament d'anti-violència i d'unitat.

## Referències

* ↑ Corbal, M. «Zanele Muholi: “Las comunidades negras LGTBI asistimos a más funerales que fiestas”» (en castellà). Afroféminas. Revista antirracista, 22-07-2018. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ [1]Raél Jero Salley.
* ↑ "Caras y fases."
* ↑ Artes críticas 26.4 (2012): 504+.
* ↑ Fotografía y Cultura 7:3, páginas 239-251.
* ↑ "Queer Conocimiento Y La Política De La Mirada En Fotografía sudafricana Contemporánea: Zanele Muholi Y Otros."
# William Lawrence Bragg

Sir William Lawrence Bragg CH, OBE MC FRS (Adelaida, Austràlia 1890 - Ipswich, Anglaterra 1971) fou un físic australià guardonat l'any 1915 amb el Premi Nobel de Física juntment amb el seu pare William Henry Bragg.

## Biografia

Nascut el 31 de març de 1890 a la ciutat d'Adelaida, capital d'Austràlia Meridional, en aquells moments formant part de l'imperi Britànic fou fill del físic i químic anglès William Henry Bragg. Tot i que la seva nacionalitat de naixement fou la britànica, ja que Austràlia formava part en aquells moments de l'Imperi Britànic, és acceptada la seva nacionalitat australiana.
Als quinze anys va començar a estudiar a la Universitat d'Adelaide matemàtiques, química i física, graduant-se l'any 1908. Aquest mateix any el seu pare va acceptar un treball a la Universitat de Leeds, traslladant-se la família a Anglaterra. A la tardor de 1909 va entrar al Trinity College de la Universitat de Cambridge graduant-se en matemàtiques. Els seus posteriors estudis sobre la física el portà novament a graduar-se l'any 1911.
Professor de la Universitat Victoria de Manchester entre 1919 i 1937, fou nomenat director del Laboratori Nacional de Física l'any 1937, abandonat el càrrec l'any següent. Aquell mateix fou nomenat professor de física experimental de la Universitat de Cambridge. El 1941 va ser nomenat Cavaller per part de la rei Jordi VI del Regne Unit.
Bragg morí l'1 de juliol de 1971 a la ciutat d'Ipswich a Anglaterra.

## Recerca científica

Va col·laborar en les investigacions que estava duent a terme el seu pare al voltant dels fenòmens de refracció i difracció de raigs X sobre estructures cristal·lines, i per aquestes investigacions li fou atorgat el Premi Nobel de Física l'any 1915 juntament amb el seu pare. William Lawrence Bragg amb 25 anys és la persona més jove que mai ha rebut un Premi Nobel de física.
Després de la Segona Guerra Mundial retornà al laboratori Cavendish de la Universitat de Cambridge per continuar els seus treballs. A partir de 1948 s'interessà per l'estructura de les proteïnes. Sense relació directa amb el descobriment de l'estructura de l'ADN l'any 1953 per part de Francis Crick i James D. Watson, aquest últim reconegué que pogueren arribar a tal fita gràcies als avenços de Lawrence Bagg en la utilització dels raigs X.

## Enllaços externs

* «William Lawrence Bragg» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# William Lassell

William Lassell FRS (Bolton, 18 de juny del 1799 - Maidenhead, 5 d'octubre del 1880), va ser un mercant i astrònom anglès.
William Lassell va néixer a Bolton i va ser educat a Rochdale després de la mort del seu pare; va ser ensenyat per a mercant des del 1814 al 1821 a Liverpool. Va fer fortuna amb elaboració de cervesa, la qual cosa el va ajudar a finançar el seu interès per l'astronomia. Va construir un observatori a Starfield, prop de Liverpool, amb un telescopi reflector de 610 mm, amb el qual va ser pioner en l'ús de la muntura equatorial per poder seguir més fàcilment els objectes mentre la Terra girava. Va construir i polir el mirall ell mateix fent servir el seu propi equipament. L'observatori va ser mogut més tard a Bradstones (1854).
El 1846 Lassell va descobrir Tritó, el satèl·lit més gros de Neptú, tot just 17 dies després de la descoberta de Neptú per part de l'astrònom alemany Johann Gottfried Galle. El 1848 va co-descobrir de manera independent Hiperió, un satèl·lit de Saturn. El 1851 va descobrir Ariel i Umbriel, dos noves llunes d'Urà.
Quan la Victòria I del Regne Unit va visitar Liverpool el 1851, Lassell va ser l'únic habitant que va demanar específicament conèixer en persona.
El 1855, Lassell va construir un telescopi de 1200 mm, que va instal·lar a Malta a causa de les millors condicions d'observació en comparació amb Anglaterra. Després del seu retorn al Regne Unit, havent passat diversos anys a Malta, es va traslladar a Maidenhead i va operar el seu telescopi en un observatori en aquesta vila.
Va guanyar la Medalla d'Or de la Reial Societat Astronòmica el 1849, i en va ser el seu president durant dos anys començant el 1870. Va ser elegit membre de la Royal Society el 1849.
Lassell va morir a Maidenhead el 1880, deixant una fortuna de 80.000 lliures esterlines. El seu telescopi va ser cedit al Royal Observatory de Greenwich.
El cràter Lassell a la Lluna, un cràter a Mart i un anell de Neptú estan anomenats en el seu honor.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Lassell, William». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 302. ISBN 8429270043.
* ↑ McIntyre-Brown, Arabella. Liverpool: the first 1,000 years (en anglès). Capsica Ltd., 2001, p. 185. ISBN 1904099009.

## Enllaços externs

* AN 98(1881) 108 (alemany)
* MNRAS 41(1881) 188 (anglès)
* Biografia Arxivat 2020-08-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Biografia i fotos (alemany)
* Detalls dels telescopis Arxivat 2023-05-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Castell de Cubells

El Castell de Cubells és un castell termenat del municipi de Cubells (Noguera) declarat bé cultural d'interès nacional
En queda només el record del seu emplaçament al punt més alt de la vila de Cubells, a l'indret on està situada l'església romànica de Santa Maria del Castell, que fou bastida al segle xiii com a capella de la fortalesa tot i que és probable que el castell, documentat des del segle xi, ja disposaria en aquell moment d'una capella castellera.

## Història

La primera referència data del 1050 quan el comte barceloní Ramon Berenguer I feu que al-Mudhāffar, cabdill àrab de Lleida li cedís els llocs de Camarasa i Cubells. El castell de Cubells fou infeudat al comte d'Urgell Ermengol III i subinfeudat a Arnau Mir de Tost a qui s'encomanà la custòdia de la zona. Tot i les infeudacions, el castell era una propietat eminent dels comtes de Barcelona; segons un document datat entre el 1053 i el 1071, Ramon Berenguer I i Almodis reconeixen Guerau Marcuti castlà del «chastro de Chubells». L'any 1059 consta un conveni signat per Ermengol III i Arnau Mir de Tost pel qual aquest cavaller es comprometia a no posseir els feus de Cubells i Camarasa sense consentiment del comte. Ambdós castells foren llegats per Arnau Mir, en el seu testament de l'any 1072, a la seva filla Letgarda i al seu net Guerau Ponç II de Cabrera i aquest el deixarà al seu fill Ponç Guerau II de Cabrera segons consta en el testament del 1131. Ponç Guerau II de Cabrera jurà fidelitat entre el 1082 i el 1097. Segons alguns autors, a partir de la conquesta definitiva de Balaguer, la importància estratègica del castell minvà.
A la darreria del segle xii, el castell de Cubells passà a la nissaga dels Cervelló. Guerau Alamany de Cervelló, l'any 1193, feu testament i llegà al seu net els castells de Cubells i de Camarasa. El 1233, el rei Jaume I confirmà, en favor de la seva germanastra Constança i del marit d'aquesta el senescal Guillem Ramon II de Montcada la possessió de diversos castells entre els quals s'esmenta Cubells. A la darreria del segle xiii, el castell de Cubells era senyorejat per Ramon de Falcó que el tenia en nom del rei Pere II. El 1330, Cubells entrà a formar part del marquesat de Camarasa. Encara hi romania el segle xvii.
De l'antic castell de Cubells, no en resta res. Solament el recinte amb el portal d'accés, que no pertany a la fàbrica primitiva.

## Referències

* 1 2 3 Fité i Llevot, Francesc. «Castell de Cubells». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 47 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya Patrimoni
# Castell de Curan

El Castell de Curan és un castell medieval del terme del Pont de Suert, dins de l'antic terme de Viu de Llevata, pertanyent a l'Alta Ribagorça. És a prop de l'extrem sud-oest del terme.
És en un lloc de difícil accés. El camí més proper accessible en vehicle motoritzat és el que mena al Coll de Sant Roc d'Adons, des d'on cal anar per corriols de muntanya cap a ponent, fent volta per la carena que queda al nord d'aquest lloc, pel Tossal de Sant Roc i Els Caubos. És a uns 3 quilòmetres de la collada, a les Bordes de Curan, a les costes que fan de límit nord del barranc Fondo d'Adons.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Castell de Curant", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vimovets

Vimovets - Вимовец (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al nord de la vora dreta del riu Kuban. És a 19 km al nord-est d'Ust-Labinsk i a 77 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany a aquest possiólok la vila d'Iujni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Lloc de la vila al web del raion Arxivat 2012-12-29 a Wayback Machine. (rus)
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
# Vimsita

La vimsita és un mineral de la classe dels borats. Rep el nom de VIMS, l'acrònim transcrit del All-Union Research Institute of Mineral Resources (Rússia).

## Característiques

La vimsita és un borat de fórmula química CaB₂O₂(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1968. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls allargats, d'uns 3 mm, en agregats radials. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És dimorfa de l'uralborita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vimsita pertany a «06.BC - Inodiborats amb triangles i/o tetraedres» juntament amb els següents minerals: calciborita, sibirskita i parasibirskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1968 al dipòsit de bor i coure de Novofrolovskoye, a Turjinsk, Krasnoturjinsk (óblast de Sverdlovsk, Rússia), en skarns rics en bor que contenen coure, on es troba associada a altres minerals com: uralborita, andradita, grossulària, calciborita, sibirskita i magnetita. També ha estat descrita al dipòsit de bor de Solongo (Transbaikal, Rússia), en skarns que contenen ferro, on es troba associada a la frolovita.

## Referències

* ↑ «Vimsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2016].
* 1 2 «Vimsite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 4 juny 2016].
# Central Football Club

El Central FC és un equip de futbol de Trinitat i Tobago que juga a la lliga de Trinitat i Tobago de futbol, la lliga de futbol més important del país. Va ser fundat el juliol de 2012.

## Palmarès

* Lliga de Trinitat i Tobago de futbol:
** 2014–15, 2015–16, 2016–17
* First Citizens Bank Cup:
** 2013, 2014
* Lucozade Sport Goal Shield:
** 2014
* Pro Bowl:
** 2015
* Copa de la CFU de clubs de futbol:
** 2015, 2016

## Referències

* ↑ Official Website (anglès)
* ↑ Profile on Soca Warriors Online
* ↑ «Sancho Launches Central FC». SocaWarriors.net, 27-07-2012.
* ↑ «Central edges Police for maiden Pro League win». Lasana Liburd (Wired868.com), 19-10-2012.
* ↑ «Trinidad and Tobago - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* 1 2 3 «Trinidad and Tobago - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Catxolot crestagrís

El catxolot crestagrís (Pseudoseisura unirufa) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Habita zones de vegetació baixa i boscos àrids de les terres baixes del nord i est de Bolívia, oest del Paraguai i sud-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Catxolot crestagrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)