OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un enamorament de pes

Un enamorament de pes (originalment en neerlandès, Zwaar verliefd!) és un llargmetratge neerlandès del 2018. Barbara Sloesen i Jim Bakkum interpreten els papers principals. La pel·lícula està basada en el llibre homònim de Chantal van Gastel. Més d'una setmana després de l'estrena, es va aconseguir l'estatus de Pel·lícula d'Or per haver aconseguit més de 100.000 espectadors. S'ha doblat al català.
El juny de 2021, es va estrenar una seqüela de la pel·lícula amb el nom de Zwaar verliefd! 2.
La veterinària Isa, que viu a 's-Hertogenbosch, és soltera. Els seus amics intenten, sense fruits, ajudar-la a tenir una relació. Durant un torn de nit, coneix l'ebenista Ruben que passa amb el seu gos Bo, que s'ha emmalaltit per menjar xocolata. Després de diverses complicacions, en Ruben i la insegura Isa s'enamoren.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Barbara Sloesen | Isa |
| Jim Bakkum | Ruben |
| Abbey Hoes | Tamara |
| Jamie Grant | Daphne |
| Liza Sips | Floor |
| Kay Greidanus | Stijn |
| Davy Eduard King | Bram |
| Sarah Chronis | Marleen |
| Pim Wessels | Robin |
| Christopher Parren | Mas |

## Referències

* 1 2 «Un enamorament de pes». ésAdir. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Gouden Film voor ZWAAR VERLIEFD!, NFF, 22 oktober 2018
# Tōon-ryū

Tōon-ryū (東恩流) és un estil de karate okinawnse fundat per Juhatsu Kyoda.
El 1934, el mestre Kyoda va rebre la llicència d'escola de karate per la Dai Nippon Butoku Kai.

## Referències

* ↑ «FightingArts.com - To?on Goju-ryu». [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ «The meeting that changed Karate history forever • Shinjigenkan Karate» (en anglès americà), 2020-02-05GMT+000005:58:31+00:00. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Hokama, Tetsuhiro. 100 Masters of Okinawan Karate. Okinawa: Ozata Print, 2005, p. 36.

## Enllaços externs

* Web oficial(japonès)
# Cal Peraire

Cal Peraire és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vilaplana (Baix Camp).

## Descripció

La casa està formada per planta baixa, amb una gran entrada amb pou que acaba amb una escalinata que condueix a la porta ricament ornamentada que dona entrada a la primera planta. En aquesta hi trobem la cuina i un altre dormitori, en el segon pis hi trobem tres dormitoris més i una sala, i al tercer i últim pis està ocupat per les golfes i un terradet.
La part més interessant i més destacada de la sala és sens dubte la sala que ocupa bona part del segon pis. Aquesta té forma rectangular, essent les parets llargues les orientades a llevant i a ponent, aquesta última dona al carrer i rep la llum solar a través de dos balcons, la paret de llevant confronta amb dos dormitoris i el passadís que condueix a la caixa d'escala, aquesta està recoberta de fusta i forma una sola unitat amb les portes d'entrada a les habitacions i al passadís. La resta de parets de la sala estan decorades amb frescos modernistes de motius geomètrics i florals, obra del pintor vilaplanenc Francesc Pàmies Revascall (1870-1949). Destaca el dormitori principal amb una alcova decorada pel mateix artista, al qual s'hi accedeix a través de la sala.
A la façana, ara força desgastada, encara s'hi poden veure les restes dels de frescos que la decoraven: fins a l'altura del primer pis hi predominaven el motius geomètrics i en amunt els motius vegetals.

## Història

Segurament els seus vestigis es remunten pels volts dels segles XV - XVI. L'aspecte actual l'adquirí a finals del segle xix i inicis del XX, des de llavors no ha variat ni l'aspecte ni la distribució ni les obertures del carrer. En la dècada dels 60 del segle passat es van segregar uns galliners situats a llevant, que van ser venuts a un veí.

## Referències

* «Cal Peraire». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Peraire». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Pere Bassa (el Palau d'Anglesola)

Cal Pere Bassa és un monument del municipi del Palau d'Anglesola inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal entre mitgeres. Conserva el volum primitiu de la façana i la composició simètrica en la part superior, mentre la planta baixa té una porta central desplaçada.
Ben rústicament conservada i amb balcons d'un cert interès artístic.
A la planta baixa, la part central es destaca per la preexistència d'un gruixut contrafort de façana que podria ser anterior a l'aixecament d'aquest habitatge. Com a conseqüència, la portada central queda desplaçada del punt mitjà. En aquesta porta hi ha una pedra on s'especifica: Josep Vilagrassa 1766.
Són interessants les motllures dels finestrals i sobretot la pedra central de remat dels balcons amb escuts ricament esculpits seguint els models barrocs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Pere Bassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Serrat del Clapers

El Serrat del Clapers és un serrat del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat a la zona meridional del terme de Granera, a prop del termenal municipal amb Sant Llorenç Savall. L'extrem meridional del serrat frega el límit municipal, mentre que el septentrional és el Pla de l'Óssol.
# Poltavski (Batúrinskaia)

Poltavski - Полтавский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Beissug, a 34 km a l'est de Briukhovétskaia i a 91 km al nord de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Batúrinskaia.
# Isabel de Castella i de Molina

Isabel de Castella (Toro, Zamora 1283 - 1328), infanta de Castella i reina consort d'Aragó (1291-1295) i vescomtessa de Llimotges.

## Biografia

Filla del rei Sanç IV de Castella i la seva esposa, Maria de Molina, i germana per tant de Ferran IV de Castella.
L'1 de desembre de 1291, amb tan sols 8 anys, es casà a Sòria amb el rei d'Aragó Jaume el Just. Aquest matrimoni però fou anul·lat pel Papa Bonifaci VIII l'any 1295 sense haver tingut descendència.
Isabel es tornà a casar el 1310 a Burgos amb Joan III de Bretanya, fill d'Artur I de Bretanya, convertint-se en la segona esposa d'aquest. D'aquesta unió tampoc tingué fills.

## Referències

* 1 2 3 Sobrequés i Callicó, Jaume. Comtes, reis, comtesses i reines de Catalunya. 1. ed. Barcelona: Editorial Base, 2011, p. 116,117. ISBN 978-84-15267-24-9.
# BDFutbol

BDFutbol (abreviatura de Base de Dades del Futbol) és una pàgina web dedicada a la recopilació de dades històriques del futbol espanyol. Fundada el 2008, avui dia s'hi poden consultar les dades de totes les plantilles de Primera Divisió des de 1928, de Segona Divisió des de 1949 i de Segona Divisió B des de l'any 1991, a més d'altres lligues estrangeres. El creador de la pàgina, Víctor Solà, també és el fundador de BDBasket.
A principis de l'any 2012, BDFutbol va arribar a un acord de col·laboració amb el diari esportiu català Sport, pel qual, des del diari, s'oferiria informació per tenir les fitxes més completes dels jugadors del Futbol Club Barcelona.
A part, BDFutbol ja ha estat citada en diversos mitjans, com el cas de TV3. Aquesta web es pot consultar en català, castellà i anglès.

## Referències

* ↑ Sport y BDFutbol firman un acuerdo de colaboración
* ↑ Tot sobre la lliga de futbol espanyola

## Enllaços externs

* BDFutbol
# Sintagma preposicional

Quan un conjunt de paraules s'inicia amb una preposició, s'anomena sintagma preposicional (per exemple: la casa del meu fill).
S'anomena construcció exocèntrica perquè, a diferència dels altres sintagmes tradicionals, no rep el nom de la paraula amb més càrrega de significat (que seria el nom), no té un nucli clar perquè usualment l'existència d'una preposició o d'una altra ve exigida per una altra paraula (per exemple el verb pensar exigeix la preposició "en").
El sintagma preposicional no ha de seguir la concordança de la resta dels elements de l'oració i té una funció pròpia, fet que explica que es postuli com a entitat independent malgrat la polèmica sobre el seu nom o el seu nucli (hi ha teòrics que sí que consideren que la preposició actua com a nucli).

## En català

Les funcions sintàctiques que pot fer un sintagma preposicional en català són:
* complement del nom: les flors del balcó, un llibre amb il·lustracions
* complement de l'adjectiu: content de veure't, satisfet amb les notes
* complement de l'adverbi: lluny de tu
* complement directe (amb tothom, ningú, algú, altri, qui o el qual): No hem vist a ningú
* complement indirecte: He comprat unes flors a la meva mare
* complement circumstancial: Viatjarem a Itàlia, Tot era diferent en aquells temps
* atribut: Aquests nois són de Calella
* complement de règim verbal: No parlaré de vosaltres
# Cichlasoma grammodes

Cichlasoma grammodes és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la zona atlàntica de Mèxic i Guatemala.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Chiapaheros grammodes» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juan Carreño Lara

Juan Carreño Lara (14 d'agost de 1909 - 16 de desembre de 1940) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ «Match report». fifaworldcup. Arxivat de l'original el 2007-03-11. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
* ↑ Juan Carreño Lara Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Chiasmocleis cordeiroi

Chiasmocleis cordeiroi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Caramaschi, U. & Pimenta, B. 2004. Chiasmocleis cordeiroi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Kamanová

Kamanová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1419.

## Referències

* ↑ http://slovnik.juls.savba.sk/?d=obce
* ↑ Slovenská rec̆: c̆asopis pre výskum a kultúru slovenského jazyka (en eslovac), 1980.
# Kamanje

Kamanje és un poble de Croàcia situat al comtat de Karlovac. El 2011 tenia 891 habitants. Es troba a la frontera amb Eslovènia.
# Claude Goretta

Claude Goretta (Ginebra, 23 de juny de 1929 - Ginebra, 20 de febrer de 2019) va ser un realitzador cinematogràfic suís. La seva obra reflecteix una minuciosa observació de la realitat social del seu país.

## Obres destacades

* L'invitation (1973)
* No tan dolent com això (Pas si méchant que ça) (1974)
* La dentellière (1977)
* La provinciale (1980)
* La mort de Mario Ricci (1982)
* Het verdriet van België (La tristesa de Bèlgica) (1994) sèrie televisiva segons la novel·la epònima i el guió d'Hugo Claus

## Premis i nominacions
### Premis

* 1973: Premi del Jurat (Festival de Canes) per L'invitation

### Nominacions

* 1973: Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa per L'invitation
* 1973: Palma d'Or per L'invitation
* 1977: Palma d'Or per La dentellière
* 1978: César a la millor pel·lícula per La dentellière
* 1981: Os d'Or per La provinciale
* 1983: Palma d'Or per La mort de Mario Ricci
* 1987: Lleó d'Or per Si le soleil ne revenait pas

## Referències

* ↑ «Claude Goretta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Het verdriet van België
* ↑ «The 46th Academy Awards (1974) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 3 desembre 2011].
* ↑ «IMDB.com: Awards for La provinciale». imdb.com. [Consulta: 30 agost 2010].
# Juan José Enríquez Gómez

Juan José Enríquez Gómez, més conegut com a Juanjo, (Madrid, 4 de setembre de 1950 - El Esparragal (Múrcia), 10 d'agost de 2015) fou un futbolista madrileny que jugava en la posició de central. Després de retirar-se va fer d'entrenador de diversos equips.

## Carrera esportiva

Juanjo era un defensa central contundent que debutà a la primera divisió en les files de la UD Salamanca la temporada 74-75. Després de dues temporades més en terres de Salamanca és fitxat pel Futbol Club Barcelona en la 77-78 i hi debuta en la primera jornada davant la Reial Societat (el mateix equip amb el qual va debutar en primera amb el conjunt charro) en entrar quan falten 16 minuts per De la Cruz. Aquesta temporada participa en un total de 13 partits de lliga amb el conjunt entrenat per Rinus Michels.
Després d'una altra temporada més a la Ciutat Comtal, signa pel Recreativo de Huelva al començament de la 79-80 amb el qual participa en 31 partits marcant 3 gols. El seu debut igual que el de Julio Alberto amb la samarreta recreativista es produeix davant el Nàstic a la primera jornada de lliga. Posteriorment jugaria a l'Atlètic Madrid durant tres temporades (81-84), debutant en lliga amb l'equip blanc i vermell davant l'Athletic de Bilbao jugant gairebé 100 partits de lliga. Posteriorment va jugar al Lorca Deportiva i al CD Cieza entre d'altres, en aquest últim va exercir de cronista de José María García.
Com a entrenador ha dirigit entre d'altres al Unión Balompédica Conquense, Granada CF, al Getafe CF i el CF Ciudad de Murcia.

## Referències

* ↑ «Troben mort al seu domicili l'exjugador del Barça i l'Atlètic de Madrid Juanjo Enríquez». 324.cat. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ Fallece Juanjo, sport.es
* ↑ Carrera deportiva de Juanjo Enríquez
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ "El Ciudad de Murcia presentó a Juanjo Enríquez como nuevo técnico"

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Juan José Cremades Fons

Juan José Cremades Fons († Mèxic, 1959) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Cap al 1930 fou tresorer de la secció alacantina del Partit Republicà Radical Socialista i secretari de l'Ateneu Alacantí, i a les eleccions municipals espanyoles de 1931 fou escollit regidor i tinent d'alcalde d'Alacant per la Conjunció Republicano-Socialista.
A les eleccions generals espanyoles de 1933 no fou escollit i fou detingut arran de la vaga general del 5 d'octubre de 1934. El 1935 passà a Izquierda Republicana, amb el que fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1936.
Durant la guerra civil espanyola fou subsecretari de Governació i Obres Públiques, i en acabar s'exilià a França primer i a Mèxic després, on treballà en el diari Mediterrani.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Cremades Fons, Juan José». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 441. ISBN 848415243X [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Children for Tomorrow

Children for Tomorrow és una organització no-governamental alemanya creada per Steffi Graf, en la qual es pretén ajudar joves víctimes de la violència, la persecució i les guerres, a fi de facilitar el seu accés a la rehabilitació físico-terapèutica. Aquesta organització ha treballat en projectes a Kosovo, Sud-àfrica, Moçambic i Alemanya.

## Enllaços externs

* Children for Tomorrow
# Club Atlético Defensores de Belgrano

El Club Atlético Defensores de Belgrano és un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires, al barri de Belgrano. Juga els seus partits a l'estadi Juan Pasquale, al districte de Núñez.

## Història

El club va ser fundat el 25 de maig de 1906. Debutà a primera divisió el 1915. Retornà novament a primera el 1918, on hi romangué fins 1934, any en què la Asociación Amateurs Argentina de Football (AAF) (on jugava Defensores) s'uní a la lliga professional, passant la AAF a la segona divisió.

## Futbolistes destacats

* Ariel Ortega

## Palmarès

* División Intermedia (2):
** 1914 FAF, 1917
* Primera B (2):
** 1967, 2000-01
* Primera C (4):
** 1953, 1958, 1972, 1991-92

## Referències

* ↑ «World stadiums». Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ Argentina 1915 a RSSSF Arxivat 30 de maig de 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Argentina 1934 (amateur) a RSSSF
* ↑ Ortega continuará su carrera en Defensores de Belgrano
* ↑ Defensores de Belgrano, el noveno club en la carrera de Ortega Arxivat 2009-07-08 a Wayback Machine. Télam, 2011-08-25

## Enllaços externs

* Web oficial
* Defe
* Defelandia Arxivat 2018-06-10 a Wayback Machine.
# Clinoungemachita

La clinoungemachita és un mineral de la classe dels sulfats. Probablement és un dimorf monoclínic de l'ungemachita. Necessita ser reestudiat. El seu nom prové de la unió de la seva forma cristal·lina i del nom de Henri-Leon Ungemach, mineralogista i cristal·lògraf francès.

## Característiques

La clinoungemachita és un sulfat de fórmula química (Na, K, Fe, SO₄). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clinoungemachita pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans; amb NO₃, CO₃, B(OH)₄, SiO₄ o IO₃» juntament amb els següents minerals: darapskita, humberstonita, ungemachita, bentorita, charlesita, ettringita, jouravskita, sturmanita, thaumasita, carraraïta, buriatita, rapidcreekita, korkinoïta, tatarskita, nakauriïta, chessexita, carlosruizita, fuenzalidaïta i txeliabinskita.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita només a la seva localitat tipus a la regió d'Antofagasta (Xile). És un mineral molt rar, es forma per oxidació de la pirita en climes àrids, en vetes o cavitats en altres sulfats de ferro massius.

## Referències

* ↑ «Clinoungemachite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Darapskite» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 3 juliol 2016].
* ↑ «Darapskite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2012. [Consulta: 3 juliol 2016].
# Clinotobermorita

La clinotobermorita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al supergrup de la tobermorita. Rep el nom per la seva relació amb la tobermorita.

## Característiques

La clinotobermorita és un silicat de fórmula química [Ca₄Si₆O$_{17}$·2H₂O]·(Ca·3H₂O). La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional i redefinida l'any 2014, segons la nova nomenclatura del grup de la tobermorita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clinotobermorita pertany a «09.DG - Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: bustamita, ferrobustamita, pectolita, serandita, wol·lastonita, wol·lastonita-1A, cascandita, plombierita, riversideïta, tobermorita, foshagita, jennita, paraumbita, umbita, sørensenita, xonotlita, hil·lebrandita, zorita, chivruaïta, haineaultita, epididimita, eudidimita, elpidita, fenaksita, litidionita, manaksita, tinaksita, tokkoïta, senkevichita, canasita, fluorcanasita, miserita, frankamenita, charoïta, yuksporita i eveslogita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Fuka, situada a Bicchu-cho, a la ciutat de Takahashi (Prefectura d'Okayama, Japó). També ha estat descrita al dipòsit de Bazhenovsk (óblast de Sverdlovsk, Rússia), a la mina Wessels (Cap Septentrional, Sud-àfrica), i en algunes pedreres de la província de Vicenza (Itàlia). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Clinotobermorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2020].
# Coll de Jou (Saorra)

El Coll de Jou és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.129,3 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals de Castell de Vernet i de Saorra, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat al límit oriental de la zona sud-oest del terme de Saorra i a l'occidental de la zona central de la meitat septentrional del terme de Castell de Vernet. És al sud de la Torre de Goà, a ponent del Pic de la Mollera del Veguer i al nord del Coll de Creu Mitjana, molt proper.

## Referències

* ↑ El Coll de Jou en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll de Jovell (Josa i Tuixén)

El coll de Jovell és una collada de 1.793 metres que enllaça la serra del Cadí, al nord, amb la del Cadinell, al sud. Separa la vall de Josa de Cadí, a l'est i la de Cornellana a l'oest.
Està situat al municipi de Josa i Tuixén.
Hi passa el GR-150-1 que, des del coll de Pal, a l'est de la Tosa d'Alp, ressegueix tota la carena del Cadí-Moixeró fins a la canal de Migdia, a l'oest, on baixa al coll de Jovell amb destí a Gósol. Una pista forestal en bastant bon estat, que surt a tocar de Josa, sota mateix de l'ermita romànica de Santa María, permet pujar en 5,8 km al coll. Des d'allí continua en baixada per arribar a Cornellana després de 8,5 km. més.
Des del coll puja la ruta normal per accedir al Cadinell, de 2.113 metres, i a la carena del Cadí, a 2.600 metres, seguint el GR.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Coll de Jovell (Josa i Tuixén)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kim Sung-gan

Kim Sung-gan (Pyongyang, Imperi Japonès (avui Corea del Nord), 17 de novembre de 1912 - 29 de maig de 1984), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Kim Sung-gan va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Kim Sung-hong

Kim Sung-hong (김성홍) (nascut el 7 d'agost de 1956) és un director de cinema sud-coreà.

## Filmografia

* Doctor (닥터, Dak teol) (2012)
* Missing (실종, Sil Jong) (2009)
* Say Yes (세이 예스 Sae-yi yaeseu) (2001)
* A Growing Business (신장개업, Shinjang gaeub) (1998)
* The Hole (올가미, Olgami) (1997)
* Deep Scratch (손톱, Sontob) (1994)
* Teenage Coup (열일곱살의 쿠데타 Yeolilgobsaleui coup d'etat) (1991)
* Well, Let's Look at the Sky Sometimes (그래 가끔 하늘을 보자, Geurae gaggeum haneuleul boja) (1990)

## Referències

* ↑ «Kim Sung-hong».

## Enllaços externs

* Korean Movie Database entry