OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 619 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 619 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 9 d'agost de 1988, després de recordar la Resolució 598 (1987), el Consell va aprovar un informe del Secretari General Javier Pérez de Cuéllar sobre l'aplicació del paràgraf 2 de la Resolució 598.
Per tant, el Consell va decidir establir el Grup d'Observadors Militars de les Nacions Unides per a l'Iran i l'Iraq durant un període inicial de sis mesos per supervisar l'alto el foc entre Iran i Iraq a la fi del seu conflicte.

## Referències

* ↑ Anak Khan, Shahedul. «United Nations Iran-Iraq Military Observer Group (UNIIMOG)». A: Joachim Alexander Koops, Norrie MacQueen, Paul D. Williams, Thierry Tardy. The Oxford Handbook of United Nations Peacekeeping Operations (en anglès). Joachim Alexander Koops, Norrie MacQueen, Paul D. Williams, Thierry Tardy, 2015, p. 276-277. ISBN The Oxford Handbook of United Nations Peacekeeping Operations.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Guerra Iran-Iraq

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rebulita

La rebulita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom per un geòleg o enginyer de mines eslovè anomenat Rebula.

## Característiques

La rebulita és un sulfur de fórmula química Tl₅Sb₅As₈S$_{22}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Va ser publicada originalment sense aprovació, sent més tard redefinida. Químicament és l'anàleg d'arsènic de la jankovićita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rebulita pertany a «02.HD: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Tl» juntament amb els següents minerals: lorandita, weissbergita, christita, jankovicita, imhofita, edenharterita, jentschita, hutchinsonita, bernardita, sicherita i gabrielita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'Allchar, situat a la localitat de Rožden, al municipi de Kavadarci (Macedònia del Nord). També ha estat descrita a la mina Jiepaiyu, al dipòsit de Shimen (Hunan, República Popular de la Xina). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rebulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 desembre 2019].
# Secció electoral

Les seccions electorals són les zones en què es divideixen les circumscripcions electorals. Es determinen pel nombre d'electors: A Catalunya, cada secció inclou un màxim de 2.000 electors i un mínim de 500. No obstant això, per cada municipi hi ha, com a mínim, una secció electoral, tenint en compte que cap secció no pot tenir un àmbit superior al del terme municipal.

## Referències

* ↑ «Administració i organització electoral». [Consulta: 29 setembre 2017].
# El festí dels déus (Bellini)

El festí dels déus és una de les últimes obres del pintor renaixentista italià Giovanni Bellini. Es conserva en la Galeria Nacional d'Art, Washington DC. Està realitzat a l'oli sobre llenç. Mesura 170 cm d'alt i 188 cm d'ample.

## Història

Va ser pintat el 1514, per encàrrec d'Alfons I d'Este, el duc de Ferrara, per al seu camerino d'alabastre ('cambra d'alabastre') al Castell dels Este, Ferrara. És una de les seues últimes obres, que l'autor va modificar repetidament. En aquestes obres del final de la seua vida, s'anuncia ja la típica pintura veneciana, amb la seua predilecció pel colorit i la llum sota influència de Giorgione. A la mort de Giovanni poc després (1516), Tiziano va modificar el paisatge a l'esquerra perquè fera joc amb la seua obra La Bacanal, també en el camerino d'Alfons.
La pintura fou comprada al duc de Northumberland pel magnat estatunidenc Peter A. B. Widener el 1925 i, més tard, va entrar en les col·leccions de la Galeria Nacional d'Art de Washington, DC, amb la resta de la seua col·lecció.

## Referències

* ↑ Conisbee, Philip, "The Ones That Got Away". Saved! 100 Years of the National Art Collection Fund Ed. Richard Verdi. Londres: Scala, 2003, p. 30
# Simitarra cellablanca

La simitarra cellablanca (Pomatorhinus schisticeps) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matolls, sotabosc, pastures als turons del nord de l'Índia des d'Himachal Pradesh cap a l'est fins Arunachal Pradesh, cap al sud al nord de Bengala Occidental, Bangladesh, Manipur i Nagaland, Myanmar, Tailàndia (excepte el centre), Laos, Cambodja i centre i sud del Vietnam al centre i sud d'Annam i Cotxinxina

## Referències

* ↑ «Simitarra cellablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Serrat del Comptador

El Serrat del Comptador o del Contador és un serrat situat en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El serrat descendeix des del Bony Blanc (2.755,7 m), que marca el seu límit sud-oriental, cap al nord-oest, per trobar la riba esquerra del Riu de Sant Nicolau. Limita al sud-oest amb les Cometes de Casesnoves i el Barranc de Casesnoves.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Bony Blanc. [Consulta: 27/02/2012]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Serrat del Colomer (la Vall de Boí)

El Serrat del Colomer és un serrat situat en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
L'extrem septentrional del Serrat del Colomer està situat al sud de l'extrem occidental de lo Campo, d'on davalla cap al sud-oest, tancant la Vall de Sant Nicolau per la banda nord. Localitzat entremig del Serrat de l'Hortó a llevant i del Serrat de Puicastro al nord, la seva elevació màxima és d'uns de 2,000 metres.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Serrat del Colomer (extrem nord oriental). [Consulta: 07/03/2012]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Emperador Yu

Yu, sovint anomenat Da Yu (xinès: 大禹, pinyin: Dà Yǔ, "Yu el Gran"), és el sobrenom de Si Wen Ming, el fundador i primer monarca de la llegendària dinastia Xia (2100 aC - 1600 aC). Identificat com un dels "tres augustos i cinc emperadors", és associat a la invenció de les tècniques d'irrigació havent permès el domini dels rius i dels llacs xinesos.
El pare de Yu, Gun (xinès: 鲧, 鯀, pinyin: Gǔn), va rebre de l'Emperador Yao (xinès: 堯, 尧, pinyin: Yáo) l'ordre de regular els cursos d'aigua, però davant el seu fracàs punyent, l'Emperador Shun (xinès: 舜, pinyin: Shùn), que succeïa a Yao, el va fer executar. Reclutat com a successor del seu pare, Yu va començar a dragar nous canals a partir dels rius, el que li van caldre tretze anys i el treball d'aproximadament 20.000 obrers.
Yu també és associat a la perseverança i a la determinació. És reverenciat com el funcionari perfecte. Es conta que, durant els treballs d'irrigació, va passar davant la seva casa tres vegada però no va entrar-hi mai, considerant que una reunió familiar li prendria temps en detriment de la tasca que li havia estat confiada. Shun va estar tan impressionat pels esforços de Yu que el va escollir en comptes del seu propi fill per regnar després d'ell.
Segons els texts històrics, Yu va morir al Mont Kuaiji (al sud del Shaoxing), mentre que havia vingut caçar sobre la frontera meridional del seu Imperi. Hi va ser construït un mausoleu en el seu honor. Un gran nombre d'emperadors del període imperial hi varen anar per honorar la seva memòria, sobretot Qin Shi Huangdi. El temple de Dayu Ling (xinès: 大禹陵, pinyin: Dà Yǔ Líng, "La tomba de Yu el Gran") fou construït sobre l'indret on les cerimònies es desenvolupaven tradicionalment.
# Eloi

Eloi és un nom propi masculí d'origen llatí que vol dir "l'elegit". El dia del seu santoral és l'1 de desembre. És el patró dels orfebres, argenters, joiers, metal·lúrgics i ferradors.

## Eloi en diferents llengües

* Espanyol: Eloy
* Francès: Éloi
* Anglès: Eligius
* Italià: Eligio
* Llatí: Elegius
* Polonès: Eligiusz

## Literatura

Eloi també és una raça a la novela La màquina del temps de Herbert George Wells.

## Toponímia

* Eloy (Arizona)
* Diferents llocs anomenats Saint-Éloi.
* Andrés Eloy Blanco, municipi de Estado Lara, Veneçuela

## Personatges

* Eloi Amagat, futbolista català
* Eloi Yebra, actor català
* Joan Eloi Vila, músic català
# Emīls Liepiņš

Emīls Liepiņš (Dobele, 29 d'octubre de 1992) és un ciclista letó, professional des del 2011. Actualment corre a les files de l'equip Team DSM-Firmenich PostNL.

## Palmarès

* 2018
** 1r al Poreč Trophy
** 1r a la Fletxa de Heist
** 1r a la Baltic Chain Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a l'Istrian Spring Trophy
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
* 2022
** Campió de Letònia en ruta
* 2023
** Campió de Letònia en ruta
* 2024
** Campió de Letònia en ruta

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 124è de la classificació general

## Referències

* ↑ «RUDI KEMNA VE A EMILS LIEPINS COMO VELOCISTA: "CREEMOS QUE ESTÁ INFRAVALORADO"», 14-01-2024. [Consulta: 14 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Districte de Sironj

El districte de Sironj fou una divisió administrativa de l'estat de Tonk (1817-1949) i quan aquest va quedar integrat al Rajasthan, fou un districte d'aquest estat (1949-1956). La capital era la ciutat de Sironj. El 1956 per la reorganització dels estats, el districte, que estava rodejat de territori de Madhya Pradesh i separat físicament del Rajasthan, fou declarat part del districte de Vidisha a Madhya Pradesh.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Wellsville (Kansas)

Wellsville és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.606 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wellsville tenia 1.606 habitants, 636 habitatges, i 435 famílies. La densitat de població era de 738,2 habitants/km².
Dels 636 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.456 $ i la renda mediana per família de 47.102 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 25.250 $. La renda per capita de la població era de 18.215 $. Entorn del 7,9% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Les Cabanes (Toralla)

Les Cabanes és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Toralla.
Està situada a la dreta del barranc de Mascarell, al nord-est de la Costa del Toll. És al nord-est de Raidonal, a llevant de Prats, al vessant nord-est de la Serra de Ramonic.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Illa Helena

L'illa Helena és una de les illes deshabitades de les Illes de la Reina Elisabet de les illes àrtiques canadenques a la regió de Qikiqtaaluk de Nunavut, Canadà. Es troba al llarg de la costa nord de l'illa Bathurst, separada per l'estret de Sir William Parker. L'illa Seymour es troba davant de la seva costa oest. Situada a 76°39'N 101°04'W, l'illa Helena fa 327 km² en àrea i mesura 41 per 12,8 km.
Els seus principals punts de referència són Devereaux Point al nord, Noel Point a l'oest i el Cap Robert Smart al sud.

## Referències

* ↑ «NU Site 4 – Seymour Island». pwgsc.gc.ca. [Consulta: 25 agost 2010].
# Forn de totxo del Barranc de la Figuerassa

El Forn de totxo del Barranc de la Figuerassa és una obra de Tivissa (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un forn de totxo situat al terme municipal de Tivissa. L'estat de conservació és mitjà; el capell s'ha perdut, però es conserven part dels murs i la boca del forn, que està parcialment ubicat en el talús de terra. La boca del forn és d'arc de mig punt avançat.
La part interior, conserva la cambra de combustió, de planta quadrada. Està feta a partir de maons plans disposats en filades endreçades i arrebossats. La vegetació és abundant tant a l'interior de la cambra com als voltants del bé.

## Referències

* 1 2 «Forn de totxo del Barranc de la Figuerassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# Forn de totxo Mas de la Bossa I

El Forn de totxo Mas de la Bossa I és una obra de Garcia (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un forn en bon estat de conservació. El parament està fet a partir de pedra irregular disposada de manera no uniforme. El capell s'ha perdut però es conserven els murs perimetrals i la boca del forn, tot i que està tapiada.
Pel que fa a l'espai interior, està fet a partir de maons disposats en filades i arrebossats. L'olla presenta vegetació i restes del parament.

## Referències

* 1 2 «Forn de totxo Mas de la Bossa I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# Fornícula de Sant Antoni de Pàdua (Girona)

La Fornícula de Sant Antoni de Pàdua és una obra del municipi del Carrer Ciutadans de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una fornícula de caràcter clàssic situada al damunt de la llinda del portal d'accés a l'escola d'una casa de renda. Conté a l'interior la imatge d'un Sant. Presenta la següent inscripció: "Resarit un pare nostre se guanyen 250 dies d'indulgencia".

## Referències

* 1 2 3 «Fornícula de Sant Antoni de Pàdua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# ForoCoches

ForoCoches és un fòrum d'Internet en espanyol creat el 2003. Inicialment estava orientat a l'automoció, tot i que permet la creació de fils de discussió sobre pràcticament qualsevol tema (actualment amb un fort component polític sovint relacionat amb l'extrema dreta). D'acord amb el rànquing elaborat per Alexa Internet, ForoCoches solia trobar-se entre els 40 llocs web més visitats d'Espanya, encara que en 2016 va caure fins a col·locar-se en la posició número 64.
Quant a la seva cultura política, al fòrum es combina el llenguatge reaccionari de Vox, discursos incel , admiradors de Jordan Peterson i referències llibertàries en l'econòmic i autoritàries en el polític.

## Referències

* ↑ «Forocoches: De John Cobra a Curry Valenzuela, los grandes 'troleos'». Europa Press, 24-03-2017 [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ Vázquez, Enrique Rey. «ForoVox» (en castellà). [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Top Sites in Spain Arxivat 2016-11-19 a Wayback Machine., en la página de Alexa Internet.
* ↑ Vicente Rubio-Pueyo. «Vox. Una Nueva Extrema Derecha en España» p. 14, 01-06-2019. Arxivat de l'original el 2019-06-24. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ Enrique Rey Vázquez. «ForoVox». CTXT, 16-01-2019.
# Thomas Brumby Johnston

Thomas Brumby Johnston (Perth, 28 de gener de 1814 – Edimburg, 2 de setembre de 1897) va ser un geògraf, gravador, impressor i editor escocès.
Era el fill més petit d'Andrew Johnston i d'Isobel Keith, la filla del propietari del molí paperer Polton.
Va ser educat a diverses escoles privades d'Edimburg. Quan va acabar els seus estudis començà a treballar amb els seus germans William i Alexander Keith a la firma de geògrafs, gravadors i impressors. W. & A. K. Johnston.
Es casà el 1843 amb Jane Riman. El 1849 esdevingué membre de la Societat d'Antiquaris de la qual ocupà la funció de tresorer honorari a partir del 1850 i fins a la seva jubilació. També va ser un dels fundadors de la Societat Fotogràfica d'Escòcia el 1856

## Obres

* Historical geography of the clans of Scotland escrit amb James Alexander Robertson i William Kirk Dickson
* The Law of Literary Criticism as Illustrated by the Athenaeum Libel Case (1875)
* The royal atlas of modern geography escrit amb Alexander Keith Johnston

## Referències

* ↑ Dades biogràfiques
* ↑ Dades de membre de la Societat
# Silurus undecimalis

Silurus undecimalis és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kobayakawa, M. 1989. Systematic revision of the catfish genus Silurus, with description of a new species from Thailand and Burma. Jap. J. Ichthyol. 36(2):155-186.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Districte de Sion

El districte de Sion és un dels 14 districtes del cantó suís de Valais. Està situat al centre d'aquest cantó, amb una superfície de 125,6 km², té 39651 habitants (cens de 2006) i el cap del districte és la capital del cantó Sion. Està situat a la zona francòfona del cantó.

## Municipis

* CH-1974 Arbaz
* CH-1971 Grimisuat
* CH-1991 Salins
* CH-1965 Savièse
* CH-1950 Sitten
* CH-1993 Veysonnaz
# Xenorhina eiponis

Xenorhina eiponis és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Indonèsia.

## Referències

* Richards, S. & Price, D. 2004. Xenorhina eiponis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Les Ribes del Ter de La Cellera de Ter

Plantilla:Les Rives del Ter
Les Ribes del Ter de La Cellera de Ter són uns espais d'una passejada de natura per la vora del riu Ter. Aquest espai ha estat arreglat després de l'estiu del 2015.
En aquest espai natural, començant del principi hi ha una llarga caminada, també es van trobant unes escales que et pots anar apropant al riu. A mesura que es fa el recorregut es troben cartells explicatius del lloc amb bancs. Anant seguint et trobes amb un dic arreglat que pots anar-hi, allà mateix ja et trobes una àreea de pícnic amb bancs i taules. També et trobaràs un mirador que pots veure-hi els amimals que hi habiten. Per anar finalitzant el recorregut et trobaràs amb tota una zona d'arbres i tot cobert de gèspa, us anireu trobant els noms dels arbres que hi ha.
# Illa Herschel

L'illa Herschel (en inuvialuktun: Qikiqtaruk) és una illa del mar de Beaufort que es troba a 2 km de la costa del Yukon al Canadà, de la qual forma part administrativament. És l'única illa gran del Yukon.

## Geografia

Té una superfície de 116 km$^2$, amb 15 km de llarg per 8 d'ample, amb un terreny de tundra que té el seu punt més elevat en els 182 msnm.
L'illa es creà a partir de sediments que foren empesos pel gel Laurentià que baixava per la vall del Mackenzie i es movia cap a l'oest tot seguint la plana costanera fa uns 30.000 anys. No hi ha cap nucli de base rocosa a l'illa, la qual està subjecte a altes taxes d'erosió costanera degut a la naturalesa rica en gel del permafrost subjacent, i als efectes de les gelades i la solifluxió.

## Història

Va ser descoberta el 15 de juliol de 1826 per John Franklin. El 1890 es va establir una base balenera a Pauline Cove i s'estima que fins a 1907 unes 1.500 persones van viure a l'illa, la qual cosa la convertia en la comunitat més gran del Yukon en aquell moment. Tot i que s'havien construït diversos edificis, la majoria dels residents vivien en vaixells baleners. Amb la decadència de la pesca de balenes l'illa va perdre la seva població. Durant la dècada de 1970 l'illa es va convertir en un port segur dels temporal per als vaixells de perforació de petroli. El 1987 marxaren de l'illa els últims residents permanents, tot i que els inuvialuit encara la fan servir de manera estacional per caçar, pescar i com a lloc per acampar mentre viatgen.
L'illa forma part del parc territorial de l'illa Herschel-Qikiqtaruk.

## Referències

* ↑ «Vous êtes ici». [Consulta: 2 setembre 2011].
* ↑ «Explore Herschel Island! > Life on a Polar Island > Page 08», 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-01. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ Michel d'Arcangues, Dictionnaire des explorateurs des pôles, Séguier, 2002, p. 200
* ↑ Burn, C. R. (2009) "After whom is Herschel Island named"? Arctic 62(3):317–323.
* ↑ «Explore Herschel Island! > Life on a Polar Island > Page 16», 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-01. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Explore Herschel Island! > Life on a Polar Island > Page 17», 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-01. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Herschel Island (Qikiqtaruk) Territorial Park». [Consulta: 27 març 2024].