OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Serra i Sucarrats

Miquel Serra i Sucarrats (Olot, 11 de gener de 1868 – la Vall d'Uixó, Plana Baixa 9 d'agost de 1936) va ser un eclesiàstic i bisbe català. Va ser un dels tretze bisbes assassinats pel bàndol republicà durant la Guerra Civil espanyola, víctima de la persecució religiosa.
Va estudiar al Seminari de Girona, on s'ordenà sacerdot el 1892 i hi fou professor fins al 1896. Doctor en sagrada teologia i llicenciat en dret civil per la Universitat de Barcelona. El 1914 va ser nomenat vicari general de Tarragona, on ja era des del 1908 professor de dret romà i civil a la universitat pontifícia. Preconitzat bisbe de Canàries el 14 de desembre de 1922, va ser consagrat a Olot el 7 d'octubre de 1923. Va prendre possessió de la diòcesi de Sogorb el 28 de juny de 1936.
El 27 de juliol, poc després de l'intent de cop d'estat del 18 de juliol, fou empresonat juntament amb el vicari general Blasco el Palomar, el seu germà el canonge Carlos Serra, els pares franciscans José Sancho Sanchis i Camilo Tomás Domínguez, els llecs Ferrando Savall, Balaguer Juan i Sauch Brusca. En la matinada del 8 al 9 d'agost de 1936 van ser conduïts a Vall d'Uixó (Plana Baixa) i en la carretera d'Algar a uns quatre quilòmetres del cementiri i sis del poble, van ser afusellats tots excepte Camilo Tomás Domínguez i José Sancho Sanchis, que van ser assassinats el dia 11 i en la carretera que condueix de Sagunt a Canet d'en Berenguer, en la llera del riu Palància.

## Referències

* ↑ Gonzalo Redondo, Historia de la Iglesia en España 1931-1939: Tomo II. La Guerra Civil 1936-1939, p.24, Ed. Rialp
* ↑ «Persecució religiosa». Arxivat de l'original el 2016-10-06. [Consulta: 27 maig 2012].

## Enllaços externs

* «Miquel Serra i Sucarrats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gary Aldrich

Gary Aldrich (nascut el 22 de maig de 1945) és un antic agent de l'FBI i escriptor d'Amsterdam (Nova York). La seva esposa Nina és també un exagent de l'FBI, i tenen tres fills. Gary es va graduar del Miami Dade College. Va fundar el Patrick Henry Center for Individual Liberty, l'objectiu del qual, és "la promoció de la Constitució dels Estats Units i el Bill of Rights i donar suport al dret dels ciutadans de participar en la dissidència ètica."

## Referències

* ↑ Patrick Henry Center for Individual Liberty: Staff Biographies.

## Enllaços externs

* http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9C07E6D91F3BF935A15756C0A961958260&n=Top%2fReference%2fTimes%20Topics%2fOrganizations%2fF%2fFederal%20Bureau%20of%20Investigation%20
* http://www-cgi.cnn.com/US/9606/28/fbi.book/ Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine.
# Miriam Ponsa

Miriam Ponsa (Manresa) és una dissenyadora de moda independent. Els seus dissenys els comercialitza l'empresa CREASILK S.L amb la marca MIRIAM PONSA. És diplomada en disseny de moda per la Universitat de Southampton (Anglaterra) i especialitzada en disseny i tècniques de punt, a Igualada. Té el taller a Manresa, al mateix espai on el 1886 la seva rebesàvia va fundar una fàbrica tèxtil dedicada a la producció de les betes de les espardenyes.

## Premis i reconeixements

* Premi 080 Barcelona Fashion a la millor col·lecció tardor-hivern 2013-14 per "Transhumància" (2013)
* Premi 080 Barcelona Fashion a la millor col·lecció tardor-hivern 2011-2012 per "Les bugaderes" (2011)
* Premi 080 Barcelona Fashion a la millor col·lecció de dona Tardor-hivern 2010-2011 atorgat pel departament de Comerç i Turisme de la Generalitat per "Textura social" (2010)
* Premi Barcelona és Moda a la millor empresa emergent atorgat per la Cambra de Comerç de Barcelona (2007)

## Referències

* ↑ Entrevista a Per Amor a l'Art
* ↑ Entrevista a FAD. Xarxes d'opinió: La moda, en temps d'emergència?
* ↑ Entrevista a Els País S MODA: Rebelde con causa
* ↑ 080, l'aparador de la moda

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mineral Point (Wisconsin)

Mineral Point és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 2.617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mineral Point tenia 2.617 habitants, 1.092 habitatges, i 693 famílies. La densitat de població era de 335,7 habitants per km².
Dels 1.092 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.182 $ i la renda mediana per família de 52.137 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 23.396 $. La renda per capita de la població era de 21.097 $. Aproximadament el 3,8% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mineral Point» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mineral Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mineral Springs (Carolina del Nord)

Mineral Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.370 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mineral Springs tenia 1.370 habitants, 475 habitatges i 387 famílies. La densitat de població era de 70 habitants per km².
Dels 475 habitatges en un 40,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 18,5% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.932 $ i la renda mediana per família de 44.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.581 $ mentre que les dones 24.926 $. La renda per capita de la població era de 17.896 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mineral Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mineral Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mineral del Chico (municipi)

El municipi de Mineral del Chico és un dels vuitanta-quatre municipis que conformen l'estat d'Hidalgo, a Mèxic. La població cap de municipi és la localitat de Mineral del Chico.
El municipi és localitzat al centre del territori d'Hidalgo, entre els paral·lels 20° 08’ i 20° 18’ de latitud nord i els meridians 98° 39’ i 98° 51’ de longitud oest; amb una altitud entre 1600 i 3200 msnm. El municipi té una superfície de 193.82 km², i representa el 0.93% de la superfície de l'estat; dins la regió geogràfica denominada Comarca Minera.
Limita al nord amb els municipis d'Actopan i Atotonilco el Grande; a l'est amb els municipis d'Atotonilco el Grande, Omitlán de Juárez i Mineral del Monte; al sud amb els municipis de Pachuca de Soto i San Agustín Tlaxiaca; a l'oest amb els municipis de San Agustín Tlaxiaca, El Arenal i Actopan.

## Toponímia

Originalment anomenat Atotonilco el Chico, després de trobar-s'hi les mines va passar a anomenar-se Real del Chico, i d'allà Mineral del Chico.

## Notes

* ↑ Segons el Govern d'Hidalgo la seva superfície és de 118.2 km²
* ↑ L'origen etimològic del nom d'un municipi pot tenir interpretacions diferents o tenir un origen incert, aquest és el més comú o més acceptat pel govern municipal i els seus habitants, segons l'"Enciclopèdia dels municipis de Mèxic".

### Referències

* 1 2 «Mineral del Chico, Hidalgo». Enciclopedia de los Municipios y Delegaciones de México. Secretaría de Gobernación. Arxivat de l'original el 2019-09-15. [Consulta: 22 març 2017].
* 1 2 «Enciclopedia de los municipios de Hidalgo: Mineral del Chico». Secretaria de Planeación Desarrollo Regional Regional y Metropolitano. Gobierno del estado de Hidalgo. Arxivat de l'original el 9 d'abril de 2017. [Consulta: 22 març 2017].
* 1 2 3 «Mineral del Chico, Hidalgo». Prontuario de información geográfica municipal de los Estados Unidos Mexicanos. Instituto Nacional de Estadística y Geografía. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Instituto Nacional para el Federalismo y el Desarrollo Municipal. «Regionalización del estado de Hidalgo». Enciclopedia de Los Municipios y Delegaciones de México. Secretaría de Gobernación. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Centro Estatal de Estudios Municipales del Estado de Hidalgo. Los Municipios de Hidalgo. Secretaría de Gobernación, 1988.
* ↑ «Mineral del Chico». Municipios de Hidalgo. Gobierno del estado de Hidalgo. Arxivat de l'original el 9 d'abril de 2017. [Consulta: 22 març 2017].

## Enllaços externs

* Gobierno del Estado de Hidalgo - Web Oficial
# Gel·li Publícola

Gel·li Publícola és el nom dels següents personatges:
* Luci Gel·li Publícola I, cònsol 72 aC
* Luci Gel·li Publícola II, consol el 36 aC
* Luci Gel·li Publícola III, cònsol romà
* Gel·li Publícola (polític), polític romà
* Gel·li Publícola (qüestor), qüestor romà
# Geló

Geló és el nom dels següents personatges:
* Geló I, tira de Gela (491 aC-485 aC) i de Siracusa 485 aC-478 aC
* Geló II, rei de Siracusa 240 aC-216 aC.
* Geló de l'Epir, conspirador epirota
# Gal cisalpí

El gal cisalpí és l'idioma que parlaven els pobles cèltics de les zones del nord de la península Itàlica i del sud de Suïssa, que formaven part del grup dels gals cisalpins, com els ínsubres, els cenomans i els sènons, tots ells d'origen indoeuropeu, descendents de la cultura de Golasecca, que des del segle V va patir la influència cultural dels gals que van envair les regions del nord d'Itàlia.

## Classificació

És molt probable que els gals cisalpins aprenguessin l'art de l'escriptura dels veïns leponcis, adaptant moltes de les seves peculiaritats ortogràfiques i usant el mateix tipus d'alfabet d'origen etrusc. Fins a l'actualitat hi ha relativament poques inscripcions i troballes en la llengua gala cisalpina i moltes d'elles no són més que d'una o dues paraules, entre altres es pot esmentar un monument de pedra trobat a Briona el 1864, i datat al voltant del segle II a. C. que diu: «Tanotaliknoi Kvitos lekatos Anokopokios Setvpokios Esanekoti anarevis'eos tanotalos karnitvs»
El significat d'aquest test s'interpreta com: "Els fills de Dannotalos, el llegat Quintus i Anokmopokios, i Setupokios fill d'Esankedoto, el sapientíssim, posaren aquesta pedra en memòria de Dannotalos". En general es consideren inscripcions en gal cisalpí totes les que es troben a una distància de 50 quilòmetres de la ciutat de Lugano, ja que dins d'aquest radi es creu que fan part del llenguatge lepòntic.
En l'actualitat hi ha un debat en lingüística entre els que creuen que l'insubre és només un dialecte del gal i els que pensen que es tracta d'una evolució històrica del lepòntic. En qualsevol cas, el terme gal cisalpí s'utilitza per fer referència no tant a una sola llengua, sinó a un sistema lingüístic homogeni en contraposició al gal transalpí, és a dir a les llengües celtes parlades més enllà dels Alps.

## Referències

* ↑ Mountain, Harry. The Celtic Encyclopedia, 1998, pp. 183-184
* ↑ Percivaldi, Elena. I Celti: una civiltà europea, pag. 80
* ↑ Kruta, Venceslas. Thames and Hudson. The Celts, 1991.
* ↑ Stifter, David. Old Celtic Languages, 2008.
* ↑ Schumacher, Stefan; Schulze-Thulin, Britta; aan de Wiel, Caroline. Institut für Sprachen und Kulturen der Universität Innsbruck. Die keltischen Primärverben. Ein vergleichendes, etymologisches und morphologisches Lexikon (en alemany), 2004. ISBN 3-85124-692-6.
* ↑ Eska, Joseph F. e Evans, Ellis D. Continental celtic 2010, pag. 27
# Mursilis I

Mursilis I va ser un rei hitita que va regnar entre els anys 1620 aC i 1590 aC. Era net d'Hattusilis I, que el va designar hereu. Era fill de la princesa Hastayar, filla d'Hattusilis I i el pare podria ser un noble anomenat Maratti. La seva dona es deia Kali.
Segons el text conegut amb el nom de Testament d'Hattusilis, Mursilis devia ser molt jove, probablement menor d'edat, quan va començar a regnar. Es pensa, per uns fragments de documents trobats, que durant la minoria d'edat de Mursilis va exercir la regència un home anomenat Pimpira, ja que van signats amb una fórmula que diu: "Jo, Pimpira, protegeixo al rei i us administro". Aquest Pimpira es podria potser identificar amb un alt cortesà de palau que apareix amb el nom de Pimpirit, com a "fill favorit del cor" d'Hattusilis I.
La història política i militar de Mursilis I va ser una clara continuació de les polítiques del seu avi. El seus enemics principals eren els hurrites, el regne d'Arzawa i el regne de Iamkhad (Alep). Se sap que es va defensar de diversos atacs dels hurrites, i en un document molt deteriorat diu que va atacar les ciutats d'Ankuwa, Hakmissa i Hattena, on hi va anar amb tropes i carros de guerra. La deessa Lelwani el protegia. També es diu que va destruir el regne de Buruixkhanda, i es fa menció de l'esposa i els fills del rei. Després es parla d'Hurma, un petit regne que també va sotmetre, però no sense pèrdues humanes.
A la Proclamació de Telepinus s'esmenta que Mursilis va ser un gran rei que va destruir el regne de Iamkhad (Alep), va saquejar Babilònia i va establir el límit del país a la mar Mediterrània. La guerra contra Alep la va començar per revenjar al seu avi, mort en la lluita prop d'aquella ciutat. L'expedició a Babilònia està documentada al tomb del 1594 aC en temps del rei Samsuditana. Naturalment aquesta expedició no tenia per finalitat establir-se en aquell país, massa llunyà d'Hattusa, la capital hitita, sinó per adquirir prestigi i per ser recordat per les generacions futures. Al seu retorn amb el botí que incloïa nombroses deïtats, entre elles Marduk, la principal de Babilònia, el van atacar els hurrites encapçalats per un rei anomenat Atradu. El resultat de la conquesta de Babilònia va ser que es va establir en aquell país una dinastia dels cassites, que havien ajudat als hitites en l'atac a la ciutat.
Poc després de la seva tornada, una conspiració dirigida pel seu cunyat Hantilis I i per Zidantas I, tots dos reis successivament, va portar a la mort de Mursilis. Va seguir una època de desordres i assassinats i fracassos militars, que no van acabar fins al regnat de Telepinus.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 131-135. ISBN 8446011239.
# Moment angular relatiu específic

El moment angular relatiu específic (h) de dos cossos orbitants és en mecànica celeste, el producte vectorial de la posició relativa i la velocitat relativa. De manera equivalent, és el moment angular total dividit per la massa reduïda. El moment angular relatiu específic té un paper fonamental en l'anàlisi del problema dels dos cossos.

## Definició

El moment angular relatiu específic, representat pel símbol $\mathbf {h} \,\!$, es defineix com el producte vectorial de la relació vector de posició $\mathbf {r} \,\!$ i el relatiu al vector de velocitat $\mathbf {v} \,\!$.
    $\mathbf {h} =\mathbf {r} \times \mathbf {v} ={\mathbf {L} \over \mu }$
on:
* $\mathbf {r} \,\!$ és el relatiu al vector de posició orbital
* $\mathbf {v} \,\!$ és el relatiu al vector velocitat orbital
* $\mathbf {L} =\mathbf {L_{M}} +\mathbf {L_{n}} \,$ és el moment angular total del sistema
* $\mu \,$ és la massa reduïda
Les unitats de $\mathbf {h} \,\!$ són m²s$^{−1}$.
Per òrbites pertorbades del $\mathbf {h} \,\!$ el vector és sempre perpendicular al pla orbital fix. Tanmateix, per a les òrbites pertorbades la $\mathbf {h} \,\!$ el vector generalment no és perpendicular al pla orbital osculatriu
Com és habitual en la física, la magnitud de la quantitat vectorial $\mathbf {h} \,\!$ is denoted by $h\,\!$:
    $h=\left\|\mathbf {h} \right\|$

## Òrbita el·líptica

En una òrbita el·líptica, el moment angular relatiu específic és el doble de l'àrea per unitat de temps escombrada per una corda des de la principal fins a la secundària: aquesta àrea es coneix per la segona llei de Kepler del moviment planetari. Ja que l'àrea de tota l'el·lipse orbital és escombrada a terme en un període orbital, $h\,\!$ és igual a dues vegades l'àrea de l'el·lipse dividit pel període orbital, com es representa per l'equació
    $h={\frac {2\pi ab}{2\pi {\sqrt {\frac {a^{3}}{G(M\!+\!m)}}}}}=b{\sqrt {\frac {G(M\!+\!m)}{a}}}={\sqrt {a(1-e^{2})G(M\!+\!m)}}={\sqrt {pG(M\!+\!m)}}$.
on
* $a\,$ és el semieix major
* $b\,$ és el semieix menor
* $p\,$ és el semi-latus rectum
* $G\,$ és la constant gravitacional
* $M\,$, $m\,$ són les dues masses.

## Referències

* ↑ Pandian, Jagadheep D. «Eclipse». Curious about Astronomy?. Cornell University.

## Vegeu també

* Velocitat areolar
* Lleis de Kepler
* Òrbita de Kepler
* Energia específica
# Gila coerulea

Gila coerulea és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 41 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oregon i Califòrnia (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gila alvordensis

Gila alvordensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est d'Oregon i al nord-oest de Nevada (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Monestir de Sant Pelai de Gavín

El monestir de Sant Pelai de Gavín era un monestir medieval situat a prop de l'actual poble de Gavín al costat del barranc de Sía, al terme municipal de Biescas, en l'Alt Gàllego, Aragó.
Fins a l'any 1997 només se sabia que va ser abandonat al segle xi, ocupat per laics que ho van cedir al monestir de Sant Joan de la Penya l'any 1079. En l'hivern de 1997 va ser quan Federico Diez Áranos, membre d'Amics de Sarrablo va trobar les ruïnes del monestir.
Per a arribar a Sant Pelai cal anar des de Biescas pel GR 15 fins a l'encreuament amb el camí que baixa des de Gavín, travessar el barranc de Sía i pujar per la carretera en direcció cap a Barbenuta. Quan s'arribi al primer desviament cal prendre el camí que puja cap a l'esquerra i continuar sense deixar aquest camí fins a un altre desviament on hi ha un panell assenyalant el monestir.
Actualment, el conjunt arqueològic es troba protegit de l'oratge amb una estructura amb un sostre fet d'uralita, a més a més està tancat i l'accés està prohibit per a persones sense autorització. D'estil romànic, va tenir dos naus comunicades entre elles i amb l'exterior a través d'un passadís voltat amb una escala de caragol.
La capçalera del monestir té tres absis. Es poden veure encara en l'absis sud un fris d'arquets cecs d'estil llombard i una petita finestra. A la nau central del monestir es veu un altar, així com grups de tres columnes cilíndriques, molt típiques de l'art romànic a l'Alt Gàllego.
Encara es conserva l'estructura de l'església inferior, a la que s'accedeix a través d'un passadís voltat que es troba baix la nau central, pel que sembla que aquesta era una cripta i hi havia una altra nau sobre ella del mateix estil de la que hi ha a Samitier. La nau es comunica amb el passadís amb una porta que té un arc de mig punt peraltat.
El passadís té una volta de canó i passa per sota de la nau central del monestir, permetent l'accés des de la nau nord. A l'extrem nord del passadís es troben dues escales de caragol que el comuniquen amb el pis superior.

## Galeria

* Escala d'accés a la cripta
* Passadís inferior al monestir

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina de www.romanicoaragones.com