OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El senyor de les bèsties

El senyor de les bèsties (títol original: The Beastmaster) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Don Coscarelli, estrenada l'any 1982. Ha estat doblada al català.

## Argument

Dar, fill del rei destinat a destruir el tirà de les forces del mal des que la seva profecia, el va marcar en néixer abans d'estar sacrificat, però salvat per un home que el porta al seu petit poble i l'educa com el seu fill. D'adult, el seu petit poble així com la seva família adoptiva són destruïts per l'exèrcit del tirà. Únic sobrevivent, marxa a l'aventura amb l'objectiu de venjar-se, esdevé un combatent que en el seu camí trobarà aliats, entre els quals animals (fures, àguila, pantera) amb els que comunica gràcies al seu don, la telepatia.

## Repartiment

* Marc Singer: Dar
* Tanya Roberts: Kiri
* Rip Torn: Maax
* John Amos: Seth
* Joshua Milrad: Tal
* Ralph Strait: Sacco
* Billy Jayne: Jove Dar

## Rebuda

La pel·lícula ha conegut un èxit comercial moderat, informant aproximadament 14.056.000 de dòlars al box-office a Amèrica del Nord per un pressupost de 8 milions.
Va tenir una rebuda de la crítica més aviat desfavorable, recollint un 42% de crítiques positives, amb una nota mitjana de 5/10 i sobre la base de 12 crítics, en el lloc Rotten Tomatoes.

## Al voltant de la pel·lícula

* Es rodarien dues continuacions: Beastmaster 2: Through the Portal of Time l'any 1991 dirigida per Sylvio Tabet i Beastmaster: The Eye of Braxus l'any 1996 per Gabrielle Beaumont.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El senyor de les bèsties. esadir.cat.
* ↑ «The Beastmaster». The New York Times.
* ↑ Dar l'invincible a Box Office Mojo.
* ↑ Dar l'invincible a Rotten Tomatoes.
# Ibaizabal

El riu Ibaizabal és un riu de Biscaia, al País Basc.
Etimològicament ve de ibai = "riu" i zabal = "ample" en euskera, és a dir, «riu ample».
Neix als límits de Biscaia amb Àlaba i Guipúscoa, a prop d'Elorrio, a partir de diferents rierols de les muntanyes Amboto i Udalaitz, a la Cornisa Cantàbrica. Se l'acostuma a denominar Ibaizabal a partir de la unió del Zumelegui i l'Arrazola, que s'uneixen a la vall d'Axpe Achondo. Corre en direcció nord-oest per l'anomenada Vall de l'Ibaizabal i travessa el Duranguesat. A Basauri conflueix amb el Nerbioi, un riu de longitud i cabal similar, i junts corren en direcció nord-oest. A l'alçada de Bilbao formen la ria de Bilbao (també anomenada ria del Nervión o de l'Ibaizabal), que desemboca al mar Cantàbric.
En tot el seu recorregut, excepte en la seva part alta, les seves ribes estan densament urbanitzades i industrialitzades, principalment amb indústries metal·lúrgiques i químiques (papereres) que deterioren la qualitat de les aigües i alteren els ecosistemes propis de les seves ribes en trobar-se canalitzat en molts trams del seu curs. Les reformes del clavegueram han millorat molt la qualitat de les seves aigües.

## Afluents

El riu Ibaizabal és considerat sovint el principal afluent del Nerbioi (per la dreta). Altres autors consideren que l'Ibaizabal és el riu principal, i que rep al seu principal afluent, el Nerbioi, per l'esquerra.
Els afluents de l'Ibaizabal (abans de rebre les aportacions del Nerbioi) són:
* Zumelegi (considerat a vegades com el riu principal).
* Arrazola.
* rierol Mendiola a Abadiano.
* riu Zaldúa.
* riu Mañaria.
* rierol d'Oiz a Iurreta.
* rierol d'Orozketa.
* rierol de Bernagoitia.
* rierol d'Orobio.
* rierol d'Euba.
* rierol de Larrabide.
* rierol d'Artzagana.
* rierol de Larrea.
* Riu Arratia, després de rebre els subafluents:
** rierol d'Alzusta.
** rierol d'Ibarguen.
** rierol d'Uribe.
** rierol d'Arteaga.
** rierol de Dima.
** rierol d'Iurrebaso.
* rierol de Bedia.
* riu Larrabetzu.
Els afluents de la Ria de Bilbao també adopten la forma de petites ries en desembocar. Són:
* rierol de Buya.
* riu Cadagua, que rep els subafluents:
** pantà i riu Ordunte.
** riu Herrerías.
** riu Llanteno-Ibalzibar.
** riu Arceniega.
** riu Artxola.
** rierol Otxaran.
** rierol Ganekogorta.
** rierol Nocedal.
** rierol Azordoyaga.
* riu Asúa, que rep els subafluents:
** rierol de Derio.
** rierol de Loiu.
* riu Galindo, que rep els subafluents:
** riu Castaños.
** rierol Ballonti.
* riu Gobela, que rep els subafluents:
** Eguzkiza.
** Udondo.

## Referències

* ↑ «Euskal Herriko ibaien zerrenda» (en euskera). Euskaltzaindia, 28-04-2012. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Carreras y Candi, Francisco. Geografia general del pais Vasco-Navarro, Volum 5 (en castellà). A. Martín, 1915, p. 45.

## Vegeu també

* Duranguesat
* Gran Bilbao
* Ria de Bilbao i riu Nervión

## Enllaços externs

* Rius d'Euskadi Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine.
# Mazateronodon endemicus

Mazateronodon endemicus és una espècie extinta de primat que visqué durant l'Eocè en allò que avui en dia és la regió de Sòria. Els primers fòssils d'aquest notàrctid foren descoberts al jaciment de Mazaterón per investigadors de l'Institut Català de Paleontologia. Pertanyia a la tribu dels ancomominis.
Les dents P4 de M. endemicus es caracteritzen per la seva manca de paracònid i metacònid.
El seu nom genèric deriva del topònim «Mazaterón» i del mot grec odon ('dent'), mentre que el seu nom específic, endemicus, significa 'endèmic' en llatí.

## Referències

* 1 2 Marigó, J. «Descobert un nou primat que va viure fa uns 40 milions d'anys a Sòria». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, 01-06-2010. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2011. [Consulta: 8 març 2012].
* ↑ Kirk, E.; Williams, B. «New adapiform primate of Old World affinities from the Devil's Graveyard Formation of Texas» (resum) (en anglès). Journal of Human Evolution, 61, 2011, pàg. 156–168. DOI: 10.1016/j.jhevol.2011.02.014.
# Azaritxi

Azaritxi (en rus: Азаричи) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 36 habitants. Pertany al districte de Zlinka.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Resolució 1278 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1278 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 30 de novembre de 1999, observant amb pesar la renúncia del jutge de la Cort Internacional de Justícia Stephen M. Schwebel que faria efecte el 29 de febrer de 2000, el Consell va decidir que en concordança a l'Estatut de la Cort les eleccions per omplir la vacant s'efectuarien el 2 de març de 2000 en una sessió del Consell de Seguretat i durant la XXXIV sessió de l'Assemblea General.
Schwebel, un jurista estatunidenc, va ser membre de la Cort des de 1981, el seu vicepresident entre 1994 i 1997, i el seu president des de 1997. El seu període del càrrec anava a acabar al febrer de 2006.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council sets date for election of new President for International Court of Justice». United Nations, 30-11-1999.
* ↑ «Judge Stephen M. Schwebel, President of the Court, will resign as a Member of the Court as of 29 February 2000». International Court of Justice, 15-12-1999.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Louis Vervaeke

Louis Vervaeke (Ronse, Flandes Oriental, 6 d'octubre de 1993) és un ciclista belga, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Soudal Quick-Step. En el seu palmarès destaca la victòria al Tour del País de Savoia de 2014.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Ronda de l'Isard d'Arieja
** 1r al Tour del País de Savoia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2015
** Vencedor de les metes volants a la Volta al País Basc

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. Abandona (16a etapa)
* 2018. Abandona (19a etapa)
* 2019. Abandona (13a etapa)
* 2021. 20è de la classificació general
* 2023. No surt (11a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 89è de la classificació general
* 2022. 58è de la classificació general
* 2023. 33è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Louis Vervaeke passe pro chez Lotto-Belisol», 25-06-2014. [Consulta: 7 febrer 2015].
* ↑ «Louis Vervaeke signe chez Deceuninck-Quick Step». lequipe.fr: L'Équipe, 04-11-2021.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-10-27 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ohnenheim

Ohnenheim (en alsacià Uune) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2005 tenia 882 habitants.
Forma part del cantó de Sélestat, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Ried de Marckolsheim.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 667 | 685 | 632 | 587 | 629 | 721 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Rémy Stoecklé | |
# Ibalpiel II

Ibalpiel II o Ibal-Pi-El II va ser rei d'Eixnunna conegut com "el príncep" o l'"eixunnaqueu". Era fill i successor de Daduixa.
En guerra contra Ekal·latum, Xamxi-Adad I li va arrabassar Rapiqum. Zimrilim de Mari hi va voler fer un tractat de pau però va tenir un comportament insultant per les tropes mariotes. Consultada la imatge del deu Dagan va advertir que la seva oferta de pau no era genuïna i que buscava la confiança de la deessa Diritum; la pau no es va fer i Ibalpiel es va aliar amb els elamites. Les forces d'Ibalpiel van ser derrotades i rebutjades a les portes d'Andarig. Hauria mantingut el tron fins a la conquesta del regne per Babilònia cap a l'any 1762 aC.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.)(eds.). Los imperios del antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1975, p. 159, 161. ISBN 8432300183.

## Bibliografia

* Thoughts of Zimri-Lim
# Mazariegos

Mazariegos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita al nord amb Fuentes de Nava i Becerril de Campos, al Sud amb Villamartín de Campos i a l'est amb Baquerín de Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 278 | 292 | 270 | 267 |
# Azara celastrina

Azara celastrina és una espècie arbustiva perenne de la família de les Salicaceae. Són originaris d'Amèrica del Sud, en concret de Xile. El seu nom comú és Corcolenes o Lilén. El seu estat de conservació és bo, ha estat catalogat com a "freqüent".

## Descripció

És un arbust o arbre petit de fins a 3 metres d'alçada i d'amplada. L'escorça és rugosa de color gris cendra. Les fulles són ovals amb els marges serrats, brillants, presenten estípules folioses (fulletes a labase de les fulles). Les flors, hermafrodites, són de color groc i s'agrupen en raïms o corimbes, són perfumades i apareixen de novembre a gener. El fruit és una baia de color marró fosc i madura cap a la tardor. El seu creixement és ràpid i floreixen a partir del tercer any.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix per les Regions Xilenes IV-VIII, és un endemisme de Xile i creix en ambdues serralades: des de Limarí a Biobio.

## Valor ornamental i Requeriments

Necessiten molta lluminositat i sòls molt humits però ben drenats, de pH neutre a lleugerament àcid. Resisteixen vents i gelades i atrauen insectes i aus. Són molt valorats per les seves fulles i flors i per això es planten en jardins i parcs. Preferentment són de zones litorals.

## Taxonomia

Azara celastrina va ser descrita per Don, David i publicada a Edinburgh New Philosophical Journal 10: 119, pl. 11. 1830. (Edinburgh New Philos. J.)

### Etimologia

* Azara: nom genèric en honor del científic español José Nicolás de Azara

### Sinonímia

* Azara celastrina var. tomentosa (Bertero ex Steud.) Reiche
* Azara sparsiflora Steud.
* Azara tomentosa Bertero ex Steud.

## Referències

* ↑ «Azara celastrina a EOL» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Azara celastrina a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «Azara celastrina». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ http://museo.florachilena.cl/Niv_tax/Angiospermas/Ordenes/Malpighiales/Flacourtiaceae/Azara/celastrina/Azara%20celastrina.htm

## Bibliografia

* Paulina Riedemann y Gustavo aldunate. Flora nativa de valor ornamental de Chile. Andres Bello, 2000, p. 102-105. ISBN 956-13-1738-9.
# Lino Binel

Lino Binel (Champdepraz, 1904 - Aosta 1981) fou un polític valldostà. Estudià al Liceu d'Aosta, on conegué la poetessa arpitana Eugénie Martinet, i continuà els seus estudis als Politècnics de Torí i Milà, on el 1933 es graduà en enginyeria. Allí contactà amb els nuclis antifeixistes i formarà part d'una cèl·lula comunista. El 1927 ingressà a la Jeune Vallée d'Aoste i participà en les tasques de la Resistència italiana. Fou membre del Comitè d'Alliberament Nacional, i quan anava a participar en la reunió amb Émile Chanoux a Chivasso de 1943 (en la que es va signar la Declaració de Chivasso) fou arrestat pels alemanys. Alliberat al cap d'un mes, fou arrestat juntament amb Chanoux el 18 de maig de 1944 i deportat cap a Alemanya, on hi va romandre fins al final de la guerra. Fou un dels fundadors d'Unió Valldostana i membre del Consell de la Vall sota la presidència de Federico Chabod, però després de les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1949 es va retirar de la política. Intentà presentar-se com a candidat independent amb suport de l'esquerra a les eleccions legislatives italianes de 1953, però no fou escollit.

## Enllaços externs

* (italià) Biografia Arxivat 2006-08-29 a Wayback Machine.
# Drezna

Drezna - Дрезна (rus) és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. Es troba a la vora del riu Drezna, un afluent del Kliazma, a 77 km a l'est del centre de Moscou.

## Història

Drezna fou creada el 1897 per allotjar els treballadors d'una fàbrica tèxtil construïda feia poc per dos fills de l'industrial Ivan Simin d'Orékhovo-Zúievo, una vila a 10 km de distància. Aconseguí l'estatus de possiólok (poble) el 1925 i el de ciutat el 7 d'octubre de 1940.

## Referències

* ↑ В. А. Дударев, Н. А. Евсеева.. СССР. Административно-территориальное деление союзных республик на 1 января 1980 (en rus). Известия, 1980, p. 174.
# Louis Verreydt

Louis Verreydt (Noorderwijk, 25 de novembre de 1950 - Herentals, 13 d'agost de 1977) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1972 i 1975. Del seu palmarès destaca el Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1971. Va participar en els Jocs Olímpics de 1972.
Va morir a conseqüència d'un atac de cor.

## Palmarès

* 1971
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Gustaaf Van Cauter, Gustaaf Hermans i Ludo Van Der Linden)
** 1r a la París-Roubaix amateur
** 1r a la Rund um Sebnitz
** Vencedor d'una etapa a Volta a Bèlgica amateur
* 1972
** 1r a la Fletxa de Heist
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Guillem Tell
* 1973
** 1r a Le Samyn
* 1974
** 1r a l'A través de Bèlgica

## Referències

* ↑ «VERREYDT Louis». [Consulta: 10 desembre 2023].
* 1 2 «Olympedia – Louis Verreydt». [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Mecanisme

Un mecanisme és un conjunt d'elements sòlids units per enllaços tals que els permeten tenir almenys un grau de llibertat i, per tant, un cert moviment. D'un mecanisme sense cap grau de llibertat se'n diu estructura i està immòbil. Els mecanismes poden ser o formar part d'una màquina, tot i que no necessàriament, mentre que les estructures formen l'esquelet o xassís de màquines, edificis o escultures, entre d'altres. La quantitat de mecanismes que es fan servir és immensa. Es troben tant en coses senzilles, com pot ser una cremallera d'un pantaló, com en coses molt més complicades, com ara acoblaments de naus espacials. Són exemples de mecanismes: el reductor de velocitat, el fre, la ratera, el canvi de marxes, el motor de pistons, l'embragatge, la vàlvula, l'aixeta, la cadena del vàter, la porta, la politja, les tisores, la bicicleta, el patinet, la sínia, el penell, la cadira plegable, el molinet de cafè, el molinet de vent, el paraigua, la caixa de canvis o el diferencial.
Viccionari
# Barranc dels Corralets

El barranc dels Corralets és un barranc de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, tot i que administrativament pertany al terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Es forma a 1.755 m d'altitud per la unió dels barrancs del Pla, que procedeix del nord, i de la Roqueta, que prèviament ha recollit el barranc de les Basses, que prové del nord-est. Des de la seva formació davalla cap al sud-oest cap al fons de la vall, de forma paral·lela al Serrat dels Corralets. A mig camí rep per l'esquerra el barranc de la Pala Gran. Finalment, s'uneix a la Valiri a l'extrem sud-oest del Serrat dels Corralets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Leopoldo Ortiz Climent

Leopoldo Ortiz Climent (Catadau, 13 de setembre de 1941) és un enginyer i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats, senador i diputat al Parlament Europeu.

## Biografia

Enginyer Agrònom i frigorista pel CNAM (París), becat en la Sorbona, diploma a Bolonya. Ha estat Professor Adjunt a la Càtedra d'Operacions Bàsiques d'Indústries Agrícoles i Termotécnica en l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Agrònoms de València (1970-1971 i 1971-1972), delegat del Ministeri d'Agricultura en l'Ambaixada de Londres (1972-1976) per al Regne Unit i Irlanda, delegat del Comitè de Gestió d'Exportació de Fruits Cítrics per a Regne Unit i Irlanda, adscrit a les Ambaixades de Londres i Dublín (1976-1978) i delegat del Comitè de Gestió de l'Exportació de Fruits Cítrics a Brussel·les per a tota la CEE i adscrit a les Ambaixades de Brussel·les, La Haia i París (1978-1982), director general del Comitè de Gestió de l'Exportació de Fruits Cítrics (1982-1989) i Membre del Comitè Consultiu d'Estructures Agràries de la Comissió d'Agricultura de la CEE (1983-1985).
Políticament, ha estat membre de la Junta Directiva Nacional del PP, del Comitè Executiu Provincial de València i Juntes Directives Provincial i Regional de València. Membre de la CSA de l'OTAN (1985-1987), assessor de la FAO des de 1982, Membre d'EUCOFEL i de la Comissió de la CEE negociadora del GATT (1978-1989 i 1990-1993).
El 1987 fou candidat al Parlament Europeu per Unió Valenciana, però no fou escollit; ocupà un escó d'europarlamentari pel PP de 1989 a 1993. Fou elegit diputat del Partit Popular per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 1993 i senador per València a les eleccions generals espanyoles de 1996.

## Referències

* ↑ El Colegio de Agrónomos de Levante premia a Leopoldo Ortiz, Jorge Jordana y Martínez Loriente SA a Valencia Plaza, 18 d'abril de 2015

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament Europeu
* Fitxa del Congrés dels Diputats
* Fitxa del Senat
# Dreyerita

La dreyerita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de Gerhard Dreyer, professor adjunt de la Universitat de Magúncia Johannes Gutenberg, a Alemanya, qui va descobrir el mineral.

## Característiques

La dreyerita és un fosfat de fórmula química Bi(VO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1978. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. És el polimorf tetragonal de la pucherita i la clinobisvanita, sent el més rar dels tres polimorfs de BiVO₄. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Smithsonian Institution, a Washington DC, Estats Units.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dreyerita pertany a «08.A - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: nahpoïta, monetita, weilita, švenekita, archerita, bifosfamita, fosfamita, buchwaldita, schultenita, chernovita-(Y), wakefieldita-(Ce), wakefieldita-(Y), xenotima-(Y), pretulita, xenotima-(Yb), wakefieldita-(La), wakefieldita-(Nd), pucherita, ximengita, gasparita-(Ce), monacita-(Ce), monacita-(La), monacita-(Nd), rooseveltita, cheralita, monacita-(Sm), tetrarooseveltita, chursinita i clinobisvanita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Hirschhorn, Otterbach, a Renània-Palatinat, Alemanya. També a Alemanya ha estat trobada a la mina Clara, a Oberwolfach (Baden-Württemberg), i a la mina Güldener Falk, a Neustädtel (Saxònia). A fora d'aquest país només ha estat descrita a la mina Lively's, a la regió d'Arkaroola, a l'estat d'Austràlia Meridional (Austràlia).

## Referències

* ↑ «Dreyerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 setembre 2017].
# Louis Vauxcelles

Louis Vauxcelles (París, 1 de gener del 1870 - París, 21 de juliol de 1943) va ser un influent crític d'art francès. Va encunyar els termes Fauvisme (1905) i Cubisme (1908).

## Fauvisme

Vauxcelles encunyà la frase 'les fauves' (traduït com 'bèsties silvestres') per a descriure un cercle de pintors associats amb Matisse. Les seves pintures van ser exposades al Salon d'Automne l'any 1905 i a Vauxcelles no li van agradar i va descriure l'escultura com "un Donatello entre bèsties silvestres" ("Donatello chez les fauves").

## Cubisme

L'any 1906 Jean Metzinger formà una estreta amistat amb Robert Delaunay i exposaren a la gleria Berthe Weill a principis de 1907. Tots dos van ser definits per Vauxcelles el 1907 com Divisionistes que utilitzaven grans cubs com mosaic per a construir petites però altament simbòliques composicions.
El 25 de maig de 1909, Vauxcelles qualificà les obres de Braque exposades al Salon des indépendants com «bizarreries cubiques».
El terme "Cubisme" emergí per primera vegada a la inauguració del Salon des Indépendants de 1911 impulsat pels periodistes. El terme va ser usat de manera denigrant per descriure les pintures de cinc artistes: Metzinger, Gleizes, Delaunay, Le Fauconnier i Léger (però no pas Picasso o Braque, tots dos absents d'aquesta gran exposició).
Vauxcelles reconegué la importància de Cézanne per als cubistes.
L'any 1911 encunyà el terme menys conegut de Tubisme per a descriure l'estil de Fernand Léger.

## Notes i referències

* ↑ Louis Vauxcelles, Le Salon d'Automne, Gil Blas, 17 October 1905. Screen 5 and 6. Gallica, Bibliothèque nationale de France, ISSN 1149-9397
* ↑ Robert L. Herbert, 1968, Neo-Impressionism, The Solomon R. Guggenheim Foundation, New York
* 1 2 Daniel Robbins, 1964, Albert Gleizes 1881 – 1953, A Retrospective Exhibition, Published by The Solomon R. Guggenheim Foundation, New York, in collaboration with Musée National d'Art Moderne, Paris, Museum am Ostwall, Dortmund
* ↑ «Art of the 20th Century». Arxivat de l'original el 2018-01-12. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ Albert Gleizes Souvenirs, le cubisme 1908-14, Cahiers Albert Gleizes 1 (Lyon, 1957), p. 14
* ↑ Christopher Green, Cubism and its Enemies, Modern Movements and Reaction in French Art, 1916-28, Yale University Press, New Have and London, 1987, p. 192
* ↑ Néret, 1993, p. 42
* Néret, Gilles (1993). F. Léger. New York: BDD Illustrated Books. ISBN 0-7924-5848-6
# Varennesita

La varennesita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de l'indret on va ser descoberta: la pedrera Demix-Varennes, a Saint-Amable sill (Montérégie, Quebec, Canadà). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Característiques

La varennesita és un fil·losilicat de fórmula química Na₈Mn₂Si$_{10}$O$_{25}$(OH,Cl)₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la varennesita pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: bementita, brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgillita, nelenita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, gyrolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, makatita, raïta, intersilita, shafranovskita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i lalondeïta.

## Referències

* 1 2 «Varennesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].