OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bany termostàtic

Un bany termostàtic és un dispositiu per a realitzar-hi banys maria als laboratoris. Consta d'un sistema de calefacció mitjançant una resistència elèctrica que escalfa un líquid, habitualment aigua, la qual temperatura està regulada per un termòstat. Aquest líquid és el que bescanvia calor amb la substància, o mescla, que es vol escalfar a una determinada temperatura, o que es vol mantenir durant un cert temps a aquesta temperatura fixada.

## Referències

* ↑ «Bany termostàtic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Hawraman

Hawraman o Avroman, persa Owraman) és una regió muntanyosa de l'Iran, al Kurdistan persa. S'estén per uns 50 km entre Marivan (35° 30′ N, 46° 0′ E﻿ / ﻿35.500°N,46.000°E﻿ / 35.500; 46.000) i cap al sud-oest fins a la unió de les dues branques del riu Sirvan (35° 10′ N, 46° 20′ E﻿ / ﻿35.167°N,46.333°E﻿ / 35.167; 46.333). La serralada d'Avroman (Kuh-e Owraman) té diversos cims de més de dos mil metres, sent el més alt el Kuh-e Takt de 2.985 metres. La seva continuació al sud del Sirvan, el Kuh-e Saho, arriba fins als 3.223 metres. Paral·leles corren les muntanyes Kuh-e Salan, de 2.597 metres d'altura màxima.
Està dividit en quatre comarques:
* Owraman-e Lohon (al sud-oest) capital Nowsud
* Owraman-e Takt (nord), capital Shahr o Shahr-e Owraman
* Dezli (extrem nord), capital Dezli
* Razab o Razaw (cap al Kuh-e Salan) capital Razab.
La població total és d'unes deu mil persones que no són kurds, sinó una ètnia emparentada que parla l'avromani, dialecte arcaic del grup gorani kurd. La zona fou reducte dels mazdeistes i modernament de la fe yarsan. Els seus caps porten el títol de San (sultà) des del temps dels safàvides. Al començament del segle XX els caps (de la família Bagzada) van estendre el seu domini a alguns llogarets no avromans. Després de la II Guerra Mundial alguns caps de la família foren enviats a l'exili per poder imposar el poder del govern central.
# Aviaport

Aviaport (en rus: Авиапорт) és un poble de la República de Sakhà, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 152 habitants. Pertany al districte de Sangar.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Hubbard (Oregon)

Hubbard és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 2.483 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hubbard tenia 2.483 habitants, 753 habitatges, i 594 famílies. La densitat de població era de 1.546,3 habitants per km².
Dels 753 habitatges en un 46,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,5% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 16,4% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.850$ i la renda mediana per família de 42.552$. Els homes tenien una renda mediana de 32.731$ mentre que les dones 24.226$. La renda per capita de la població era de 14.383$. Aproximadament l'11% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hubbard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hubbard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helioporacis

Els helioporacis (Helioporacea) són un ordre d'antozous octocoral·lis. Formen colònies amb esquelets calcaris cristal·lins lobulats massius. Aquests corals van aparèixer en el període Cretaci.
L'ordre inclou dues famílies, Helioporidae Moseley, 1876 i Lithotelestidae Bayer & Muzik, 1977. En els períodes d'aigües temperades de l'oceà Tetis, la família Helioporidae era de les més abundants, però es van extinguir i només va sobreviure a les glaciacions l'espècie actual Heliopora coerulea.

## El corall balu

El corall blau, l'única espècie actual de l'ordre; és més comú en aigües poc profundes del esculls del Pacífic tropical i de l'Indo-Pacífic. No té espícules, i és l'únic octocoral conegut que produeix un esquelet massiu format per aragonita fibrocristalina fosa en lamel·les, similar a la dels escleractinis. Formen grans colònies que poden superar el metre de diàmetre. Es componen de branques verticals.
La superfície del corall blau i altres espècies similars sembla suau i el color, mentre viuen, és d'un distintiu gris bru amb punts blancs. No obstant això, tot l'esquelet té un color blau inusual i, per tant, l'espècie s'explota comunament per a usos decoratius. El color blau de l'esquelet (que està cobert amb una capa de pòlips marrons) és causat per les sals de ferro. El corall blau pot viure en aquaris, i les fibres cristal·lines calcàries en els esquelets poden usar-se per a joieria. Els pòlips individuals tenen vuit tentacles plomosos i, a la cavitat gastrovascular, vuit septes, o particions. Els cilis (petites projeccions de pel) en sis septes porten aigua a la cavitat. Els cilis en els altres dos septes expulsen l'aigua. L'esquelet consisteix en espícules que formen una copa protectora al voltant de cada pòlip.

## Referències

* ↑ «Answers - The Most Trusted Place for Answering Life's Questions» (en anglès). [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ Moseley, HN «On the structure and relations of the Alcyonaria Heliopora caerulea, and remarks on the affinities of certain Paleozoic corals». Philosophical Transactions of the Royal Society of London, 1876, pàg. 91-129.
* ↑ Bayer, Frederick M. «The correct name of the helioporan coral Lithotelesto micropora Bayer & Muzik». PROC. BIOL. SOC. WASH., 1979, pàg. 873-875.
* ↑ 1965-, Borneman, Eric,. Aquarium corals : selection, husbandry, and natural history. Charlotte, VT: Microcosm Ltd., 2001. ISBN 1890087475.
* ↑ «Coenothecalia» (en anglès). Encyclopedia.com. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ «Definition of COENOTHECALIA» (en anglès). [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ «FAO Species Identification Guide Vol.1 | Pacific Ocean | Biogeography» (en anglès). [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ 1965-, Borneman, Eric,. Aquarium corals : selection, husbandry, and natural history. Charlotte, VT: Microcosm Ltd., 2001. ISBN 1890087475.
* ↑ «Blue coral» (en anglès). Enciclopèdia Britànica. [Consulta: 22 gener 2019].
# Barlaam de Seminara

Barlaam de Seminara (1290, Seminara - 1350, Gerace) va ser un monjo basilià, teòleg i matemàtic italià.
Va néixer probablement sobre l'any 1290 a Seminara. Quan era monjo basilià, adherent a l'Església Ortodoxa, Barlaam va ser protagonista d'una violenta polèmica contra els practicants dels mètodes ascètics i místics d'alguns monjos del mont Atos. Tals mètodes eren principalment els de l'hesicasme, que tenia un suport teòric en el palamisme. La disputa de Barlaam la va dur a terme directament amb Gregori Palamàs. La crítica feta per Barlaam a tal misticisme se centrava en la passivitat que aquells monjos practicaven. Concretament, Barlaam es burlà dels hesicastes tractant-los de practicants de l'onfaloscopia, és a dir, de mirar-se el melic. Va anar a Constantinoble amb el propòsit de provocar les dissensions entre els catòlics i els ortodoxos, i les seves idees van xocar amb les de Nicèfor Gregoràs. En les disputes públiques que es van celebrar, Gregoràs va vèncer el seu rival, i Barlaam es va retirar avergonyit a Tessalònica. Però ja tot l'afer va portar seriosos conflictes: Gregori Palamàs, que després va ser arquebisbe de Tessalònica, va abraçar la causa de Barlaam i es va enfrontar amb Gregori Acindí, en l'anomenada «controvèrsia dels palamites i els acindinites (seguidors d'Acindí)» que, com altres discussions religioses a l'Imperi Romà d'Orient, va adquirir caràcter polític.
Excomunicat pel patriarca Joan XIV de Constantinoble al Concili sobre hesicasme celebrat l'any 1341, passà aleshores a l'Església Catòlica a la ciutat de Gerace.
Barlaam també es va dedicar a les matemàtiques i va escriure en grec una Logística, obra en què explica les regles de càlcul amb nombres enters, fraccions genèriques i fraccions sexagesimals. Tal obra es va imprimir a Estrasburg el 1592 i a París el 1600 juntament amb la seva traducció en llatí.

## Referències

* 1 2 Kleinhenz, Christopher. Medieval Italy: an encyclopedia. Londres: Rouletge, 2000, p. 97. ISBN 9780824047894.
* ↑ Smith, William (ed.). «Gregoras, Nicephorus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Barlaam est-il né catholique? (en francès) [Consulta 7 de setembre de 2022]
# Ball de gitanes de Moià

El ball de gitanes de Moià és una dansa tradicional que té lloc a Moià i que es remunta al segle xvii.
El ball de gitanes de Moià és, potser, el ball més espectacular del repertori de danses típiques de la vila, tant pel color del vestuari com per la coreografia.

## Història

El ball dels Gitanos i les Gitanes, era dansat davant de la solemne processó del dia de Sant Sebastià, un cop el Pollo havia obert pas entre la gent. També era costum, després del migdia del dia de la festa, de fer "los llevants de taula", que consistia en què els gitanos i gitanes amb la seva música, seguien les cases de menestrals, pagesos benestants, clero i noblesa, ballant una estona dins o davant de la casa fins que els donaven alguna caritat que arreplegaven els administradors del sant amb la seva bassina

## La dansa

Antigament era ballat per sis homes. Tres anaven vestits amb unes camises curtes adornades amb ratlles de diversos colors, barret de tres puntes i camalls plens de picarols. Els altres tres feien de dones, i anaven vestits amb uns grossos faldillons a l'estil antic, vel a la cara i altres abillaments femenins.
El ball s'inicia amb les parelles al centre de la plaça posades en forma de ferradura, on el noi, el gitano, dedica una corranda, no excenta de comicitat i una certa ironia, a la noia, filla d'un menestral del poble, declarant-li el seu amor però citant-li els inconvenients de casar-se amb un gitano.

## Referències

* ↑ Festa major, ball de gitanes.

## Vegeu també

* Ball de gitanes de Sant Celoni
* Ball de les Gitanes de Vilafranca del Penedès
* Ball de gitanes de Castellar del Vallès
* Ball de gitanes de Reus
# Humbert I de Savoia

Humbert I de Mauriena i Belley (després també de Chablais), anomenat Humbert de les Mans Blanques, (Regne de Borgonya devers 980 - Hermillon, comtat de Savoia 1048) fou el primer comte de Mauriena, el que va ser l'embrió de la futura Savoia (1032-1048) i l'iniciador de la més tard anomenada Dinastia Savoia al que esdevindrà el comtat del mateix nom.

## Biografia

Va néixer vers l'any 980 a un poble de l'actual Mauriena, en aquells moments part del Regne de Borgonya i que avui en dia forma part de la Savoia. Era descendent de la noblesa saxona, italiana, borgonyesa o provençal. Fou anomenat «el de les Mans Blanques» per la seva gran generositat al llarg de la seva vida.
Morí a la població de Hermillon, actualment situada al departament francès de la Savoia, l'1 de juliol de 1048.

## Ascens al tron comtal

Durant les guerres entre Rodolf III de Borgonya i Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic, Humbert va donar suport a aquest últim mitjançant la cessió de provisions i soldats pels seus vincles familiars. A conseqüència d'aquesta ajuda, l'emperador Enric II el nomenà comte d'Aosta, una regió muntanyenca del Regne de Borgonya i li concedí el nord del Viennois. Mitjançant la seva situació en aquestes terres Humbert va protegir el flanc de l'exèrcit d'Enric durant la seva invasió de la península Itàlica el 1004.
Les terres d'Humbert eren essencialment autònomes a la mort d'Enric II gràcies a la seva inaccessibilitat i la seva reduïda importància. Així l'any 1032, a la disgregació del Regne de Borgonya per la mort de Rodolf III sense descendents, i la divisió del Comtat de Viena en el Comtat d'Albon i la Maurienne per part de Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Núpcies i descendents

Es casà amb Ancilla de Lenzbourg, filla del mestre de cerimònies del Regne de Borgonya, amb la qual tingué quatre fills coneguts:
* Amadeu I de Savoia (?-1051), comte de Savoia
* Bucard de Savoia (?-1068), Arquebisbe de Lió
* Aimone de Savoia (?-1055), Bisbe de Sió
* Odó I de Savoia (v 1020-1060), comte de Savoia

## Referències

* ↑ Palluel-Guillard, p. 4.
* ↑ Previté-Orton, Early History, pp. 39f., 69; Hellmann, Grafen, p. 10
* ↑ Cambridge University Press. The Early History of the House of Savoy: 1000-1233 (en anglès), p. 512. .
* André Palluel-Guillard. «La Maison de Savoie». [Consulta: 29 avril 2015]. Fiche page 4 .

## Vegeu també

* Dinastia Savoia
* Comtat de Savoia
# Hymenogaster

Hymenogaster és un gènere de fongs de la família Hymenogastraceae (Agaricales). El gènere té una distribució àmplia, sobretot a les regions temperades, i conté unes 100 espècies. L'any 2011 es va revisar la taxonomia de l'espècie europea i es van reconèixer dotze espècies, per a les quals es va presentar una clau d'identificació.

## Espècie

La següent és una llista incompleta d'espècies.
* Hymenogaster citrinus
* Hymenogaster griseus
* Hymenogaster hessei
* Hymenogaster luteus
* Hymenogaster muticus
* Hymenogaster nanus
* Hymenogaster olivaceus
* Hymenogaster parksii
* Hymenogaster rehsteineri
* Hymenogaster subalpinus
* Hymenogaster sulcatus
* Hymenogaster tener
* Hymenogaster thwaitesii
* Hymenogaster vulgaris
Aquestes espècies europees van ser acceptades per Stielow et al. el 2011:
* Hymenogaster bulliardii
* Hymenogaster citrinus
* Hymenogaster griseus
* Hymenogaster huthii
* Hymenogaster intermedius
* Hymenogaster luteus
* Hymenogaster megasporus
* Hymenogaster niveus
* Hymenogaster rehsteineri
* Hymenogaster tener
* Hymenogaster thwaitesii

## Referències

* ↑ Dictionary of the Fungi. 10th. Wallingford, UK: CAB International, 2008, p. 327. ISBN 978-0-85199-826-8.
* 1 2 «Species delimitation in taxonomically difficult fungi: the case of Hymenogaster». PLOS ONE, vol. 6, 1, 2011, pàg. e15614. Bibcode: 2011PLoSO...615614S. DOI: 10.1371/journal.pone.0015614. PMC: 3027480. PMID: 21311589.
# Bandera de Sant Miquel de Campmajor

La bandera oficial de Sant Miquel de Campmajor té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd fosc, amb una faixa groga de gruix 2/9 de l'alçària del drap, al centre, i amb la margarida de dotze pètals blancs i botonada de groc de l'escut, de diàmetre 5/18 de l'alçària del drap, posada a 1/18 de la vora superior i a 1/27 de la de l'asta.
Va ser aprovada el 24 de gener de 2007 i publicada en el DOGC el 20 de febrer del mateix any amb el número 4825.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pla de l'Estany

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/389/2007, de 24 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Miquel de Campmajor.» (pdf). DOGC num. 4825, 20-02-2007. [Consulta: 21 desembre 2009].
# Bandera de Sant Quirze Safaja

La bandera oficial de Sant Quirze Safaja té la següent descripció: Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor vertical, blanca i groga; la primera meitat, amb la palma vermella i les corones de llorer de color verd fosc de l'escut al centre: la palma, d'altura 5/6 de la del drap; la primera corona, d'altura 1/6 de la del drap i amplada 11/54 de la llargària del mateix drap, situada a 1/4 de la vora superior, i la segona, d'altura 1/4 i d'amplada 13/54, situada a 1/3 de la vora inferior. La segona meitat, amb set rengles verticals de sis losanges vermelles cadascun.
Va ser aprovada el 21 de març de 2001 i publicada en el DOGC el 4 d'abril del mateix any amb el número 3362.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Moianès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 21 de març de 2001, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Quirze Safaja.». DOGC num. 3362, 04-04-2001. [Consulta: 14 juny 2009].
# Hokusai Manga

El Hokusai Manga (北斎漫画, "Esbossos de Hokusai") és una col·lecció d'esbossos de diversos temes que inclou paisatges, flora i fauna, la vida quotidiana i allò sobrenatural. La paraula manga en el títol no es refereix a cap manga contemporani que explica històries i els esbossos de les obres no estan connectats els uns amb els altres. Són xilografies en tres colors (negre, gris i color carn pàl·lid), els Manga consten de milers d'imatges en 15 volums, el primer es va publicar el 1814, els tres darrers es van publicar de forma pòstuma.

## Bibliografia

* Bouquillard, Jocelyn and Marquet, Christopher (2007). Nash, Liz trans. Hokusai: First Manga Master. New York: Harry N. Abrams, Inc. ISBN 0-8109-9341-4.
* Hillier, Jack R. (1980). The Art of Hokusai in Book Illustration. London: Sotheby Parke Bernet; Berkeley, Calif.: University of California Press.
* Michener, James A. (1958). Hokusai Sketchbooks: Selections from the Manga. Rutland, Vermont & Tokyo: Charles E. Tuttle Company.
* 'The Floating World of Hokusai': BBC Radio 4, broadcast 10:30am (UTC) 30 Aug 2012.

## Referències

* ↑ «HOKUSAI’S MANGA | Princeton University Library» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Brief introduction to the Manga, including the preface to the first volume by Hanshu Sanji, and a gallery of images from the Manga at Muian no Shosō (無為庵乃書窓) (japonès)
* Gallery of images from the Manga Arxivat 2019-06-28 a Wayback Machine. at Hagi Uragami Museum (山口県立萩美術館・浦上記念館, Yamaguchi Kenritsu Hagi Bijutsukan · Uragami Kinenkan) (anglès)
* Hokusai's Ukiyo print world Arxivat 2020-02-20 a Wayback Machine. (japonès)
# Humberto Tomasina

Humberto Tomasina (12 de setembre de 1898 - 12 de juny de 1981) fou un futbolista internacional uruguaià, medallista olímpic el 1924.

## Biografia

Tomasina va jugar professionalment al Liverpool Fútbol Club de Montevideo i també al Campionat Sud-americà de 1923.
Encara com a jugador del Liverpool, també va participar en els Jocs Olímpics d'estiu de 1924, on la selecció de futbol de l'Uruguai va guanyar la medalla d'or. Tomasina va jugar en dos partits - contra Iugoslàvia i contra els Estats Units.
El seu primer partit amb la samarreta blau cel va ser el 26 de maig de 1924 i l'últim el 19 d'agost de 1928, jugant un total de 5 partits.

## Referències

* 1 2 Uruguay - Record International Players (anglès)

## Enllaços externs

* Partits de l'Uruguai 1922-1925
* RSSSF - Jocs Olímpics 1924
# Baumes de Caixurma

Les Baumes de Caixurma són un complex sistema de galeries laberíntiques i esquerdes estretes que transcorren entre blocs de grans dimensions, al sud del cingle de Castellfollit de la Roca, dins del terme municipal de Montagut i Oix.
Es tracta de blocs de margues lutitiques gris – blavoses. Segons la cartografia de l’Institut Geològic de Catalunya, son materials eocènics del Lutecià.
Les entrades a les baumes, d'una llargada aproximada de 400m, són amagades per la densa vegetació.
L'accés principal parteix del pont sota la cinglera de Castellfollit de la Roca, i passa pel cim dels túnels de l'autovia A-26.

## Referències

* ↑ Victor. «Baumes de Caxurma», dilluns, 21 novembre 2011. [Consulta: 14 abril 2022].
* ↑ «Balmes d'en Caxurma - Coves de Catalunya - EspeleoWorld». Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 14 abril 2022].
# Hesbécourt

Hesbécourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hesbécourt era de 61 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 32 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hesbécourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 12 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 28 eren actives i 17 eren inactives. De les 28 persones actives 23 estaven ocupades (16 homes i 7 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 17 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Hesbécourt hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 616 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hesbécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hesbécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Benizalón

Benizalón és un municipi de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 308 habitants. La seva extensió superficial és de 32 km² i té una densitat de 9,6 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 12′ N, 2° 14′ O. Està situada a una altitud de 936 metres i a 60 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 328 | 324 | 324 | 304 | 291 | 309 | 305 | 302 | 308 | 328 |