OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ames

«Ames» té aquests significats:
* Ames (la Corunya), municipi de la província de la Corunya a Galícia
* Ames (Iowa), ciutat de l'Estat d'Iowa als Estats Units
* Ames (Kansas), ciutat de l'Estat de Kansas als Estats Units
* Ames (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Ames (Pas de Calais), municipi francès al departament del Pas de Calais
* Ames (Oklahoma), població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Ames (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
* Ames Lake, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
Viccionari
# Androgeònies

Les Androgeònies (en grec antic: Ἀνδρογεώνια) eren uns festivals de l'antiga Grècia celebrats una vegada a l'any al barri del Ceramic d'Atenes en honor de l'heroi Andrògeu, fill de Minos, qui, segons la tradició, va derrotar tots els seus adversaris en els jocs de les Panatenees i que va ser assassinat pels seus rivals gelosos. Entre altres celebracions, part de la festa eren uns jocs. Segons Hesiqui, l'heroi també era conegut amb el nom d'Eurígies (grec antic: Εὐρυγύης, 'posseïdor de grans terres'), nom que també servia per referir-se als jocs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Androgeonia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Froidefontaine

Froidefontaine és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 444 habitants.

## Geografia

El municipi se situa al marge de la Bourbeuse, riu que neix de la unió de la Madeleine i de la Saint-Nicolas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 399 | 408 | 431 | 431 | 437 | 444 |
# Gai Marci Fígul (jurista)

Gai Marci Fígul (en llatí Caius Marcius Figulus) era fill del cònsol Gai Marci Fígul (Caius Marcius C. F. Q. N. Figulus), que ho va ser dues vegades, el 162 aC i el 156 aC. Formava part de la gens Màrcia.
Era un jurista de gran reputació. Va ser candidat al consolat però no en va sortir elegit.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/160?rgn=full+text;view=image;q1=FigulusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 150. ]
# Gegantó Medinet

El Gegantó Medinet és el gegantó fill de l'Estevet i la Tuies o Toietes (Gegants de Sant Medir) de la parròquia de Sant Medir de la Bordeta. Representa un nen que va a escola, vestit amb una bata de ratlles vermelles i blanques. Com els seus pares, físicament s'allunya del model de figura clàssica que solem trobar, perquè té el rostre i les formes infantils.
El gegantó, que es construí perquè els geganters més joves poguessin participar en trobades i cercaviles, s'estrenà el 1984, uns quants anys després que els gegants grans. És obra de Titelles Babi i el batejaren amb el nom de Medinet en homenatge al sant de la parròquia. Després d'anys de balls i sortides, la colla gegantera es va dissoldre i el gegantó restà guardat amb els seus pares, fins que el 1989 l'entitat El Drac d'Or de l'Hospitalet de Llobregat els va recuperar i els va reparar perquè poguessin reprendre l'activitat.
El 2009 va néixer a la parròquia un grup interessat en els gegants i els demanaren a El Drac d'Or, que els havia vetllats fins aquell moment. Les figures s'havien deteriorat molt i de seguida decidiren de fer-ne unes rèpliques, que s'encarregaren a Pere Estadella. Amb tot, els caps dels gegants originals es conserven a l'Arxiu Històric de Sants. El nou Medinet, juntament amb els seus pares, va sortir per primera vegada el setembre del 2009 i des d'aleshores es deixa veure a les festes de la parròquia i del barri. Quan no surt, es pot visitar al centre cívic de les Cotxeres de Sants, on és exposat permanentment amb els seus pares.

## Vegeu també

* Gegants de Sant Medir

## Referències

* 1 2 3 «Gegantó Medinet». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Gegantó Pol de Sants

El Gegantó Pol de Sants és una figura que representa un nen de la vila de Sants que va a escola, amb bata de ratlles i cartera a l'esquena. A la mà dreta hi porta el berenar, pa amb xocolata, i a l'esquerra hi té un colom que pica unes engrunes.
El 1988, amb el creixement i la consolidació de la Colla de Geganters de Sants, es va trobar convenient de construir una figura més petita i lleugera que poguessin portar els més joves de la colla. Aleshores Josep Pito Alcover, geganter i artista plàstic resident al barri, va crear en Pol, que es pogué estrenar l'abril d'aquell mateix any a la trobada de gegants del barri.
En Pol, juntament amb la resta de figures de la colla, té una funció important en el calendari festiu del barri: es deixa veure cada any en actes de la festa major, per Sant Bartomeu, i és amfitrió de la gran trobada gegantera que organitza la colla a l'abril. També participa habitualment en les festes de la Mercè i en més cercaviles i celebracions de la ciutat, si hi és convidat. I quan no surt es pot veure exposat al centre cívic de les Cotxeres de Sants.

## Vegeu també

* Gegants vells de Sants i gegants nous de Sants

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Gegantó Pol de Sants». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# All Parties National Alliance

All Parties National Alliance és una aliança de partits seculars lliberals de Caixmir establerta al Canadà el 28 de novembre de 2004 i aliada a la Gilgit-Baltistan National Alliance (GBNA). Actua a l'estranger en no poder fer-ho lliurement a Azad Kashmir.

## Referències

* ↑ Miller, Michelle Ann. Autonomy and Armed Separatism in South and Southeast Asia (en anglès). Institute of Southeast Asian Studies, 2012, p. 186. ISBN 978-981-4379-97-7.
# Gastrotheca ossilaginis

Gastrotheca ossilaginis és una espècie de granota de la família del hemipràctids. Va ser descrit el 2005 per Duellman i Veneguas.
Només se l'ha observat a dues localits a una altitud de 3000 a 3100 m a les proximitats de la Laguna Cóndor a la part nord de la serralada central al nord del Perú.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel R. «Gastrotheca ossilaginis'. Duellman and Venegas, 2005» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
* ↑ SSC Amphibian Specialist Group «Gastrotheca ossilaginis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2018. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2018-2.RLTS.T61823A89215313.en.
# Torrent de Vall d'Aubi

El Torrent de Vall d'Aubi (que en el primer tram del seu curs és anomenat Torrent del Coll dels Prats) és un afluent per l'esquerra del Torrent de Vallsadolla que, ensems, ho és de l'Aigua de Llinars.
Neix a 1.578 metres d'altitud, al vessant meridional de la Serra dels Prats, a uns 120 metres al SE del Coll dels Prats en territori del poble de Montcalb (Guixers). D'orientació predominant N-S desguassa al Torrent de Vallsedolla a 1.420 m. d'altitud, i a uns 300 m al sud-est de les runes de la masia de Can Ripalles

## Municipis que travessa

Fa tot el seu curs pel terme municipal de Guixers (Solsonès)

## Perfil del seu curs

Perfil del curs del Torrent de Vall d'Aubi :
| metres de curs | 0 | 250 | 500 | 750 | 1.036 |
| Altitud (en m.) | 1.578 | 1.528 | 1.498 | 1.465 | 1.420 |
| % de pendent | - | 20,0 | 12,0 | 13,2 | 17,7 |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Vall d'Aubi està integrada per un total de 3 cursos fluvials 2 dels quals són subsidiaris de 1r nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 1.337 m. que transcorren íntegrament pel terme municipal de Guixers.
Xarxa hidrogràfica del Torrent de Vall d'Aubi :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Torrent de Vall d'Aubi | 42° 9′ 44.58″ N, 1° 43′ 0.766″ E﻿ / ﻿42.1623833°N,1.71687944°E﻿ / 42.1623833; 1.71687944 | 1.036 |
| D1 | 42° 9′ 41.66″ N, 1° 43′ 1.925″ E﻿ / ﻿42.1615722°N,1.71720139°E﻿ / 42.1615722; 1.71720139 | 82 |
| E1 | 42° 9′ 29.37″ N, 1° 43′ 13.91″ E﻿ / ﻿42.1581583°N,1.7205306°E﻿ / 42.1581583; 1.7205306 | 219 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Torrent de Vallmajor

El Torrent de Vallmajor és una riera de la ciutat de Badalona d'un quilòmetre i mig de recorregut. Neix al Parc de la Mediterrània, sota el Turó d'en Joan de les Dents, i discorre en direcció sud-oest fins a arribar al carrer del Torrent de Vallmajor. A partir d'aquest punt, transcorre canalitzat i soterrat, integrat en la xarxa de clavegueram, fins a la Platja de la Barca Maria, per bé que actualment no desemboca a la mar sinó que l'aigua és reconduïda per un col·lector interceptor que la porta a la depuradora del Besòs.

## Referències

* ↑ «Torrent de Vallmajor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Un recorregut per les rieres i els torrents de Badalona». Tot Badalona, 27-07-2018 [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «De les rieres a les clavegueres i a la depuradora». Ajuntament de Badalona. Arxivat de l'original el 1 de maig 2021. [Consulta: 1r maig 2021].
# Arthur Hughes

Arthur Hughes (Londres, 27 de gener de 1832 - Londres, 22 de desembre de 1915), va ser un pintor i il·lustrador anglès associat a la Germandat Prerafaelita. És l'oncle del també pintor Edward Robert Hughes.

## Biografia

El 1846 va entrar a l'escola d'art de Somerset House a Londres, sent el seu primer mestre el pintor belga Alfred Stevens, i a l'any següent va obtenir una beca per a la Royal Academy of Arts. Allí va conèixer a John Everett Millais i a Holman Hunt i es convertiria en un dels pintors associats a la Germandat Prerafaelita. El 1849 va guanyar la medalla de plata de dibuix antic i el seu primer quadre, Musidora, un nu convencional, va ser penjat a la Royal Academy, quan només tenia 17 anys, participant a partir de llavors, gairebé anualment amb un quadre, no només a la Reial Acadèmia, sinó també, més endavant, a les exposicions de la Grosvenor Gallery i la New Gallery.
La primera obra amb el nou estil prerafaelista va tenir lloc el 1852, amb Ofèlia, donant-se la circumstància que el seu amic Millais també va presentar una altra Ofèlia en la mateixa exposició, basant-se tots dos en el personatge d'Ofèlia en el Hamlet, de William Shakespeare.
A la seva mort en Kew Green, va deixar al voltant de 700 quadres i dibuixos coneguts, al costat de més de 750 il·lustracions de llibres.

## Obres

Les seves pintures més conegudes són Amor d'abril i El llarg compromís, que presenten parelles amb problemes que consideren la fugacitat de l'amor i la bellesa. Van estar inspirades per anteriors pintures de "parelles" de John Everett Millais, però posant major èmfasi en el pathos de la incapacitat humana per mantenir la frescor del sentiment de la joventut, en comparació del poder regeneratiu de la naturalesa.
Com Millais, Hughes també va pintar una Ofèlia i va il·lustrar el poema de Keats, La vigília de Santa Agnès. La versió d'aquesta última la va fer Hughes en forma de tríptic secular, una tècnica que repetiria per a les escenes de "Al vostre gust" de Shakespeare. La seva obra es destaca pel seu màgic i brillant colorit i el seu delicat dibuix.
Hughes va estar en estret contacte amb l'escriptor George MacDonald i va il·lustrar alguns dels seus llibres, produint també nombroses il·lustracions per a la revista mensual de Norman MacLeod, Good Words.
* El llarg compromís (1859), Birmingham Museums and Art Gallery.
* Amor d'abril (1856) Tate Gallery.
* Ofèlia (Segona versió), c. 1863.

## Referències

* ↑ Varios autores (1922, actualmente de dominio público), «Arthur Hughes», en Chisholm, Hugh (en inglés), Encyclopædia Britannica.
# Giuseppe Gerli

Giuseppe Gerli (Milà, 14 de gener de 1812 - Milà, 14 d'abril de 1885) fou un teòric i compositor de música italià.
Fou professor del conservatori de la seva ciutat, i va escriure molta música religiosa, de cambra i per a piano, auxì com algunes òperes.
Entre altres treballs didàctics es varen publicar d'aquest autor els següents: Dialoghi illustrti d'Armonia, Guida ad un coros d'Atrmonia pratica, i L'allievo al primo corso vocale.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm, 25, pàg, 1426 (ISBN 84-239-4525-1)
# Giuseppe Giacosa

Giuseppe Giacosa (Collereto Giacosa, 21 d'octubre de 1847 - Collereto Giacosa, 1 de setembre de 1906) va ser un poeta, llibretista i autor d'obres de teatre, italià.
Va nàixer a Colleretto Parella, població posteriorment anomenada amb el seu nom actual Colleretto Giacosa en el seu honor, prop de Torí. Son pare va ser magistrat. Es va llicenciar en dret a la Universitat de Torí, tot i que no va exercir mai la carrera.
Va guanyar el seu primer reconeixement amb el drama Una partita a scacchi (Una partida d'escacs) l'any 1871. Es va especialitzar en la dramatúrgia, destacant per la seua perspicàcia i simplicitat, localitzant al Piemont moltes de les seues històries que tractaven sobre qüestions relacionades amb valors burgesos contemporanis. Va escriure també La Dame de Challant, per a la famosa actriu francesa Sarah Bernhardt, que la va portar a escena a Nova York l'any 1891.
Però sobretot, és reconegut en l'actualitat por la seua important tasca com a autor dels llibrets per a òpera que va escriure en col·laboració amb Luigi Illica i en els que Giacomo Puccini va basar diverses dels seus més conegudes òperes, com La Bohème, Tosca i Madama Butterfly.
Quan treballaven junts, Giacosa era qui aportava la poesia, el text i Illica aportava l'estructura extraient els elements dramàtics dels textos originals. Considerant que potser la labor de Giacosa era més important, Puccini va expressar la seua preocupació en alguna ocasió durant la creació de La Bohème quan Giacosa va suggerir abandonar el projecte, però no va fer el mateix quan eventualment va ser Illica qui ho va suggerir.

## Bibliografia

* Puccini'S Perennially Youthful Opera, William Weaver, inclòs en l'edició discográfica de l'òpera dirigida per Herbert von Karajan, 1987, 2a edició, DECCA.
* The Complete Operes of Puccini, Charles Osborne, 1981, Da Capo Press.
# Groupe La Dépêche

El Groupe La Dépêche és una empresa francesa, instal·lada a Tolosa de Llenguadoc, present en diverses àrees de comunicació.

## Història

El groupe La Dépêche va inscriure's al registre comercial el 6 de novembre de 1957.
Jean-Michel Baylet (també propietari del setmanari Le Républicain), va succeir a la seva mare Evelyne-Jean Baylet el 1995. El febrer de 2016, quan va anunciar que acompanyaria a Manuel Valls en el seu segon govern, va dimitir i va ser reemplaçar per Marie-France Marchand-Baylet, la seva dona, que havia ocupat el càrrec de presidenta del comitè financer del grup. Marchand-Baylet també és presidenta de la Fundatió Groupe La Dépêche. Jean-Nicolas Baylet, fill de Jean-Michel, és l'actual director general delegat del groupe La Dépêche et director de la publicació de La Dépêche du Midi.

## Activitats
### En xifres

* Xifra de negocis (2015) : 243 milions d'euros.
* Efectius : 1 650 assalariats.

### Diaris

* La Dépêche du Midi ;
* L'Indépendant ;
* Midi Olympique ;
* La Nouvelle République des Pyrénées (Alts Pirineus) ;
* Le Petit Bleu d'Agen ;
* Le Villefranchois (Roergue).
* Midi Libre
* La Gazette du Comminges (Sent Gaudenç)
* Centre Presse (Avairon)
* Le journal de Millau

### Premsa gratuïta

* SARL Publi : 8 diaris de petits anuncis (Publi Toulouse, Publi Pyrénées...) ;
* 20 Minutes Toulouse, en associació amb el grup Schibsted.

### Participa en

* La Gazette de Montpellier ;
* La Gazette de Nîmes (33%) ;
* 80% de Dépêche Mag, editor dels magazines :
** Toulouse Mag
** Toulouse Femmes
** Toulouse Matchs

### Televisió

* La Dépêche News, creada el 2003.
* 22% du capital de TLT (Télé Toulouse).

### Internet

* ladepeche.fr (https://www.ladepeche.fr/)
* La Dépêche Premium (https://clubabonnes.ladepeche.fr/)
* RugbyRama.fr (http://www.rugbyrama.fr/)
* Midi Olympique (https://www.midi-olympique.fr/)
* Toulouscope.fr (http://www.toulouscope.fr/)
* Dépêche interactive (http://www.ladepeche-interactive.fr/)
* http://immo.ladepeche.fr/immobilier/location/
* Midi Libre (http://www.midilibre.fr/)
* L'Indépendant (http://www.lindependant.fr/)
* Centre presse (http://www.centrepresseaveyron.fr/)
* La Nouvelle République des Pyrénées (https://www.nrpyrenees.fr/)

### Repartiment del capital

* Occitane de Communication : 81,65 %
* Sud Médias Participations (Pierre Fabre) : 6 %
* IRDI : 3,3 %
* CIC Sud Ouest : 3,2 %
* Mutuelle Groupe la Dépêche du Midi : 2,5 %

### President i Director General

* Jean-Michel Baylet

## Referències

* ↑ Informacions jurídiques, MisterWhat
* ↑ Rue89 Making off, « Deux mises en examen à Rue89 sur plainte de J-M Baylet », Rue89, publicat el 25 de juliol de 2012

## Font d'aquest article

* « Le système Baylet, un "empire" tentaculaire » Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine., article de Jacques Molénat aparegut a L'Express el 13 d'abril de 2006.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (francès)
# Vena superficial

Les venes superficials són venes que es troben a prop de la superfície del cos, a diferència de les venes profundes, que estan lluny de la superfície.
Les venes superficials no estan emparellades amb una artèria, a diferència de les venes profundes, que normalment s'associen amb una artèria del mateix nom.
Les venes superficials són importants fisiològicament per al refredament del cos. Quan el cos està massa calent, el cos deriva la sang des de les venes profundes cap a les venes superficials per facilitar la transferència de calor a l'entorn del cos. Les venes superficials sovint són visibles sota la pell. Les que estan per sota del nivell del cor tendeixen a sobresortir, cosa que es pot observar fàcilment a la mà, on les venes sobresurten significativament menys després que el braç s'ha aixecat per sobre del cap durant un curt temps. Les venes es tornen més visibles quan s'aixeca un pes pesat, especialment després d'un període adequat d'entrenament fent força.
Fisiològicament, les venes superficials no són tan importants com les venes profundes (ja que porten menys sang) i de vegades s'extirpen mitjançant un procediment anomenat fleboextracció, que s'utilitza per tractar les venes varicoses.

## Referències

* ↑ «All About Varicose Veins | What Causes Varicose Veins?» (en anglès). [Consulta: 30 juliol 2018].
# Carta Europea de l'Autonomia Local

La Carta Europea de l'Autonomia Local és un conveni internacional de 1985 que estableix un marc bàsic per al desenvolupament dels governs locals d'Europa. Es basa sobre el principi de subsidiarietat i la democràcia.

## Història

Va ser aprovat el 15 d'octubre de 1985 pel Comitè de Ministres del Consell d'Europa.
A Espanya va ser ratificada per les Corts Generals el 20 de gener de 1988 i fou publicada al BOE el 24 de febrer de 1989. Amb aquest fet la norma jurídica queda integrada al dret positiu espanyol.

## Contingut

La norma es basa en els principis de subsidiarietat i de la democràcia.
La Carta consagra el principi de l'autonomia local, fent defensa del seu reconeixement legal i de la suficiència i autonomia financera, el dret a associació i la protecció jurisdiccional dels ens locals. Respecte el principi de subsidiarietat, defensa que la competència ha de pertànyer a l'administració més propera a la ciutadania.
Segons analitza Resquejo Pagés (, p. 36), la Carta és una intenció normativa amb efectes en el dret limitats als principis orientadors de la legislació i les clàusules d'atribució de competències implícites per la inexistència de garanties del seu compliment.

## Referències

* 1 2 3 Belmonte Martín, Irene. La modernización de la gestión tributaria local en España: el caso de Suma Gestión Tributaria de la Diputación de Alicante. Madrid: Instituto Nacional de Administración Pública, 2016, p. 79. ISBN 978-84-7351-557-3.
* ↑ Belmonte Martín, 2016, p. 79-80.
* ↑ Belmonte Martín, 2016, p. 80.

## Bibliografia

* Requejo Pagés, Juan Luis «El valor de la Carta Europea de la Autonomía Local en el ordenamiento español». Claves del Gobierno Local, 1, 2003, pàg. 15-38.
# Aphyolebias peruensis

Aphyolebias peruensis és una espècie de peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* ↑ «Aphyolebias peruensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnothorax fuscomaculatus

Gymnothorax fuscomaculatus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Tuamotu i Fidji.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Güzeldje Ali Paixà

Ali Paixà Güzeldje (mort el 1621) fou un gran visir otomà. El malnom Güzeldje volia dir el Bell; també fou conegut com a Ali Paixà Čelebi (l'Elegant).
Va néixer a l'illa de Cos durant el segle xvi i entre altres càrrec menors va ser bey de Damiata, beylerbeyi del Iemen (1602), beylerbeyi de Tunis, beylerbeyi de Morea i beylerbeyi de Xipre.
El novembre del 1617 fou nomenat kapudan-i derya (almirall), però a l'agost del 1618 una tempesta li va fer perdre 11 de les naus de la flota que tenia al seu càrrec i fou destituït; no obstant a la caiguda de Mustafà I (1618) va recuperar el seu càrrec; el 23 de desembre de 1619, després d'una sèrie de moviments polítics amb Osman II, fou nomenat gran visir en el lloc d'Öküz Kara Mehmed Paixà i es va destacar per la continuada confiscació de béns tant a musulmans com a cristians i jueus.
Preparava una campanya contra Polònia quan va morir el 8 de març de 1621 i fou enterrat a Beşiktaş a Istanbul.

## Bibliografia

* J. Von Hammer, Histoire de l'Empire Ottoman.
Gran visir otomà :
# Carum

Carum és un gènere de plantes amb flor de la família Apiaceae.

## Característiques

Són mates anuals o biennals originàries de les zones temperades d'Euràsia.
L'espècie més important és l'alcaravia o comí de prat (C. carvi), les llavors de la qual s'utilitzen com a condiment.

## Taxonomia

N'hi ha unes 20 espècies; cal destacar:
* Carum atrosanguineum
* Carum bretschneideri
* Carum bulbocastanum
* Carum buriaticum
* Carum carvi - alcaravia, comí de prat, comineta, fenoll de prat o matafaluga borda
* Carum diversifolium
* Carum heldreichii Boiss.
* Carum incrassatum
* Carum multiflorum (Sibth. & Sm.) Boiss.
* Carum rigidulum
* Carum verticillatum - comí bord

## Referències

* Josep Nuet i Badia & Josep Maria Panareda Clopés, Flora de Montserrat

## Enllaços externs

* Oriol de Bolòs, Atlas corològic de la flora vascular dels Països catalans
Viccionari
# Caruana

Caruana és el nom dels següents personatges:
* Fabiano Caruana (Miami, 1992), jugador d'escacs italià
* Peter Caruana (Gibraltar, 1956), polític i advocat gibraltareny
* Jaime Caruana Lacorte (València, 1952), economista valencià