OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paracobitis potanini

Paracobitis potanini és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Günther, A. 1896. Report on the collections of reptiles, batrachians and fishes made by Messrs. Potanin and Berezowski in the Chinese provinces Kansu and Sze-chuen. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Akademii Nauk SSSR. 1896: 199-219, Pls. 1-2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Koutalisaure

Els koutalisaures (Koutalisaurus) constitueixen un gènere de dinosaures hadrosàurids. L'establiment d'aquest gènere es basa en una dentadura molt completa que data del Cretaci superior i que fou trobada a la formació de Tremp, prop del poble d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà, a la partida de les Llaus. Aquesta dentadura, IPS SRA 27, havia sigut prèviament atribuïda a Pararhabdodon però prové d'una localitat diferent i presenta característiques inusuals.
La dentadura és molt allargada, i presenta una porció sense dents força extensa.
Prieto-Marquez et al. (2006) pensaren que l'animal era un hadrosàurid, però no s'ha pogut especificar quin lloc ocupa dins d'aquesta família.

## Referències

* ↑ Casanovas, M.L, Pereda-Suberbiola, X., Santafé, J.V., and Weishampel, D.B. 1999. First lambeosaurine hadrosaurid from Europe: palaeobiogeographical implications. Geological Magazine 136(2):205-211.
* ↑ Prieto-Marquez, Albert; Gaete, Rodrigo; Rivas, Gonzalo; Galobart, Angel; Boada, Marc «Hadrosauroid Dinosaurs from the Late Cretaceous of Spain: Pararhabdodon isonensis Revisited and Koutalisaurus kohlerorum, Gen. Et Sp. Nov.». Journal of Vertebrate Paleontology, 26, 4, 01-01-2006, pàg. 929–943.
# O'Day (cràter)

O'Day és un prominent cràter d'impacte pertanyent a la cara oculta de la Lluna. La vora de nord-oest ha patit la intrusió de la Mare Ingenii, de manera que la vora és més baixa en aquest costat. Al nord-oest es troba el parell de cràters format per Holetschek i Sierpinski. A sud-oest d'O'Day es troba el cràter Seidel.
El cràter es va nomenar en honor del físic estatunidenc Marcus O'Day.
* Plànol topogràfic d'O'Day
* Cràters satèl·lit
La vora del cràter segueix sent esmolat, amb una paret interna aterrassada, especialment a la meitat nord-oest de la mar lunar. Un petit cràter travessa la vora sud, amb un altre impacte de mida reduïda sota la vora, entre el cràter i la mar lunar. El sòl és aspre i irregular, amb un doble pic en el punt mig.
A causa dels seus prominents raigs, O'Day s'assigna com a part del Període Copernicà.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a O'Day .
| O'Day | Coordenades | Diàmetre |
| B | 29° 06′ S, 158° 00′ E﻿ / ﻿29.1°S,158.0°E﻿ / -29.1; 158.0﻿ (O'Day B) | 16 km |
| M | 31° 42′ S, 157° 06′ E﻿ / ﻿31.7°S,157.1°E﻿ / -31.7; 157.1﻿ (O'Day M) | 16 km |
| T | 30° 24′ S, 154° 24′ E﻿ / ﻿30.4°S,154.4°E﻿ / -30.4; 154.4﻿ (O'Day T) | 24 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Gil Soriguera

Gil Soriguera Aulès (Reus, segle xix - 1837) va ser fill de l'apotecari Antoni Soriguera Crehuet i germà del periodista i polític Pere Soriguera.
Era estudiant a Reus, i s'ajuntà amb una colla que aprofitant els temps revoltats de la Primera Guerra Carlina, es dedicava a robar per les masies i a violar. Va ser detingut l'1 de maig de 1837, amb un company seu anomenat Jover, natural de Valls. Un dietari d'un menestral contemporani, Antoni Pons Anguera, explica els fets: "Cojieron los artilleros nacionales que estaban de guardia al cuartelillo a dos que robaban y violaban, segun dijeron unos, al primer barranco del camino que va al Aleixar" Explica que un es deia Gil Soriguera, "hijo del señor Antonio Soriguera, boticario en la plaza del Castillo", i l'altre era un desertor dels Miquelets. En ser presentats al jutge ho van negar tot, però alguns testimonis els van reconèixer i van explicar robatoris que havien fet als pobles veïns, aprofitant la confusió dels atacs carlins. Va declarar també una noia de 15 o 16 anys i va dir que encara no feia una hora que va ser violada pels dos subjectes. Tancats a la presó, van ser afusellats el dia 3 de maig a la plaça del Quarter de cavalleria. El narrador dels fets diu que van tenir molta valentia a davant del suplici. Quan ja estaven agenollats, Soriguera es va aixecar i va demanar perdó pels seus actes. El metge i director del Museu de Reus, Salvador Vilaseca explica que aquests afusellaments i d'altres ocorreguts els dies anteriors van lligats amb l'entrada a Reus el 26 d'abril de comandant liberal Francesc Bellera, que va voler rellevar del seu càrrec, detenir i afusellar al coronel de la plaça de Reus José Domingo de Vidarte, per la seva passivitat davant les incursions carlines. Bellera no se'n va sortir, i va marxar cap a Tarragona. Pel camí, un oficial dels batallons de Bellera va ser ferit de mort per un soldat del quarter de Reus, que va ser immediatament detingut i afusellat. Francesc Bellera no va poder entrar a Tarragona, i es retirà. El militar reusenc José Domingo de Vidarte, ressentit per tots aquests fets, va aplicar mà dura a totes les infraccions i delictes de la ciutat durant un temps. I d'aquí l'afusellament de Soriguera i el seu company, tot i els delictes que havien comès que no mereixien segons les lleis de l'època, l'afusellament.

## Referències

* ↑ Pons Anguera, Antoni. Libro de varias cosas sucedidas en esta villa y algunos parages de Catalunya. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 182. ISBN 8486387728.
* ↑ Vilaseca, Salvador. Informació sanitària sobre el port de Salou (1805). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1976, p. 118-119. ISBN 8440014678.
# Paracoccus burnerae

Paracoccus burnerae és una espècie d'hemípter esternorrinc que pot esdevindre en plaga de cítrics i d'altres ornamentals i conreus. Endèmic d'Àfrica, el novembre de 2014 va ser descobert per primera volta a les Illes Canàries.

## Referències

* ↑ Masten Milek, Tatjana; Pellizari, Giuseppina «The invasive mealybug Paracoccus burnerae expands its range: new distribution and host-plant records». Bulletin of Insectology, 69, 2016, pàg. 225-228. ISSN: 1721-8861.
# Dinastia Kongrat

La dinastia Kongrat fou un llinatge que va governar el kanat de Khivà del 1804 al 1920. El seu nom venia per ser el caps de la tribu turca dels kungrats (també qongrat, qungrat i kungrat). Anteriorment al 1804, durant el segle xviii i especialment després del 1764, ja tenien el poder efectiu en la seva condició d'inaks o generals i caps de tribu. El 1873 la dinastia va haver d'acceptar el protectorat de Rússia.
El 9 d'abril de 1918 els bolxevics de Rússia van renunciar formalment al Protectorat. El 1918 el kan Asfendiyar Khan fou enderrocat per un cap tribal turcman anomenat Djunayd Khan, que va col·locar com a kan a Sayyid Abdullah Khan II, de la mateixa dinastia, però que fou un instrument del cap rebel. Es va iniciar un període anàrquic amb lluites freqüents.
L'avanç de la Revolució a Rússia va propiciar que els elements progressistes, amb l'ajuda de Rússia, es rebel·lessin el febrer del 1920. Tropes bolxevics (que ja havien entrat al kanat) van entrar a la capital del país. El kan va ser obligat a abdicar (2 de febrer) i es va formar un govern provisional de coalició entre liberals i comunistes i el 26 d'abril de 1920) es va proclamar la República, sota el nom de República Popular Soviètica de Coràsmia.

## Llista de kans

* Iltazar Khan (Iltazar Inak ibn Iwaz Inak Biy) 1804–1806
* Muhammad Rahim Bahadur Khan I 1806–1825
* Allah Kuli Bahadur Khan 1825–1842
* Muhammad Rahim Kuli Khan 1842–1846
* Muhammad Amin Bahadur Khan 1846–1855
* Sayyid Abdullah Khan I 1855
* Kutlugh Muhammad Murad Bahadur Khan 1855–1856
* Mahmud Bahadur Khan 1856
* Sayyid Muhammad Khan 1856–Setembre de 1864
* Sayyid Muhammad Rahim Bahadur Khan II (10 de setembre de 1864–Setembre de 1910)
* Isfandiyar Jurji Bahadur Khan (Setembre de 1910–1 d'octubre de 1918)
* Sayyid Abdullah Khan II (1 d'octubre de 1918–1 de febrer de 1920)

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Kourou

Kourou és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 23.813 habitants. Situat al territori dels amerindis kali'na, és el quart municipi més poblat de la regió d'ultramar gràcies a l'impuls que rep del Port Espacial Europeu de Kourou.

## Història

Habitat des d'antic pels kali'na, el 1500 fou visitat per Vicente Yáñez Pinzón. Els primers a establir-se el 1645 foren dos frares caputxins, que van fer de mitjancers amb els palikur. El 1665 els francesos establiren una fortificació a l'actual Kourou. El 1712 els jesuïtes hi instal·laren una missió, que fou abandonada el 1762.
El 1744 fou visitat per l'expedició de Charles-Marie de La Condamine. El 1763 va rebre un cert impuls colonitzador quan fou atribuïda la Guaiana definitivament a França, però fracassà i de 1795 a 1798 fou repoblada amb presos deportats del continent. El 1856 s'hi ha establir una penitenciaria, que va funcionar fins al 1938.
El 1964 el govern francès va decidir establir-hi el Port Espacial Europeu de Kourou, que fou acabat el 1970.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| ? | ? | ? | ? | 13.8978 | 19.797 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1947-1953 | Émile Pauline | |
| 1953-1995 | Eustase Rimane | |
| 1995-1996 | Yan Pennec | |
| 1996- | Jean-Étienne Antoinette | Walwari |

## Galeria d'imatges

* Església de Sainte-Catherine
* la Torre Dreyfus
* Restes de la penitenciaria

## Enllaços externs

* (francès) Alcaldiae Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
* (francès) Blada.com, diari de Kourou
* (francès) Web del Centre spatial guyanais (CSG)
* Créole guyanais Arxivat 2011-02-02 a Wayback Machine.
# Pimoa breuili

Pimoa breuili és una espècie de les aranyes de la família dels pimòids (Pimoidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1931 per Fage. Aquesta espècie és anomenada així en honor de l'abat Henri Breuil.
És endèmica d'Astúries a Espanya. Es troba en coves de la serralada Cantàbrica.

## Descripció

El mascle descrit per Hormiga l'any 1994 mesura 7,1 mm i la femella 8,5 mm.

## Referències

* 1 2 3 Fage, L. (1931). Araneae, 5e série, précédée d'un essai sur l'évolution souterraine et son déterminisme. In: Biospeologica, LV. Archives de Zoologie Expérimentale et Générale 71: 91-291.
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Pimoa breuili Fage, 1931 en la família Pimoidae +base de dades. Accés el 3 de gener de 2019.
* ↑ Hormiga, 1994: A revision and cladistic analysis of the spider family Pimoidae (Araneoidea: Araneae). Smithsonian Contributions to Zoology, n.549, p.1-104 (text íntegre).
# Migdal-Gad

Migdal-Gad (grec antic: Μαγαδαλγάδ, Magadalgad) fou una ciutat de la tribu de Judà. El seu nom significa 'torre de Gad'.

## Referències

* ↑ «Migdal-gad» (en anglès). Bible Atlas.
# Asnurri

Asnurri és un nucli de població i una entitat municipal descentralitzada del municipi de les Valls de Valira, a l'Alt Urgell. El 2019 hi vivien 17 habitants. Es troba a migdia de Civís i al nord-oest d'Argolell, força a prop d'Arduix.
L'església parroquial està dedicada a Santa Eulàlia, així com també la festa del 10 de desembre. El topònim, preromà, conté el mot basc uri, que significa poble. Fins al 1936 conservà una imatge romànica de la Mare de Déu.
Fins a l'any 1970 el poble d'Asnurri formava part de l'antic municipi de Civís, i des d'aleshores està inclòs com a Entitat Municipal Descentralitzada dins el municipi de les Valls de Valira.

## Referències

* ↑ «Asnurri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada d'Asnurri». municat.gencat.cat. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «252398 Valls de Valira, les». Idescat. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ GGCC, Les Valls de Valira: Asnurri i Arduix.
# Guntur

Guntur (Telugu: గుంటూరు, urdú: گنٹور, hindi: गुंटूर) és una ciutat i municipalitat de l'Índia a l'estat d'Andhra Pradesh. La població al cens del 2001 era de 514.707 habitants i actualment s'estima en 818.330 persones i 1.028.667 habitants comptat l'aglomeració urbana. És capital del districte de Guntur. Està situada a 16° 12′ N, 80° 16′ E﻿ / ﻿16.20°N,80.27°E﻿ / 16.20; 80.27.

## Història

Vegeu: Districte de Guntur

## Enllaços externs

* Guntur Municipal Corporation
* Coves de Guthikonda
# Gran Premi Internacional de ciclisme MR Cortez-Mitsubishi

El Gran Premi Internacional de ciclisme MR Cortez-Mitsubishi (en portuguès Grande Prémio Internacional de Ciclismo MR Cortez-Mitsubishi), més conegut com a Gran Premi MR Cortez, va ser un competició ciclista per etapes que es disputava al districte de Lisboa, a Portugal. La prova estava patrocinada per la marca de cotxes Mitsubishi.
La cursa es disputà entre 1998 i 2004 i solia constar de quatre etapes, una d'elles contrarellotge individual. L'únic ciclista que s'imposà en dues ocasions fou el català Àngel Edo.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1998 | Àngel Edo Alsina | Santiago Botero | Paulo Jorge Ferreira de Moura |
| 1999 | Sergei Smetanine | Youri Sourkov | Delmino Pereira |
| 2000 | Bruno Miguel Castanheira | Youri Sourkov | José Enrique Gutiérrez |
| 2001 | Joan Antoni Flecha | Àngel Edo Alsina | René Andrle |
| 2002 | Dariusz Baranowski | Rui Miguel Sousa Barbosa | Gonçalo José Amorim |
| 2003 | Francisco Pérez Sánchez | Àngel Edo Alsina | Joan Horrach |
| 2004 | Àngel Edo Alsina | Pedro Miguel Lopes Gonçalves | Pedro Cardoso |

## Referències

* 1 2 «G.P Mitsubishi (Por) - Ex.». [Consulta: 2 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Kim Chambers

Kimberly Chambers (n. 11 de gener de 1974 a Fullerton, Califòrnia) és una actriu porno nord-americana. Va ingressar a la indústria del porno el 1993 als 19 anys, havent aparegut des de llavors en més de 200 pel·lícules. També ha dirigit almenys tres pel·lícules.

## Premis

* 1994 Premis XRCO Millor Escena de Sexe Anal per Butt Banged Bicycle Babes´´
* 2002 Premis AVN Millor Escena de Sexe en Solitari per Edge Play

## Referències

* 1 2 3 IAFD.com (ed.
* ↑ «Ganadores pasados de los premios XRCO». [Consulta: 22 desembre 2007]. Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Ganadores de los Premios AVN». [Consulta: 22 desembre 2007]. Arxivat 2009-10-01 a Wayback Machine.
# Jean Bogaerts

Jean Bogaerts (Koningslo, Vilvoorde, 15 de gener de 1925 - Schaarbeek, 28 de gener de 2017) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1945 i 1956. En el seu palmarès destaquen dues edicions de l'Omloop Het Volk i la primera edició de la Volta als Països Baixos.

## Palmarès

* 1945
** 1r a l'Omloop Het Volk
** 1r del Premi d'Heist-op-den-Berg
* 1950
** 1r a la Volta a Limburg
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1951
** 1r a la Volta als Països Baixos
** 1r a l'Omloop Het Volk
** 1r al Gran Premi Ciutat de Vilvoorde
* 1953
** 1r a Mechelen
* 1954
** 1r a la Nationale Sluitingsprijs

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1948. 26è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Décès à 92 ans de Jean Bogaerts, premier vainqueur du Circuit Het Volk» (en francès). Sportmagazine - Le Vif, 02-02-2017.
* ↑ «Omloop Het Nieuwsblad». Cycling Archives. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Lion, Jan «Omloopwinnaar Jean Bogaerts overleden» (en neerlandès). Het Nieuwblad [Consulta: 6 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean Bogaerts a sitiodeciclismo.net
# Assut de la Presa del Barranc del Gallego

L'Assut de la Presa del Barranc del Gallego és un assut o una petita presa construïda amb pedra i situada al Barranc del Gallego de Poio, al municipi de Torrent, inventariada com a Bé Immoble d'Etnologia. Fa 36 metres de llarg, 2 i mig d'ample i 7 d'alt. L'estat és deficient i no hi ha restes de la séquia, però sí que es conserva un contrafort.

## Referències

* 1 2 «Assut de la Presa del Barranc del Gallego». Patrimoni. Generalitat Valenciana. [Consulta: 13 setembre 2018].
# Northvale

Northvale és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 4.719 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northvale tenia 4.460 habitants, 1.575 habitatges, i 1.236 famílies. La densitat de població era de 1.304,6 habitants/km².
Dels 1.575 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 21,5% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.500 $ i la renda mediana per família de 81.153 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.901 $ mentre que les dones 37.563 $. La renda per capita de la població era de 28.206 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Greccio

Greccio és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 16 al nord-oest de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.550 habitants.

## Història

Greccio va ser fundada, segons la tradició, com a colònia grega. Grecs que havien fugit o s'havien exiliat de la seva terra natal arran de la guerra es van establir aquí per la protecció natural que oferia. D'aquí el nom de Greccio. Els primers registres daten dels segles x i xi. El monjo benedictí Gregori de Catino (1062-1133) es refereix a la ciutat de Greccio en la seva obra "Resum farfense". Greccio es va convertir en un castell medieval fortificat envoltat de muralles i protegit per una fortalesa de sis torres.
Durant la lluita amb les ciutats veïnes, el castell va ser destruït el 1242 per les tropes de Frederic II. El 1799 la ciutat va ser destruïda i saquejada per l'exèrcit napoleònic.
Greccio va ser el lloc on, el desembre de 1223, Sant Francesc va idear el primer pessebre (en italià: presepe). La idea era descoratjar els pelegrins que anessin a Betlem, ja que es tractava d'una empresa de risc, ja que Terra Santa estanva aleshores sota el control dels turcs. La tradició continua fins avui, i es pot visitar un monument de sant Francesc, el Santuari de Sant Francesc (San Francesco).

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 gener 2020].
# West Winfield

West Winfield és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 862 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Winfield tenia 862 habitants, 352 habitatges, i 241 famílies. La densitat de població era de 369,8 habitants per km².
Dels 352 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.947 $ i la renda mediana per família de 42.031 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.793 $ mentre que les dones 23.500 $. La renda per capita de la població era de 16.465 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Winfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Winfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.