OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patrick Suffo

Patrick Suffo Kengné (Ebolowa, 17 de gener de 1978) és un exfutbolista internacional camerunès, que jugava com a davanter.
Va jugar a França, Anglaterra, Espanya i als Emirats Àrabs Units abans d'unir-se a l'equip noruec Odd Grenland en 2005. L'octubre de 2005 havia jugat 47 partits internacionals per a l'equip nacional del Camerun, va guanyar la medalla d'or per al futbol als Jocs Olímpics del 2000 a Sydney, Austràlia i va jugar a la Copa del Món FIFA 2002 a Corea del Sud i Japó. La seva condició física immediatament va ajudar a l'Odd Grenland a ascendir lluny de la zona de descens. A l'octubre d'aquest any se suposava que havia de signar un contracte amb els seus rivals, Vålerenga, però ell no va voler. Durant febrer de 2006 va signar un contracte de curta durada amb l'equip israel Maccabi Petah Tikva però va ser alliberat posteriorment al final d'aquest període.
La seva carrera ha estat embrutada amb problemes disciplinaris. Quan estava a l'equip Sheffield li van dir que no tenia cap futur després de la seva participació en una baralla massiva de 21 homes durant el partit de primera divisió denominat com la Batalla de Bramall Lane contra el West Bromwich Albion el 18 de març de 2002. L'equip Sheffield United es va reduir a sis jugadors a causa de tres targetes vermelles i dos ferits. Suffo va ser cedit a Espanya a la segona divisió, al CD Numancia, per la resta de la temporada. EL 22 de juliol de 2008, Suffo va ser presentat en un partit amistós.
# Cançoner K

El Cançoner K és una còpia reordenada del Cançoner d'obres enamorades feta a Barcelona a la dècada del 1460.
Aplega poesies d'Ausias March i una selecció de l'obra de poetes contemporanis o posteriors, entre els que intercala alguns poemes més antics. S'ha situat a l'entorn de la cort de Joan II. Transmet moltes anotacions marginals del seu model però no copia la taula ni el document sobre el Consistori de la Gala Ciència barceloní que sí que figuren al Cançoner J. Correspon al manuscrit 10 de la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ Anna Alberni. Dels trobadors a Ausiàs March: el patrimoni de la Biblioteca de Catalunya: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. ohDigital, 9 juny 2017, p. 103–.
* ↑ Jordi Parramon i Blasco. Repertori mètric de la poesia catalana medieval. Curial Edicions Catalanes, 1992, p. 321.
# Carboborita

La carboborita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició, que conté els components essencials químics aniònics carbonat i borat.

## Característiques

La carboborita és un borat de fórmula química Ca₂Mg[B(OH)₄]₂(CO₃)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carboborita pertany a «06.AC - Monoborats, B(O,OH)₄, amb i sense anions addicionals; 1(T), 1(T)+OH, etc.» juntament amb els següents minerals: sinhalita, pseudosinhalita, behierita, schiavinatoïta, frolovita, hexahidroborita, henmilita, bandylita, teepleïta, moydita-(Y), sulfoborita, lüneburgita, seamanita i cahnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1964 al llac de sal de Da Qaidam, al comtat homònim de la prefectura autònoma mongol i tibetana d'Haixi, a Qinghai (República Popular de la Xina). També a la Xina, ha estat descrita a Dafangshan, a la prefectura de Yantai (Província de Shandong), i a la Regió Autònoma del Tibet. També ha estat trobada al dipòsit de bor de Titovskoe, a Sakhà (Rússia), i a un parell d'indrets del comtat d'Inyo, a Califòrnia (Estats Units): el Death Valley i el Districte del Pic Furnace.

## Referències

* ↑ «Carboborite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2017].
# Carboferriphoxita

La carboferriphoxita és un mineral de la classe dels minerals orgànics.

## Característiques

La carboferriphoxita és un compost orgànic de fórmula química [(NH₄)K(H₂CO₃)][Fe³⁺(HPO₄)(H₂PO₄)(C₂O₄)]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de gener de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76304 i 76303.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Rowley, dins el districte miner de Painted Rock, al comtat de Maricopa (Arizona, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Carboferriphoxite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 77». European Journal of Mineralogy, 36, 1, 06-02-2024, pàg. 165–172. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-165-2024 [Consulta: 22 febrer 2024].
# Valeri Korzun

Valeri Grigórievitx Korzun (rus: Валерий Григорьевич Корзун, nascut el 5 de març de 1953) és un cosmonauta rus. Ha estat a l'espai dues vegades amb un temps total de 381 dies. També va realitzar quatre passeigs espacials.

## Enllaços externs

* NASA biography
* Spacefacts biography of Valery Korzun
# Cantó de Pionçat

El cantó de Pionçat és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Riam. Té 10 municipis i el cap és Pionçat.

## Municipis

* Bussières
* La Cellette
* Château-sur-Cher
* Pionçat
* Le Quartier
* Roche-d'Agoux
* Saint-Hilaire
* Saint-Maigner
* Saint-Maurice-près-Pionsat
* Vergheas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1973 | Camille Vacant | SFIO, després PS |
| 1973-1992 | Jacques Paquet | Divers droite, després UDF |
| 1992-1997 | Edmond Vacant | PS |
| 1997-2001 | Pierre Maymat | Divers droite |
| 2001-2011 | Michel Barrette | PS, després Divers gauche |
| 2011- | Laurent Dumas | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.548 | 3.921 | 3.558 | 3.241 | 2.778 | 2.517 | 2.564 |
# Cantó de Pierrefitte-sur-Seine

El cantó de Pierrefitte-sur-Seine és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Saint-Denis. Comptava amb 2 municipis i el cap és Pierrefitte-sur-Seine.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó d'Épinay-sur-Seine.

## Municipis

* Pierrefitte-sur-Seine
* Villetaneuse

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1998 | André Boursier | PCF |
| 1998-2004 | Catherine Hanriot | PCF |
| 2004- | Michel Fourcade | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 19.662 | 26.422 | 29.728 | 32.446 | 34.999 | 37.192 | 40.475 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Pinòus

El cantó de Pinòus és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Briude. Té 9 municipis i el cap és Pinòus.

## Municipis

* La Besseyre-Saint-Mary
* Auvers
* Chastel
* Chazelles
* Cronce
* Desges
* Ferrussac
* Pinòus
* Tailhac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1982 | M. Brustel | Divers gauche, després RI, després UDF |
| 1982-2001 | Prosper Chany | UDF |
| 2001- | Daniel Estieu | - |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Pierrefitte-sur-Aire

El cantó de Pierrefitte-sur-Aire és un cantó francès del departament del Mosa, situat al districte de Commercy. Té 26 municipis i el cap és Pierrefitte-sur-Aire.

## Municipis

* Bannoncourt
* Baudrémont
* Belrain
* Bouquemont
* Courcelles-en-Barrois
* Courouvre
* Dompcevrin
* Fresnes-au-Mont
* Gimécourt
* Kœur-la-Grande
* Kœur-la-Petite
* Lahaymeix
* Lavallée
* Levoncourt
* Lignières-sur-Aire
* Longchamps-sur-Aire
* Ménil-aux-Bois
* Neuville-en-Verdunois
* Nicey-sur-Aire
* Pierrefitte-sur-Aire
* Rupt-devant-Saint-Mihiel
* Sampigny
* Thillombois
* Ville-devant-Belrain
* Villotte-sur-Aire
* Woimbey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | René Rousselot | CNIP, després UNR, després UDR |
| 1970-1985 | Jean Decheppe | Divers droite, després UDF |
| 1985- | Christian Namy | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Provenchères-sur-Fave

El cantó de Provenchères-sur-Fave és un cantó francès del departament dels Vosges, situat al districte de Saint-Dié-des-Vosges. Té 7 municipis i el cap és Provenchères-sur-Fave.

## Municipis

* Le Beulay
* Colroy-la-Grande
* La Grande-Fosse
* Lubine
* Lusse
* La Petite-Fosse
* Provenchères-sur-Fave

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1969 | Adrien Mathis | Divers droite |
| 1969-1979 | Maurice Lemaire | UDR, després RPR |
| 1979-1982 | Lionel Stoléru | UDF, després app. PS |
| 1982-2001 | Arnould de Bazelaire de Lesseux | Divers droite, després PS |
| 2001- | Jean-Guy Ruhlmann | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 2.453 | 2.478 | 2.409 | 2.131 | 2.174 | 2.291 | 2.460 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Prauthoy

El cantó de Prauthoy és un cantó francès del departament de l'Alt Marne, situat al districte de Langres. Té 18 municipis i el cap és Prauthoy.

## Municipis

* Chalancey
* Chassigny
* Choilley-Dardenay
* Coublanc
* Cusey
* Dommarien
* Grandchamp
* Isômes
* Maâtz
* Montsaugeon
* Occey
* Prauthoy
* Rivière-les-Fosses
* Saint-Broingt-les-Fosses
* Vaillant
* Le Val-d'Esnoms
* Vaux-sous-Aubigny
* Vesvres-sous-Chalancey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Pierre Mathey | RGR |
| 1955-1967 | M. Jaillet | Divers droite |
| 1967-1992 | Marcel Pernot | Divers droite |
| 1992-2011 | Charles Guené | RPR, després UMP |
| 2011- | Jean-Michel Rabiet | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.667 | 3.992 | 3.696 | 3.590 | 3.527 | 3.505 | 2.746 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Prats de Molló i la Presta

El cantó de Prats de Molló era una divisió administrativa francesa, situada a la Catalunya Nord, al departament dels Pirineus Orientals.
El cantó de Prats de Molló estava compost per sis municipis del Vallespir:
* Sant Llorenç de Cerdans
* Prats de Molló i la Presta (capital del cantó)
* Serrallonga
* Costoja
* el Tec
* la Menera
Tots formen part de la Comunitat de Comunes de l'Alt Vallespir

## Consellers Generals

| Període | Conseller | Partit | Càrrecs |
| 1945 - 1949 | Pascal Bernole | PCF | |
| 1949 - 1955 | Guillaume Julia | PCF | Alcalde de Sant Llorenç de Cerdans |
| 1955 - 1959 | Paul Alduy | SFIO | Alcalde dels Banys i Palaldà (1952-1955) Diputat a l'Assemblea Nacional (1956-1981) |
| 1959 - 1973 | Guillaume Julia | PCF | Alcalde de Sant Llorenç de Cerdans |
| 1973 - 1991 | Joseph Albert | PCF i després DG | Alcalde de Prats de Molló i la Presta (1983-1991) |
| 1992 - 1998 | Aubin Roca | Independent | Alcalde de Prats de Molló i la Presta (1991-1995) |
| 1998 - 2015 | Bernard Remedi | DVD | Alcalde de Prats de Molló (1995-) |
En la reestructuració cantonal del 2014-2015 aquest cantó ha quedat suprimit i integrat tot sencer en el nou Cantó del Canigó.
# Careproctus simus

Careproctus simus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 18,6 cm de llargària màxima (normalment, en fa 14).
* Nombre de vèrtebres: 59-63.
* Cos de color vermell.

## Hàbitat

És un peix marí, no migratori i batidemersal que viu entre 380 i 800 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-oest del mar d'Okhotsk i el mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1896. The ichthyological collections of the steamer Albatross during the years 1890 and 1891. Report of the United States Fish Commission v. 19 (1893): 393-476, Pls. 20-35.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Tsutsui, D. i K. Amaoka, 1997. First record of the snail fish, Careproctus simus (Scorpaeniformes: Liparidae), from Japan. Ichthyol. Res. 44(1):89-91.
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Evermann, B.W. i E.L. Goldsborough, 1907. The fishes of Alaska. Bull. U.S. Bur. Fish. 26: 219-360.
* ↑ Kido, K., 1985. New and rare species of the genus Careproctus (Liparididae) from the Bering Sea. Jap. J. Ichthyol. 32(1):6-17.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Captiva (Florida)

Captiva és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 379 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Captiva tenia 379 habitants, 194 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 118 habitants per km².
Dels 194 habitatges en un 10,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 1,5% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 8,2% tenia menys de 18 anys, un 1,1% entre 18 i 24, un 14,2% entre 25 i 44, un 44,1% de 45 a 60 i un 32,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.821 $ i la renda mediana per família de 120.488 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 44.861 $. La renda per capita de la població era de 76.139 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Captiva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Captiva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carta 77

La Carta 77 (en txec i eslovac: Charta 77) és una iniciativa cívica sorgida el 1976 i fins al 1992, que va prendre com a nom el document Carta 77 i va esdevenir el focus de l'oposició política a Txecoslovàquia. La Carta 77 fou una petició escrita contra la violació dels drets humans per part del règim comunista txecoslovac publicada el gener de 1977.
El 1976 un grup de txecoslovacs es va reunir per tal de denunciar la violació dels drets humans a Txecoslovàquia, fet que contradia els acords de la Conferència de Helsinki signats pel ministre d'exteriors txecoslovac. Aquest grup de txecoslovacs estava format per artistes i intel·lectuals, a més de treballadors corrents, mossens, ex-comunistes, ex-membres del servei d'espionatge txecoslovac (Státní bezpečnost, ŠtB) i altres ciutadans. Entre els participants del grup destaquen el dramaturg Václav Havel, Jiří Hájek o Jiří Dienstbier (polític destacat de la Primavera de Praga), Pavel Kohout i Jaroslav Seifert.
La causa desencadenant que va instigar la redacció de la Carta 77 va ser la repressió per part del règim txecoslovac contra el grup Plastic People of the Universe, una banda de música psicodèlica pertanyent al moviment underground txecoslovac dels anys 1960 i 1970 format immediatament després de l'ocupació de Txecoslovàquia per part dels membres del Pacte de Varsòvia, des del 1968 havia organitzat diversos concerts i participat en festivals de música alternativa. La banda havia esdevingut una referència de l'escena cultural independent i tenia especialment èxit entre el jovent. Durant un concert el febrer de 1976, els membres del grup van ser arrestats i molts dels assistents a l'acte van ser intensament interrogats. Aquest fet va tenir una considerable repercussió tant a nivell nacional com internacional, i va ser motiu de protestes. El mateix Václav Havel va definir la repressió contra Plastic People of the Universe com "un atac del sistema totalitari a la vida mateixa, a la llibertat i integritat humanes".

## Referències

* ↑ A Dictionary of 20th-Century Communism. Princeton University Press, 2012, p. 95. ISBN 0691154295.
* ↑ Brooks, D. Christopher. Charter 77 and the Legacy of Antipolitics (en anglès). Indiana University, 2002, p. 179.

## Bibliografia

* Charta 77: Das Manifest»Charta 77«, in: Pelikán, Jirí/ Wilke, Manfred (Hrsg.): Menschenrechte. Ein Jahrbuch zu Osteuropa, Rowohlt, Reinbek bei Hamburg, 1977, S. 221–225. (alemany)
* Lutz, Annabelle: Dissidenten und Bürgerbewegung. Ein Vergleich zwischen DDR und Tschechoslowakei. Campus Verlag, ISBN 3593363119 (alemany)
* Skilling, H. Gordon. Charter 77 and Human Rights in Czechoslovakia. London: Allen & Unwin, 1981, ISBN 0043210260 (anglès)
* Bürgerinitiative für die Menschenrechte. Die tschechoslowakische Opposition zwischen dem „Prager Frühling“ und der „Charta '77“. Hans-Peter Riese [Hrsg.], Europäische Verlagsanstalt, Köln, Frankfurt a. M., 1977 (alemany)

## Enllaços externs

* Text original La Carta 77 i el llistat dels sota-signants originals (txec)
* Traducció a l'anglès (anglès)
Viccionari
# Ville-Savoye

Ville-Savoye és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 58 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ville-Savoye era de 58 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ville-Savoye el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 28 eren actives i 9 eren inactives. De les 28 persones actives 21 estaven ocupades (11 homes i 10 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 9 persones inactives 5 estaven jubilades i 4 estaven estudiant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ville-Savoye a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ville-Savoye a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Múscul occipitofrontal

El múscul occipitofrontal (musculus occipitofrontalis) és un múscul que cobreix parts del crani. Es compon de dues parts: la part occipital, prop de l'os occipital, i la part frontal, prop de l'os frontal. Algunes fonts consideren l'occipitofrontal una estructura que consta de dos músculs diferents, el múscul frontal i l'occipital. No obstant això, Terminologia Anatomica actualment el classifica com un sol múscul, i també inclou el múscul temporoparietal com a part de l'epicrani.
La cara occipital s'origina al lateral de les dues terceres parts de la línia de la nuca superior de l'os occipital i en l'apòfisi mastoide de l'os temporal. Inserit en la gàlea aponeuròtica, la cara occipital es comunica amb la cara frontal per un tendó intermedi. A partir de l'aponeurosi, la cara frontal s'insereix en la fàscia dels músculs facials i en la pell per sobre dels ulls i el nas.
Ajudat pel múscul occipital, la cara frontal dibuixa la part posterior del cuir cabellut que eleva les celles i les arrugues del front. En els éssers humans, l'occipitofrontal només serveix per a les expressions facials. En els micos, però, el cap no està en equilibri sobre la columna vertebral, de manera que els simis necessiten músculs forts que tiren de nou en el crani i prominents arcs superciliars per a la fixació d'aquests músculs.

## Notes

* ↑ Tant el Diccionari enciclopèdic de medicina com el Termcat segueixen també el criteri d'un sol múscul: l'occipitofrontal. El frontal i l'occipital són parts d'ell.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «Introduction to the Head; Front of Skull and Face/Muscles of the Face». University of Arkansas for Medical Sciences (UAMS), 2007. Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 27 abril 2013].
* 1 2 Stone, Robert & Judith. Atlas of skeletal muscles. McGraw-Hill, 2000, p 26. ISBN 978-0-07-290332-4.
* ↑ Saladin, Kenneth S. Anatomy & Physiology: The Unity of Form and Function. 3a ed.. McGraw-Hill, 2003, p. 286–287.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* -1341783984 al GPnotebook
# Santo André (Porto Novo)

Santo André és una freguesia (parròquia civil) de Cap Verd. Cobreix la part nord-occidental, la més petita, del municipi de Porto Novo, de l'illa de Santo Antão. La seu de la parròquia és Norte. Santo André és l'equip de futbol de la parròquia i juga al Campionat regional de Santo Antão Sud des de la seva aparició en la temporada 2014-15.

## Subdivisions

La freguesia consta dels següents assentament, i la seva població segons el cens de 2010 era:
* Alto Mira (pop: 1.003)
* Chã de Branquinho (pop: 114)
* Chã de Norte (pop: 241)
* Jorge Luis (pop: 347)
* Martiene (pop: 446)
* Monte Trigo (pop: 274)
* Norte (pop: 595)
* Ribeira da Cruz (pop: 421)