OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Llorenç dels Porxos

Sant Llorenç dels Porxos és una església del municipi de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a la part central-nord del terme municipal, encinglerada damunt d'un dels pollegons que s'aixequen al marge dret del torrent dels Porxos, als vessants meridionals dels Rasos de Peguera.
S'hi va des de la carretera BV-4243 de Berga als Rasos. Al punt quilomètric 8,5 (42° 07′ 34″ N, 1° 45′ 55″ E﻿ / ﻿42.126180°N,1.765197°E﻿ / 42.126180; 1.765197), un cop passat el Pas dels Lladres, es pren una pista a l'esquerra que mena a la masia dels Porxos. No està indicat i és probable que el camí tingui barrat el pas. Millor anar-hi a peu. La capella queda sota la masia. Un caminet ben fressat hi baixa.

## Descripció

Església romànica de reduïdes dimensions, molt senzilla i rústica. Consta d'una sola nau, orientada a llevant i rematada per un mur llis, sense absis. La nau és coberta amb volta de canó lleugerament apuntada. El parament exterior és molt senzill i força desendreçat; el portal de mig punt és fet amb grans dovelles i rematat per un campanar d'espadanya força gran però en molt mal estat. L'interior és totalment enguixat. La teulada és coberta a dues aigües de teula àrab.

## Història

Manquen notícies històriques referents a l'església de Sant Llorenç dels Porxos.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Sant Llorenç dels Porxos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Sant Pere Petit de Santa Coloma de Farners

Sant Pere Petit de Santa Coloma de Farners és una petita capella de Santa Coloma de Farners (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes d'una antiga capella de la que només queda el petit absis semicircular de maçoneria amb llinda de pedra granítica. A l'interior, la volta conserva encara alguns vestigis de la pintura al fresc amb motius geomètrics.

## Història

La capella es va construir l'any 1732 per la gent de la contrada per tal de controlar les tempestes i pedregades a la vall de Santa Coloma sota l'advocació de Sant Pere. L'any 1809 va ser destruïda per les tropes franceses i, posteriorment, s'aprofità l'absis com a oratori. Actualment està abandonada.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere Petit de Santa Coloma de Farners». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# Saint Clair

«Saint Clair, Saint-Clair, St. Clair o St Clair» té aquests significats:
* Saint-Clair (Tarn i Garona), municipi francès al departament del Tarn i Garona, regió de Migdia-Pirineus.
* Saint-Clair (Òlt), municipi francès al departament de l'Òlt, regió de Migdia-Pirineus.
* Hérouville-Saint-Clair, municipi francès al departament de Calvados, regió de Baixa Normandia.
* St. Clair (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota.
* St. Clair (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
* St. Clair (Pennsilvània), població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània.
# Libby

Libby és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 2.626 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Libby tenia 2.626 habitants, 1.132 habitatges, i 669 famílies. La densitat de població era de 798,3 habitants per km².
Dels 1.132 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.276 $ i la renda mediana per família de 29.615 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.174 $ mentre que les dones 19.675 $. La renda per capita de la població era de 13.090 $. Aproximadament el 10% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Libby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Libby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Santuari de Zeus Polieu

El santuari de Zeus Polieu era un recinte sagrat a l'aire lliure dedicat a Zeus Polieu ('protector de la ciutat') pels volts de l'any 500 aC al punt culminant de l'Acròpoli d'Atenes, situat al nord-est del Partenó. Tot i que no se n'ha descobert cap traça, el seu pla trapezoïdal amb diverses entrades (la principal de les quals es creu que estava coronada per un frontó) es dedueix pels talls a la roca que hi ha en aquella àrea de l'acròpoli. De fet, tot el que se'n sap prové més aviat de fonts literàries que no pas arqueològiques.
S'hi duia a terme cada any a l'estiu la cerimònia de la bufònia (Βουφόνια) o sacrifici dels bous, un dels ritus principals de les festes de les Dipolies, en honor de Zeus Polieu. A la part oriental del recinte hi havia un estable on es guardaven els bous que havien de ser sacrificats. També contenia un petit temple in antis amb un llarg altar al davant; la part baixa del temple era de pedra, mentre que la superior era de fusta; al centre de la cel·la hi havia el forat per on s'escolava la sang dels sacrificis.
Probablement s'hi alçava una estàtua de Zeus de tipus arcaic, representat dempeus amb el braç esquerre estès i el dret aixecat per llançar un llamp.

## Enllaços externs

* Santuari de Zeus Polieu, dins Project Athinai (anglès)
* Santuari de Zeus Polieu, dins Perseus Digital Library, amb la planta del santuari (anglès)
* Altar i Santuari de Polieu, dins Maquettes Historiques, amb la maqueta del santuari (francès)
* Acròpolis d'Atenes: Patrimoni de la Humanitat
1 Partenó - 2 Antic temple d'Atena - 3 Erectèon - 4 Estàtua d'Atena Pròmacos - 5 Propileu - 6 Temple de Nice Àptera - 7 Eleusínion - 8 Santuari d'Àrtemis Braurònia - 9 Calcoteca - 10 Pandrosèon - 11 Casa de les Arrèfores - 12 Altar d'Atena - 13 Santuari de Zeus Polieu - 14 Santuari de Pandíon - 15 Odèon d'Herodes Àtic - 16 Estoa d'Èumenes - 17 Santuari d'Asclepi - 18 Teatre de Dionís - 19 Odèon de Pèricles - 20 Tèmenos de Dionís :
# Santuari de l'òrix àrab

El Santuari del oryx àrab és una antiga zona protegida situada a Oman. Inscrita en l'any 1994 en el Patrimoni de la Humanitat de la Unesco pel criteri x, el bé ha estat retirat de la mateixa llista a l'any 2007.
La fauna i la flora de la zona representa un ecosistema desèrtic únic.
La zona comprèn, especialment, el primer ramat d'orix àrabs lliures després de l'extinció de l'espècie 1972 i la seva reintroducció 1982, són els únics llocs de reproducció lliure de la pioc salvatge, l'Íbex, el llop d'Aràbia, el teixó, el caracal i la població més important de la gasela d'Aràbia en llibertat.
El nombre d'òrix va ser estimat en 450 individus el 1996, però després es va reduir a prop de 65 individus amb solament quatre parelles reproductores.
El 2007, el Comitè del Patrimoni de la Humanitat va retirar el bé de la Llista del Patrimoni de la Humanitat, en resposta a la decisió unilateral d'Oman de reduir el 90% de la superfície de la zona protegida. Va ser la primera vegada que tal supressió ha estat confirmada.

## Referències

* ↑ "Cal que contingui els hàbitats naturals més representatius i més importants per a la conservació in situ de la diversitat biològica, incloent on sobreviuen espècies amenaçades que tenen un valor universal excepcional des del punt de vista de la ciència o des del punt de vista de la conservació."
* 1 2 «Sanctuaire de l'oryx arabe» (en francès). Unesco. [Consulta: 22 setembre 2019].
* 1 2 3 «El santuario del órix árabe (Omán), primer sitio de la historia eliminado de la Lista del Patrimonio Mundial de la UNESCO» (en castellà). Unesco, 29-06-2007. Arxivat de l'original el 21-2-2008. [Consulta: 22 setembre 2019].
# Santiago Acasiete

Wilmer Santiago Acasiete Ariadela, conegut futbolísticament com a Acasiete (nascut a Callao el 22 de novembre del 1977), és un exfutbolista professional peruà.
Jugava com a defensa al Cienciano del Cuzco, després d'haver passat molts anys a la UD Almería. També jugà a la selecció peruana.

## Referències

* ↑ Acasiete ya es espãnol (Acasiete is already Spanish) Arxivat 27 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; UD Almería, 9 juliol 2007 (castellà)
* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru – Record International Players». RSSSF, 28-05-2009. [Consulta: 27 gener 2010].
# Sargantana (desambiguació)

«Sargantana» té aquests significats:
* Botànica: sinònim de cerverina.
* Zoologia: diverses espècies de la família dels lacèrtids, normalment de dimensions més petites que els llangardaixos
** Sargantana aranesa (Iberolacerta aranica)
** Sargantana corredora (Psammodromus hispanicus)
** Sargantana de les Pitiüses (Podarcis pityusensis)
** Sargantana ibèrica (Podarcis hispanica)
** Sargantana roquera (Podarcis muralis)
** Sargantana gimnèsica (Podarcis lilfordi)
** Sargantana cua-roja (Acanthodactylus erythrurus)
** Sargantana cuallarga (Psammodromus algirus)
# Maristel·la

* No s'ha de confondre amb Ermita de Maristel·la.
Maristel·la és un agregat del municipi de l'Alguer (Sardenya) que es troba a 12 km d'aquest, a la badia del Port del Comte. Té uns 400 habitants.
Va néixer als anys cinquanta, durant la recuperació de la regió de Nurra relacionades amb la reforma agrària, i va ser poblat per exiliats istris i dàlmates. Rep el nom d'una església dedicada a la Mare de Déu del Carme o Stella Maris. A curta distància, al llarg de la carretera que condueix a Fertília es troba el Poblat o Vilatge nuràgic de Palmavera. També compta amb el far de Port del Comte, Torre Nova, i diversos hotels.

## Referències

* ↑ «Maristel·la». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Instantània fotogràfica

Diverses dècades de desenvolupament en el camp tecnològic de la fotografia van ser necessàries per poder captar una imatge de la realitat de forma instantània . Els primers daguerreotips o calotips precisaven extensos temps d'exposició que impedien controlar les imatges, raó per la qual moltes d'elles acabaven sortint parcialment mogudes. Tot el que es movia sortia borrós, per exemple, les persones que no romanien immòbils o els animals. L'aparició del Col·lodió humit va suposar un gran avanç per la reducció dels temps d'exposició, però no va ser fins al desenvolupament de la gelatina-bromur i la posterior utilització del rodet de cel·luloide de la casa Kodak quan es va congelar un instant de la realitat en les fotografies.
La Casa Laurent, fundada per J. Laurent a Madrid, va realitzar moltes instantànies de curses de braus, en plaques seques amb gelatina-bromur, del format 27 x 36 centímetres. Aquestes fotografies van ser preses cap a l'any 1887, immediatament després de morir Laurent. Els negatius originals, de vidre, es conserven a l'Institut del Patrimoni Històric Espanyol, del Ministeri de Cultura. La primera càmera de fotografia instantània era de color negre i de fusta.

## Referències

* ↑ Fotografia instantània, glossari fotogràfic
* ↑ The Snapshot Aesthetic Museum of Contemporary Arts, Los Angeles
* ↑ Juan Laurent. Retrato de un empresario fotográfico

## Enllaços externs

* 10 fotógrafos que se han tomado la fotografía instantánea en serio per Álvaro Méndez
# Instantó gravitatori

En física matemàtica i geometria diferencial, un instantó gravitatori és una varietat Riemanniana completa de quatre dimensions que satisfà les equacions d'Einstein al buit. S'anomenen així perquè són anàlegs a les teories quàntiques de la gravetat dels instantons a la teoria de Yang-Mills. D'acord amb aquesta analogia amb els instantons Yang–Mills auto-duals, normalment s'assumeix que els instantons gravitacionals semblen un espai euclidià de quatre dimensions a grans distàncies i que tenen un tensor de Riemann auto-dual. Matemàticament, això significa que són 4-varietats hiperkähler asintòticament localment euclidianes (o potser asintòticament localment planes), i en aquest sentit, són exemples especials de varietats d'Einstein. Des d'un punt de vista físic, un instantó gravitatori és una solució no singular de les equacions d'Einstein al buit amb mètrica positiu-definida, en oposició a la mètrica Lorentziana.
Hi ha moltes generalitzacions possibles de la concepció original d'un instantó gravitatori: per exemple, es pot permetre que els instantons gravitacionals tinguin una constant cosmològica diferent de zero o un tensor de Riemann que no sigui autodual. També es pot relaxar la condició de límit que la mètrica és asintòticament euclidiana.
Hi ha molts mètodes per construir instantons gravitacionals, com ara el Gibbons–Hawking Ansatz, la teoria del twistor i la construcció del quocient d'hyperkähler.
Els instantons gravitatoris són interessants, ja que ofereixen informació sobre la quantificació de la gravetat. Per exemple, es necessiten mètriques euclidianes localment asimptòticament definides positives ja que obeeixen a la conjectura d'acció positiva; les accions que no estan limitades per sota creen divergència en la integral del camí quàntic.
* Una varietat de Kähler-Einstein de quatre dimensions té un tensor de Riemann autodual.
* De manera equivalent, un instantó gravitacional auto-dual és una varietat hiperkähler completa de quatre dimensions.
* Els instantons gravitatoris són anàlegs als instantons Yang-Mills autoduals.
Es poden fer diverses distincions pel que fa a l'estructura del tensor de curvatura de Riemann, relatives a la planitud i l'autodualitat. Això inclou:
* Einstein (constante cosmològica diferent de zero).
* Planitud de Ricci (tensor de Ricci desaparegut).
* Planitud conformal (tensor de Weyl desaparegut).
* Autodualitat.
* Anti-autodualitat.
* Conformament auto-dual.
* Conformament anti-auto-dual.

## Referències

* ↑ Hawking, S. W. «Gravitational instantons» (en anglès). Physics Letters A, 60, 2, 07-02-1977, pàg. 81–83. DOI: 10.1016/0375-9601(77)90386-3. ISSN: 0375-9601.
* ↑ «gravitational instanton in nLab» (en anglès). https://ncatlab.org.+[Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Schimmrigk, Rolf; Duplij, Steven; Van Proeyen, Antoine; Marcinek, Władysław; Roepstorff, Gert. Gravitational Instanton (en anglès). Dordrecht: Springer Netherlands, 2004, p. 175–175. DOI 10.1007/1-4020-4522-0_231. ISBN 978-1-4020-4522-6.
* ↑ «Gravitational instantons and K3 surfaces | UCI Mathematics» (en anglès). https://www.math.uci.edu.+[Consulta: 7 gener 2023].
# Hypolepis

Hypolepis és un gènere de falgueres pertanyent a la família Dennstaedtiaceae.

## Taxonomia

* H. aculeata
* H. alpina
* H. alte-gracillima
* H. amaurorachis
* H. ambigua
* H. anthriscifolia
* H. apicilaris
* H. aquilinaris
* H. archboldii
* H. aspera
* H. aspidioides
* H. australis
* H. bamleriana
* H. beddomei
* H. bergiana
* H. bivalvis
* H. blepharochlaena
* H. bogotensis
* H. boryana
* H. brasiliana
* H. brooksiae
* H. buchtienii
* H. californica
* H. capensis
* H. celebica
* H. chilensis
* H. coerulescens
* H. commutata
* H. coniifolia
* H. crassa
* H. delicatula
* H. dicksonioides
* H. dissecta
* H. distans
* H. ditrichomatis
* H. eckloniana
* H. ekmani
* H. elata
* H. elegans
* H. endlicheriana
* H. eurychlaena
* H. fimbriata
* H. flaccida
* H. flexuosa
* H. gamblei
* H. gardneri
* H. gigantea
* H. glabrescens
* H. glandulifera
* H. glandulosopilosa
* H. goetzei
* H. grandifrons
* H. grandis
* H. guianensis
* H. hauman-merckii
* H. haumann-merckii
* H. hawaiiensis
* H. helenensis
* H. hispaniolica
* H. hostilis
* H. incisa
* H. indica
* H. inermis
* H. jamaicensis
* H. javanica
* H. lactea
* H. lellingeri
* H. leptophylla
* H. longa
* H. malesiana
* H. meifolia
* H. melanochlaena
* H. mexicana
* H. microchlaena
* H. millefolium
* H. minima
* H. mitis
* H. monticola
* H. moraniana
* H. mortonianum
* H. muelleri
* H. muenchii
* H. nausoriensis
* H. neocaledonica
* H. nigrescens
* H. nuda
* H. obtusata
* H. pallida
* H. papuana
* H. parallelogramma
* H. parviloba
* H. paupercula
* H. pedata
* H. petrieana
* H. poeppigiana
* H. poeppigii
* H. polypodioides
* H. pteridioides
* H. pteroides
* H. pulcherrima
* H. punctata
* H. purdieana
* H. radiata
* H. repens
* H. resinifera
* H. resistens
* H. rigescens
* H. robusta
* H. rubiginosopilosula
* H. rufobarbata
* H. rugosula
* H. rugulosa
* H. scabristipes
* H. scandens
* H. schimperi
* H. sellowiana
* H. serrata
* H. setigera
* H. sikkimensis
* H. smithii
* H. sparsisora
* H. spectabilis
* H. stenophylla
* H. stolonifera
* H. strigosa
* H. stubelii
* H. subantarctica
* H. tenera
* H. tenerifrons
* H. tenerrima
* H. tenuifolia
* H. thysanochlaena
* H. trichobacilliformis
* H. trichobacillifornis
* H. trichochlaena
* H. trichodes
* H. urbani
* H. villoso-viscida
* H. viridula
* H. viscosa
* H. yunnanensis

## Referències

* ↑ «BioLib: Biological library - Hypolepis». [Consulta: 3 setembre 2022].
# Isabel de Chiaromonte

Isabel de Chiaromonte (v 1424 - 1465), princesa consort de Nàpols (1458-1465).

## Orígens familiars

Filla gran de Tristà de Chiaromonte, comte de Cupertino, i la seva esposa Caterina de Tàrent. Era neta per línia materna de Maria d'Enghien, reina consort de Nàpols pel seu matrimoni amb Ladislau I de Nàpols.
Isabel era l'hereva de grans possessions feudals a la Itàlia meridional, i hereva també del Comtat Brienne al reialme de Jerusalem.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1444 amb el príncep i duc de Calàbria Ferran d'Aragó, fill natural del rei d'Aragó Alfons el Magnànim. D'aquesta unió nasqueren:
* el príncep Alfons II de Nàpols (1448-1495), rei de Nàpols.
* la princesa Elionor de Nàpols (1450-1493), casada amb Hèrcules I d'Este.
* el príncep Frederic III de Nàpols (1452-1504), rei de Nàpols
* el príncep Joan de Nàpols (1456-1485), arquebisbe de Tàrent i cardenal.
* la princesa Beatriu d'Aragó (1457-1508), casada amb Mateu I de Polònia i amb Ladislau II d'Hongria.
* el príncep Francesc de Nàpols (1461-1486), duc de Sant Angelo.
Poc abans del matrimoni el seu sogre Alfons el Magnànim havia conquistat el Regne de Nàpols de mans angevines, unificant-lo sota el seu poder amb el Regne de Sicília. Per donar una bon futur al seu fill natural li concedí el títol de rei de Nàpols a la seva mort.
Isabel va morir el 30 de març de 1465, deixant vidu el seu marit que es casà de nou el 1476 amb la seva cosina germana Joana d'Aragó.

## Referències

* 1 2 3 Moscone, Marcello. «Isabella Chiaramonte, regina di Napoli in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 4 febrer 2023].
* 1 2 «Isabel de Chiaromonte». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Monique Ornato, Répertoire prosopographique de personnages apparentés à la couronne de France aux XIV et XV siècle, Publications de la Sorbonne, 2001
# Papamosques de Hainan

El papamosques de Hainan (Cyornis hainanus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) del sud-est asiàtic. Es troba a Laos, Myanmar, Tailàndia, Vietnam, Cambodja, Xina i Hong Kong. Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Hainan». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 699. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Hainan Blue-flycatcher. Cyornis hainanus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 4 gener 2021].
# Ius Civile Flavianum

Ius Civile Flavianum és el nom donat a les Actiones, o formes de procediment jurídic que inicialment eren desconegudes, però de les quals Appi Claudi Cec (censor el 312 aC) va obtenir una còpia que el seu secretari Gneu Flavi va fer pública per donar-les a conèixer als plebeus. Per aquesta publicació Flavi va ser recompensat després i va ser elegit tribú de la plebs i edil curul.
La publicació va estendre el coneixement de la pràctica de la llei als plebeus i separava el dret civil (Ius Civile) del Ius Pontificum, reservat als pontifexs. Aquesta llei va ser gairebé contemporània de la Lex Ogulnia, que donava als plebeus les dignitats de pontífex i d'augur.

## Referències

* ↑ «Ius Flaviànum» (en italià). Edizioni Giuridiche Simone. Arxivat de l'original el 2013-10-25. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ Smith, William (ed.). «Ius Civile Flavianum». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 22 abril 2022].
# Pas de Castellnou

El Pas de Castellnou és una collada de carena de muntanya situada a 1.690,6 m d'altitud situat en el terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al costat de llevant del Cap de Carreu, a la mateixa carena de la Serra de Carreu.
Per aquest pas circulava un dels camins de muntanya que travessaven la Serra de Carreu, entre Abella de la Conca i Carreu.

## Etimologia

Tot i que la interpretació del topònim no deixa cap mena de dubte, la falta de referències properes (no hi ha cap Castellnou ni Castell Nou en bastants quilòmetres a la rodona) fa pensar en la presència d'un antic castell en les proximitats, del qual, tanmateix, no se'n té cap mena de coneixement.

## Enllaços externs

* El Pas de Castellnou en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya