OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Axut

Axut és una pel·lícula experimental espanyola rodada en basc el 1977 en 35 mil·límetres, escrita, fotografiada i dirigida per Jose María Zabala.

## Sinopsi

Es tracta d'una pel·lícula oberta, surrealista i simbòlica amb una iconografia que barreja elements tradicionals (monjos, carlins, bruixes, nans) i moderns (executius, soldats, lladres) tot enmig d'una banda sonora formada per sons i música que toca de manera poètica i humorística alguns aspectes de la realitat basca.

## Repartiment

* Koldo Garate
* León Poplawsky
* Pedro Campillo
* Maria Ziegier
* Elena Irureta
* Maite Dorronsoro
* Amaia Zabala
* Carlos Zabala
* Iñigo Atolagirre
* José Luis Zumeta
* Miguel Ángel Oscoz
* Fernando Díaz Peral

## Estrena

Fou exhibida per primer cop a Donibane Lohitzune el 1975 i es va presentar a la secció Nous creadors del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Referències

* ↑ Historias de la radio o La expresión de lo inmediato. Entrevista a JOSE MARI ZABALA per Alberte Pagan
* ↑ José María Zabala Auñamendi Eusko Entziklopedia

## Enllaços externs

* Començament de la pel·lícula a YouTube
# Tossal de Mudèfer

El Tossal de Mudèfer és una muntanya de 526 metres que es troba entre els municipis de Batea i Caseres, a la comarca de la Terra Alta.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 244142001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Guillem I d'Alvèrnia

Guillem I d'Alvèrnia el Lleó fou comte d'Alvèrnia del 841 o 842 a la seva mort el 846.
Se'l suposa fill de Guerí de Chalon i successor en el comtat del seu germà Guerau o Gerard I d'Alvèrnia (a vegades Gerard de Vergy). Fou també baró de Seumur.
No es coneix el nom de la seva esposa. El va succeir Bernat I d'Alvèrnia. Per bé que hi ha molta confusió en la genealogia dels primers comtes aquest Bernat, si era parent, només podria ser un germà petit o un fill de Guillem.
Fou el pare de Guerau o Gerald (Geraud) al seu torn pare de sant Gerald i d'Ava. Generalment aquestos dos personatges s'identifiquen amb Gerard II d'Alvèrnia (comte 869-872, comte al Llemosí fins a la seva mort el 879) i Gerard el Sant comte d'Orlhac (Aurillac) mort el 909.
Armand de Fluvià i altres, això no obstant, refusen l'existència de fills de Guerí I d'Alvèrnia i fan a Gerard I i a Guillem fills de Teodoric, comte de Ripuària i missus a Borgonya (germà de Guillem I el Sant o Guillem de Gel·lona, comte de Tolosa). Mort Gerard a la batalla de Fontenoy-en-Puisaye el 841 l'hauria succeït el seu germà Guillem, mort el 846. La tornada de la successió a la branca de Gerard no està ben explicada, i la filiació de Bernat I d'Alvèrnia no s'ha pogut establir amb certessa.

## Referències

* ↑ genealogia considerant-lo fill
# Tobruk

Tobruk o Tubruq (àrab: طبرق, Ṭubruq) és una ciutat, capital del seu districte i port de mar a l'est de Líbia, a la regió de la Cirenaica, prop de la frontera amb Egipte. Té una població d'uns 300.000 habitants.
Tobruk va ser el lloc on hi havia una antiga colònia grega i després una fortalesa romana. També va ser una estació en el comerç de caravanes. Cap a 1911 va esdevenir un lloc militar del regne d'Itàlia però durant la Segona Guerra Mundial Tobruk ser presa per les forces aliades (22 de gener de 1941) després de conquerir el port de Marsa El Brega i el setge de Tobruk. A partir de la dècada de 1960 el seu port va ser destinat a l'exportació del petroli libi que li arribava a través d'un oleoducte.
En les protestes líbies de febrer de 2011 es va informar que la ciutat de Tobruk va passar a ser controlades pels opositors al govern de Gaddafi.

## Geografia

Tobruk té un port natural ben protegit potser és el millor port natural del nord d'Àfrica però té el desert immediatament al sud. Comercialment beneficia a aquesta ciutat estar prop d'Egipte (a 150 km). El problema de la salinitat de les aigües de Tobruk s'ha solucionat recentment amb una planta dessaladora.

## Història

Antipyrgos (Antipyrgus) va ser una colònia agrícola grega situada on ara hi ha la moderna Tobruk. Durant la Segona Guerra Mundial la seva importància estratègica estava motivada pel seu port natural situat en una península útil encara que fos bombardejat que a més els italians havien fortificat. A més Tobruk estava ben situat respecte a la resta de la Cirenaica i a uns 25 km al sud hi havia el camp d'aviació més gran de l'est de Líbia. Els britànics construïren una línia de ferrocarril de l'Alamein a Tobruk per assegurar els subministraments.

## Notes

* L'1 de gener de 1934, Tripolitania, Cyrenaica, i Fezzan estigueren unides sota la colònia italiana de Líbia. De tota manera, durant la II Guerra Mundial aquests noms es varen continuar fent servir.
* ↑ "Tobruk" (history), Encyclopædia Britannica, 2006, Britannica Concise Encyclopedia, Concise.Britannica.com BC-Tobruk Arxivat 2008-01-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Gaddafi defiant as state teeters». Al Jazeera, 23-02-2011.

## Enllaços externs

* Tobruk: Australian toughness beats Rommel
* Tobruk War cemetery - video
# Guillem I d'Aquitània

Guillem I d'Aquitània, anomenat també Guillem el Piadós o Guillem d'Alvèrnia, va néixer vers un 22 de març de l'any 875 i va morir el 6 de juny del 918. Va ser marquès de Gòtia, comte d'Alvèrnia, de Berry, de Llemosí, de Lió, de Mâcon, duc d'Aquitània (893 a 918) i abat laic de Saint-Julien de Brioude. L'11 de setembre de 909 fundà l'Abadia de Cluny, que va donar lloc a l'orde de Cluny, que va tenir gran influència en tot Europa.

## Vida

Fill del comte de Tolosa, Bernat III Plantapilosa i d'Ermengarda, filla del comte Bernat I d'Alvèrnia. L'any 886, a la mort del seu pare, va obtenir el títol de comte d'Alvèrnia. Cap a l'any 898 es va casar amb Engelberga, filla de Bosó I, rei de la Provença i de Borgonya Cisjurana, i d'Ermengarda, filla única de l'emperador Lluís II. D'aquest matrimoni va néixer un fill anomenat Bosó que va morir abans que el seu pare.
L'any 894 va donar hospitalitat i protecció a l'excomte de Poitiers, Ebles Manzer, que era atacat per Aimar o Ademar d'Angulema a Orlhac (Aurillac). Guillem va agafar ja el 893 el títol de duc d'Aquitània que el pare d'Ebles, Rainulf II de Poitiers, havia tingut. Amb el seu suport Ebles va recuperar el comtat de Poitiers el 902.
Durant el seu govern tant Aquitània com Alvèrnia van haver de patir dures devastacions per part dels vikings; el 897 el rei de França Odó I els va pagar perquè deixessin la vall del Sena i els vikings es van dirigir més al sud i van travessar la vall del Loira i l'any següent, després de la mort del rei Odó, els vikings van anar més enllà del Loira sense que el nou rei de França, Carles III, fes res per ajudar el ducat o el comtat. Un cert nombre de vikings s'havia establert al llarg de la vall del Loira, i els atacs i saqueigs en el ducat van continuar succeint-se fins i tot després del tractat de Saint-Clair-sur-Epte, ja que aquesta solució no incloïa els vikings presents al Loira.
El 909 Guillem va fundar l'abadia benedictina de Cluny, nomenant com a primer abat Bernó de Baume. A més havia concedit en donació a l'església de Roma tots els drets sobre l'abadia i aquest dret va ser estès després a tots els monestirs que es van unir a la congregació de Cluny, que se sostreien així tant del poder del rei de França com dels bisbes de la zona.
Guillem va morir sense deixar descendents directes el 6 de juliol de 918 i fou enterrat a l'abadia de Brioude, deixant els títols de duc d'Aquitània i comte d'Alvèrnia al seu nebot Guillem, fill de la seva germana Adelaida i del comte Acfred I de Carcassona.

## Referències

* ↑ John Cannon, Robert Crowcroft. The Oxford Companion to British History (en anglès). 2a ed.. Oxford University Press, 2015, p. 213. ISBN 9780191044816.
# Toby

Toby és una sèrie d'historietes creada per José Escobar per al setmanari "DDT" al 1967, sent la seva darrera creació en tenir una àmplia repercussió popular, sent l'únic protagonista no humà creat per ell. Va sorgir de manera tardana, en un moment en què Escobar tenia gairebé 60 anys i intenses dècades de trajectòria professional al darrere, demostrant així que encara tenia la capacitat de dir coses noves i explorar camins expressius que no havia investigat fins aleshores.
Toby és un nom poc original, un nom de gos que no sembla tenir cap distintiu especial, d'una raça indefinida, imprecisa, barreja de totes i de cap. Al seu costat hi té un amo més aviat gris, força avorrit, que el fa viure en una casa modesta i també força avorrida. La vida de Toby sembla abocada a la mediocritat, però davant d'això el nostre protagonista es rebel·la i planta cara al món amb el seu optimisme vital i el seu entusiasme incombustible: dotat d'un caràcter ferm i independent, fidel però no servil, amant de la bona vida, intel·ligent, una mica cínic, enamoradís i del carrer, tot i tenir casa i amo, de vegades sembla un gos amb ànima de gat.
Té al costat el seu amo, Don Anito, un home estrany i aparentment feliç que viu sol, amb una ocupació laboral imprecisa, que té pocs amics i que passa els dies sense cap altra obligació aparent que treure a passejar el gos. Sembla content amb la seva vida avorrida i ociosa i no és d'estranyar que un personatge com Toby, que valora com un privilegi gaudir d'un espai personal de llibertat, l'hagi adoptat com a amo, perquè Don Anito ni li exigeix molt ni el limita en les seves accions quotidianes.
L'autèntic territori de Toby és el carrer. És allà on pot viure al marge d'uns humans que aprecia però que no entenen la seva particular escala de valors. Quan es converteix en ocasional gos de carrer és el rei, el seductor, el més llest de la canilla, un murri intel·ligent i hàbil que pot sortir airós de qualsevol situació que se li presenti.

## Trajectòria editorial

Toby va aparèixer per primera vegada en el número 0 de DDT (3a època).
Es va serializar també a les revistes Súper DDT, Súper Zipi i Zape i "Mortadelo Especial".
Bruguera va publicar un àlbum recopilatori d'historietes íntegrament del personatge:
* 1971 Toby i el seu gos món (Olé!, Núm. 44).
També van aparèixer recopilacions d'històries a la mateixa col·lecció com a complement a recopilacions de Zipi i Zape als números 258, 259, 267, 278, 281, 283, 298, 303 i 313. Al número 299 de la col·lecció, inclòs a la sèrie de cinc monogràfics d'homenatge a la carrera d'Escobar també s'inclou un article explicant la seva relació amb Don Anito i cinc historietes d'una pàgina.

## Referències

* 1 2 Cuadrado (2000), pp. 426-430.
* 1 2 3 4 «Toby». Humoristan. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ Guiral (10/2008), pp. 130-135.

## Bibliografia

* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* GUIRAL, Antoni. El mundo de Escobar. Barcelona: Ediciones B., 10/2008. ISBN 978-84-666-3913-2.
# Ball robat

Ball robat és una obra de teatre de Joan Oliver, subtitulada comèdia dramàtica, en tres actes i un epíleg, que s'origina a partir d'un relat del mateix autor: Escena d'alcova.
L'obra va ser escrita entre l'abril i finals del 1954, tot i que no es va estrenar fins al 2 de juny del 1958. L'estrena va anar a càrrec de l'Agrupació Dramàtica de Barcelona i es va fer al teatre Candilejas.
L'obra es va publicar dins la trilogia Tres comèdies, juntament amb Primera representació i La gran pietat.

## Argument

En l'antevigília de celebrar el desè aniversari de matrimoni, tres parelles es troben infelices i desenganyades des del punt de vista conjugal i enyoren l'anhel irrealitzat d'haver pogut ser feliços amb un cònjuge diferent del seu, tanmateix amic i component d'una altra parella. La situació acaba el dia de la celebració, quan descoberta aquesta situació, no sols els cònjuges respectius surten reconciliats (d'acord amb l'atavisme d'una conducta inconscient avesada a la hipocresia) sinó que dos components d'aquestes parelles, aparentment d'opinions irreconciliables, acaben constatant la certesa que, canviades persones i circumstàncies, tant se valdria.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ball robat». Escriptors.cat. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 juny 2016].
# Brehov

Brehov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1309.
# Breguet 941

El Breguet 941 va ser una aeronau quadrimotor amb turbohèlice de transport STOL desenvolupada per Breguet a la dècada del 1960. Tot i haver estat àmpliament avaluat, el Breguet 941 no va ser construït en grans quantitats, amb únic un prototipus i quatre aeronaus produïdes.

## Disseny i desenvolupament

A finals dels anys 40 i principis dels 50, el pioner d'aviació francès Louis Charles Breguet va desenvolupar un prototipus per una aeronau de enlairament i aterratge curt (STOL).
Una primer prototipus experimental, impulsat per quatre motors Turbomeca Turmo II, el Breguet 940 Integral, va fer el seu primer vol el 21 de maig de 1958, i va ser utilitzat per prova el concepte, demostrant un excel·lent rendiment en pista curta. Això va conduir a rebre una comanda el mes de febrer de 1960 per realitzar un prototipus d'una aeronau que empra el mateix concepte, però amb capacitat de portar càrregues útils. Aquesta aeronau, el Breguet 941, va volar per primer cop l'1 de juny de 1961.

## Especificacions (Br 941S)

Característiques generals
* Tripulació: 2
* Capacitat: 57 passatgers civils, 40 soldats equipats o 24 lliteres
* Longitud: 23,75 m.
* Envergadura: 23,40 m.
* Alçada: 9,65 m.
* Superfície de l'ala 83.8 m²
* Pes buit: 13.460 kg.
* Pes màxim d'enlairament: 26.500 kg.
* Motors: 4× Turbomeca Turmo IIID3 turbohèlice , 1.500 h.p. cada un
Rendiment
* Velocitat màxima: 450 km/h
* Velocitat de creuer: 400 km/h
* Abast: 1.000 km
* Sostre de servei: 9.500 m

## Vegeu també

Aeronaus amb rol, configuració i època comparables
* Antónov An-12
* Lockheed C-130 Hercules

## Referències

* ↑ «Breguet Br 940/941. The Airplane with the "Deflection slipstream concept"» (en anglès). Aerostories, 2002. [Consulta: 17 agost 2018].
* ↑ Donald, David. The Encyclopedia of World Aircraft. (en anglès). Aerospace Publishing, 1997. ISBN 9781856053754.

## Enllaços externs

* Breguet STOL Prospects
* Història breu del Br 940/941
# Tori Sparks

Tori Sparks (Chicago, 5 de desembre de 1983) és una cantautora estatunidenca resident a Barcelona provinent de la ciutat de Nashville.

## Discografia
### Àlbums i EP

| Any | Àlbum | Discogràfica |
| 2003 | Tidewaters EP | Autoeditat |
| 2005 | Rivers+Roads | Platinum Plus Universal Records |
| 2007 | Little Stories EP (Digital Release Only) | Glass Mountain Records |
| 2007 | Under This Yellow Sun | Glass Mountain Records |
| 2009 | The Scorpion in the Story | Glass Mountain Records |
| 2011 | Until Morning/Come Out of the Dark | Glass Mountain Records |
| 2014 | El Mar | Glass Mountain Records |
| 2017 | La Huerta | Glass Mountain Records |
| 2019 | Wait No More (Live) | Glass Mountain Records |

## Referències

* ↑ «Punts de vista: Tori Sparks» (en castellà). RTVE, 16-02-2018. [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ Valle, Alberto. «Tori Sparks: De vegades, la llar és la música», 09-01-2021. [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ Amat, Marc. «A Barcelona he trobat una nova llar on créixer musicalment». Fundació Institut d'Estudi Nord-americans, 02-10-2021. [Consulta: 20 agost 2023].
# Hürriyet Daily News

El Hürriyet Daily News, anteriorment Hürriyet Daily News and Economic Review, és el diari més antic en anglès publicat a Turquia. Va ser fundat el 1961.
El diari va ser comprat pel Grup Doğan Medya el 2001 i ha estat sota el vaixell insígnia del grup de mitjans Hürriyet des del 2006.

## Direcció

L'actual redactor en cap és Murat Yetkin, i Taylan Bilgic és el director editorial.

## Columnistes

El diari fa una cobertura de notícies a tots els nivells (des de regional a internacional, passant per l'àmbit de la cultura), i compta amb la col·laboració regular de diversos i prestigiosos periodistes i pensadors turcs, com ara Mehmet Ali Birand, Soner Çağaptay, Nuray Mert, Mustafa Akyol, İlhan Tanir, Burak Bekdil, Sedat Ergin, Semih İdiz, i l'antic editor David Judson

## Accés

La seu central del Daily News es troba a la Torre Doğan Medya, Istanbul, amb una delegació a Ankara. Es pot llegir en línia o en el tradicional format de paper. La seva distribució abasta les àrees metropolitanes més importants de Turquia, com ara Istanbul i Ankara, així com les costes de l'Egeu i la Mediterrània. Fins i tot es pot trobar en llocs tan remots com Zonguldak.

## Competidors

El competidor més recent del Hürriyet Daily News és el Sabah Daily News, una branca del diari turc Sabah.

## Referències

* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=405
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=424
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=406
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=411
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=423
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=398
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=416
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=428
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=334&NewsCatID=400
* ↑ http://www.hurriyetdailynews.com/Default.aspx?pageID=260&at=&ew=&om=&sd=&ed=&so=0&a=-1&c=-1&uw=&pp=20&ot=0&sbmt=1 Arxiu de columnistes del Daily News
# Brian Acton

Brian Acton (nascut el 17 de febrer de 1972) és un programador d'informàtica nord-americà i empresari d'Internet. És cofundador (amb Jan Koum) de WhatsApp, una aplicació de missatgeria mòbil que va ser adquirida per Facebook Inc. al febrer de 2014 per 19.000 milions de dòlars. Anteriorment Havia treballar a Yahoo Inc. El setembre de 2017, Acton va anunciar que deixava WhatsApp per començar una fundació. El 21 de febrer de 2018, Acton i Moxie Marlinspike van anunciar la formació de Signal Foundation.

## Biografia

Nascut a Michigan i criat a Florida, el 1994 es va graduar en informàtica a la Universitat Stanford. Més tard va treballar per Rockwell International, Apple Inc. i Adobe Systems. El 1996 es va convertir en el 44è empleat contractat per Yahoo Inc., on va conèixer a Jan Koum. Amb ell, el 2009, va fundar WhatsApp Inc. i també amb ell va crear la famosa aplicació de missatgeria eponymous.
El 2014, Koum i Acton van acordar vendre WhatsApp a Facebook Inc., des d'on van rebre una oferta inicial de 16 mil milions de dòlars, que es convertí en 19 mil milions de dòlars, en la transacció final de febrer de 2014.

## Vida personal

Està casat amb Tegan Acton. Contràriament a certs informes, no està casat o relacionat a Marina Acton, una ucraïnesa popstar i filantropa.

## Referències

* 1 2 «Brian Acton».
* ↑ CNBC «WhatsApp co-founder Brian Acton to leave company». CNBC, 13-09-2017.
* ↑ Marlinspike, Moxie. «Signal Foundation», 21-02-2018. [Consulta: 21 febrer 2018].
# Hüseyin Avni Paixà

Hüseyin Avni Paşa (Gelendost, Isparta, 1820/1821 - Istanbul 1876) fou un general i gran visir otomà fill d'un camperol pobre.
Va anar de jove a Istanbul i va ingressar a l'acadèmia militar i en va sortir el 1848 com a capità d'estat major. El 1852 va participar en la guerra de Crimea com a tinent coronel i va destacar a la batalla de Çetate; a Mingrèlia fou cap de l'estat major d'Omer Pasha. Va ocupar després un càrrec administratiu (1856) i a la guerra amb Montenegro fou comandant de divisió (1862). El 1863 va entrar al Consell militar superior amb grau de general; el juny de 1863 fou ministre de la guerra (interí però mantingut en el càrrec pel gran visir Fuad Pasha) fins al 24 de desembre de 1865. L'abril de 1867 fou nomenat governador militar de Janina, però el 15 d'octubre següent fou enviat a Creta per repirmir la revolta de l'illa. El seu èxit li va valer ser nomenat ministre de la geurra (serasker) el 12 de febrer de 1867. va reformar l'exèrcit seguint el model de Prússia. Mort el gran visir Ali Pasha el 6 de setembre de 1871, el substituït Mahmud Nedim Pasha el tenia com enemic i el va cessar i el va enviar desterrat a Isparta, però fou aviat cridat (juliol de 1872) i el novembre fou nomenat wali de la província d'Aydin. El 25 de gener de 1873 va ocupar la cartera de la Marina amb Muterdjim Mehmed Rushdi Pasha i el 15 de febrer de 1873 la de guerra amb Esad Pasha.
El 15 de febrer de 1874 va substituir com a gran visir a Shirwanizade Mehmed Rushdi Pasha (o Sirvanizade Mehmed Rüstü Pasha, que ocupava el càrrec des del 15 d'abril de 1873) i va exercir fins al 26 d'abril de 1875, conservant la cartera de Guerra. La seva acció de govern va estar determinada per la crisi econòmica deguda a les males collites. Cessat com a gran visir fou nomenat governador (wali) de la província d'Aydin, però va tornar a la cartera de Guerra el 21 d'agost, només per quatre dies, ja que el dia 25 d'agost el nou gran visir Mahmud Nedim Pasha el va cessar. Fou enviat com a wali de la província de Bursa i el 12 de maig de 1876 va tornar a ser ministre de Guerra i va tenir un paper clau en la deposició del sultà el 31 de maig.
La nit del 15 al 16 de juny de 1876 fou assassinat per un oficial de nom Çerkes Hassan, per causa de greuges personals.

## Bibliografia

* M. Zeki Pakalm, Huseyin Awni Paşa, Istanbul, 1941
* Kuran, E. «Ḥusayn ʿAwnī Pas̲h̲a». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 3 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/husayn-awni-pasha-SIM_2983>
Gran visir otomà :
# Torre de Sant Marc

La Torre de Sant Marc o Qalet Marku és una fortificació de l'illa de Malta, construïda pels cavallers de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem. Es tracta d'un petit punt d'observació al lloc anomenat Qrejten Point. La Torre de Sant Marc té la Torre Għallis a l'oest i la Torre Madliena a l'est. En l'actualitat la torre està en un estat de conservació raonable.
Es tracta d'una de les 13 Torres de Redín que deuen el seu nom al Gran Mestre Martín de Redín, que fou qui les va manar construir.
# Torre de Sant Pau de la Calçada

La Torre de Sant Pau de la Calçada és un edifici del petit poble de Sant Pau de la Calçada, al municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.
Dins d'una finca particular i a la vora de la via del tren –l'estació ferroviària de Figueres es troba a cosa d'un parell de quilòmetres– s'aixeca aquesta torre d'estil goticitzant, coronada per corsera i emmerletada. La torre s'aixeca al final d'una terrassa al costat d'un edifici d'habitació i està suportada per un edifici que té set arcs de mig punt, alguns d'ells cecs, i els que no ho són, porten a l'interior de l'edifici. L'accés a la finca es fa per un passeig que indica a l'entrada: «Sant Pau de la Calçada». Hi ha, en efecte, una capella pràcticament contigua a aquesta torre d'estil romànic.

## Referències

* ↑ «Torre de Sant Pau de la Calçada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].