OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marcel Houyoux

Marcel Houyoux (Bouffioulx, 2 de maig de 1903 - Charleroi, 28 de novembre de 1983) va ser un ciclista belga. Fou professional entre 1925 i 1935.
El seu èxit més important fou la victòria a la Lieja-Bastogne-Lieja de 1932.

## Palmarès

* 1932
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica

## Referències

* ↑ «Marcel Houyoux» (en anglés). procyclingstats.com. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «Liège - Bastogne - Liège 1932 | Results» (en anglés). procyclingstats.com. [Consulta: 4 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcel Houyoux
# Beata Naigambo

Beata Nandjala Naigambo (Oilagati, Regió d'Ohangwena, 11 de març de 1980) és una corredora de llarga distància de Namíbia especialitzada en la marató. El seu millor temps és 2:27:28, assolit a la Marató d'Hamburg l'abril de 2015.
Va competir als Jocs Olímpics d'estiu de 2008, on va acabar 28ena d'entre 81 participants en la marató femenina. Als Jocs Olímpics de 2012 va acabar en la posició 38 d'entre 107 participants amb un temps de 2:31:16.

## Assoliments

Representant Namíbia :
| 2002 | Jocs de la Commonwealth | Manchester, Regne Unit | 9a | Marató | 2:47:22 |
| 2006 | Jocs de la Commonwealth | Melbourne, Austràlia | – | Marató | DNF |
| 2007 | Universíades | Bangkok, Thailàndia | 10a | Mitja Marató | 1:21:09 |
| 2008 | Jocs Olímpics | Beijing, Xina | 28a | Marató | 2:33:29 |
| 2009 | Campionat del Món d'atletisme de 2009 | Berlin, Alemanya | 24a | Marató | 2:33:05 |
| 2009 | Eindhoven Marathon | Eindhoven, Països Baixos | 1a | Marató | 2:31:01 |
| 2010 | Jocs de la Commonwealth | Nova Delhi, Índia | 4a | Marató | 2:36:43 |
| 2012 | Jocs Olímpics | London, Regne Unit | 38a | Marató | 2:31:16 |
| 2014 | Glasgow Marathon | Glasgow, Regne Unit | 11a | Marató | 2:39:23 |
| 2015 | Campionat del Món d'atletisme de 2015 | Beijing, Xina | | Marató | DNF |
| 2015 | Hamburg Marathon | Hamburg, Alemanya | 3a | Marató | 2:27:28 |

## Referències

* ↑ «International Association of Athletics Federations». [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ Runner Naigambo struck by flu Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.. The Namibian, 16 July 2008
* ↑ Beata Naigambo Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. at sports-reference.com
* ↑ «Women's Marathon at the 2012 Summer Olympics». IOC. [Consulta: 14 agost 2013].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Beata Naigambo a IAAF, perfil de Beata Naigambo
* marathoninfo
# Soveria Simeri

Soveria Simeri és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 1445 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 1.553 | 1.544 | 1.439 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Barbudet escolopaci

El barbudet escolopaci (Pogoniulus scolopaceus) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae). Habita boscos, sabanes, garrigues i terres de conreu dels sud-est de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, Uganda i oest i centre de Kenya i, més cap al sud, al nord-oest d'Angola i sud i est de la República Democràtica del Congo.
# Spheroolithus

Spheroolithus és un oogènere d'ou de dinosaure.

## Referències

* Carpenter, K. 1999. Eggs, Nests, and Baby Dinosaurs: A Look at Dinosaur Reproduction (Life of the Past). Indiana University Press, Bloomington, Indiana.
# Sphenopus

Sphenopus és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* S. divaricatus (Gouan) Reichenb.
# Spheneria

Spheneria és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Spheneria kegelii
* Spheneria kuhlm
* Spheneria setifolia
# Suraya Pakzad

Suraya Pakzad dirigeix l'associació de dones afganeses Voice of Women Organization (VWO), que ofereix protecció i assistència legal a dones víctimes de violència extrema a l'Afganistan. Fundada l'any 1998, VWO té diverses cases d'acollida per a dones maltractades a l'oest de l'Afganistan i és una de les poques associacions que lluita activament contra els matrimonis infantils de nenes, la compravenda de dones i els abusos sexuals. També ofereix assistència a dones que s'han intentat suïcidar cremant-se vives. Pakzad ha estat guardonada amb múltiples premis: l'any 2008 va rebre el premi Women of Courage i l'any 2009 la revista Time la va considerar una de les cent persones més influents del món.

## Referències

* ↑ «Suraya Pakzad». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Bandera de Veciana

La bandera oficial de Veciana té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb tres pals grocs: un de central, de gruix 2/9, de la llargària del drap, amb dos altres pals negres, de gruix 1/18, juxtaposats a cada costat; i els altres dos, de gruix 1/18, centrats sobre els espais vermells.

## Història

Va ser aprovada el 3 de novembre del 2006 i publicada en el DOGC el 23 de novembre del mateix any amb el número 4767. Els seus colors representen els diferents elements de l'escut de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Anoia
* Escut de Veciana

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3716/2006, de 3 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Veciana.» (pdf). DOGC num. 4767, 23-11-2006. [Consulta: 21 juny 2010].
# Bandera de Veracruz

La Bandera de Veracruz consisteix en un rectangle de mesures idèntiques de color blanc, amb contorn vermell i verd. Entre el mig del camp blanc, té l'escut estatal i al centre, amb un diàmetre de tres quartes parts de l'ample d'aquest camp.

## Galeria

* Bandera de Veracruz 1999-2009 (ratio 4:7)
* Bandera de Veracruz 2010 (ratio 4:7)

## Enllaços externs

* Stateflag of Veracruz (domestic use)
# Barranc de les Boïgues (Serradell)

El barranc de les Boïgues és un barranc afluent de la llau del Cornàs que discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell.
Es forma en una balma de la Muntanya de Sant Aleix, a 1.400 m. alt., i davalla entre les Tres Peires i les Picorres. Rep l'afluència de la llau de les Tres Peires, abans d'aiguavessar en la llau del Cornàs a la Plana de Pujol.
# Barranc de les Basses

El barranc de les Basses és un barranc del terme actual de Tremp, del Pallars Jussà i de l'antic d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça, situat a la vall del barranc de Miralles, al sud de la Serra de Sant Gervàs.
Es forma a la Muntanyeta de Llastarri, de la Serra de Sant Gervàs, des d'on davalla cap al sud per a abocar-se en el barranc de Miralles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Symphysodon discus

El discus (Symphysodon discus) és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. És una de les dues espècies del gènere Symphysodon.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total. L'aspecte típic del Disc és el d'un peix aplanat pels seus laterals i d'un aspecte arrodonit. La seva coloració és molt variable, en els exemplars salvatges es ressalten els marrons, verds, blaus. Els altres colors (Blue Diamond, Pigeon, Cobalt, Marlboro, Vermell-Turquesa, Melon, Snow Withe, Red Map, etc.) són hibridacions les quals són les més freqüents en botigues especialitzades.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És una espècie de clima tropical entre 28-32 °C de temperatura. Si bé són oriünds de la conca del riu Amazones, s'estenen des del Perú fins a Brasil, preferint llacunes i rierols secundaris, on no hi hagi corrents forts. Són peixos d'aigües negres (color té). Prefereixen zones amb gran quantitat de troncs, arrels i plantes que serveixin de refugi. El pH dels Discos Salvatges ronda entre 5.0 i 6.0, prefereixen aigües toves amb (1-3 ºGH).

## Alimentació

Els exemplars nascuts en captivitat mengen sovint menjar sec en grànuls, però prefereixen el menjar congelat o les farinetes casolanes fetes amb cor de vedella i vegetals, artèmia, i de vegades poden arribar a menjar algunes plantes aquàtiques. Els discos salvatges mengen cucs, crustacis, insectes i matèria vegetal. Amb el temps poden arribar a menjar el mateix que els exemplars en captivitat encara que resulta molt difícil l'adaptació a aliments comercials liofilitzats.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sørvágs Ítóttarfelag

El Sørvágs Ítóttarfelag (SÍ Sørvágur) és un club feroès de futbol de la ciutat de Sørvágur.

## Història

El club va ser fundat el 17 de març,de 1905. El seu major èxit fou la lliga nacional guanyada l'any 1947. Als anys noranta, el club es fusionà amb els altres clubs de l'illa, SÍF Sandavágur, MB Miðvágur, per formar el FS Vágar. L'any 2007 es tornà a produir una fusió per crear el club 07 Vestur.

## Palmarès
### Futbol

* Lliga feroesa de futbol:
** 1947

### Voleibol

* Lliga feroesa de voleibol:
** 2005
* Copa feroesa de voleibol:
** 2005

## Referències

* ↑ (anglès) Faroe Islands - List of Champions, RSSSF
* ↑ «FS Vágur new name». soccerandequipment.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Vegeu també

* Futbol a les Illes Fèroe.
# Sørvágsfjørður

Sørvágsfjørður [ˈsøːrvɔksˌfjøːrʊr] és un fiord situat al costat oest de l'illa de Vágar, a les illes Fèroe. Té una longitud aproximada de 3,5 km i una orientació est-oest.
Al fons del fiord hi ha la població de Sørvágur, i a la riba nord s'hi assenta el petit poble de Bøur. A la banda sud de la boca del fiord hi ha l'illa de Tindhólmur, flanquejada pels característics illots de Drangarnir (a l'est de Tindhólmur) i Gáshólmur (a l'oest). Al bell mig de la boca del fiord hi ha el petit illot de Skerhólmur.
Durant la Segona Guerra Mundial molts soldats britànics van viure a Sørvágur. Sørvágsfjørður s'esmenta amb els Pioneers del Museu de la Segona Guerra Mundial (Krígssavnið) de Miðvágur. Els Royal Pioneers que van estar a les Illes Fèroe des del 1941 fins al final de la guerra van publicar en el seu moment el seu propi diari.

## Referències

* 1 2 «Mapa de les Illes Fèroe» (en danpes). Trap Danmark. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Sørvágsfjørður» (en anglès). Latitude. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Fyrsta blaðið av “The Pioneer” kom út í Føroyum» (en feroès). Krígssavnið. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 2 juny 2020].

## Vegeu també

* Llista de fiords de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ajuntament de Sørvágur. (feroès)
# Belyounech

Belyounech (àrab: بليونش, Bilyūnax; amazic estàndard marroquí: ⴱⵍⵢⵓⵏⴰⵛ, Blyunac) és una comuna rural de la prefectura de M'diq-Fnideq, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.296 persones. Durant el protectorat espanyol del Marroc es va anomenar Beliones o Bullones. Està al costat de la ciutat autònoma de Ceuta.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Baye

«Baye» té aquests significats:
* Baye (Finisterre), municipi al departament de Finisterre (regió de Bretanya, França)
* Baye (Marne), municipi al departament del Marne (regió del Gran Est, França)
* Marie-Béatrice de Baye o Baronne de Baye, poetessa francesa
* Nathalie Baye (Mainneville, 1948), actriu francesa
# Barraca del camí dels Muntanyesos XIV

La Barraca del camí dels Muntanyesos XIV és un edifici de pedra seca del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca que la bardissa acumulada al seu entorn no permet apreciar exactament ni la seva estructura ni el seu estat de conservació. Té trets circulars i està envoltada per un mur de pedra seca. Prop de l'entrada hi ha les restes del que sembla una petita edificació.
L'interior és ovalat i a l'entrada no forma cap angle. Està coberta amb falsa cúpula que tanca amb una espècies d'espinada, la seva alçada màxima és de 3'68m. Al fons hi ha una menjadora. La seva fondària és de 5m i la seva amplada de 2'22m.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí dels Muntanyesos XIV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del camí dels Muntanyesos XV

La Barraca del camí dels Muntanyesos XV és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un petit aixopluc de planta ovalada, sense raconeres a l'entrada i orientat al nord-est. La construcció està envoltada per un mur a la seva part exterior que no arriba al portal per cap de les dues bandes, en el costat de migdia s'havia habilitat una menjadora.
A l'interior hi ha la falsa cúpula amb una alçada màxima de 2'20m i un armari. De fondària mesura 2m i d'amplada 1'40m.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí dels Muntanyesos XV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del camí dels Muntanyesos XIII

La Barraca del camí dels Muntanyesos XIII és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular, coberta de pedruscall i cornisa horitzontal coronada al rastell. El portal és dovellat amb un arc pla defensat amb un arc de descàrrega. A la seva dreta la vegetació amaga un recer amb un pedrís de 5'40m de llargada. A l'esquerra arrenca un marge també tapat per la vegetació. La seva orientació és sud.
A l'interior la falsa cúpula tanca amb lloses i només conté una menjadora. La seva alçada interior màxima és de 3'16m. La fondària és de 2'25m i l'amplada de 4'28m.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí dels Muntanyesos XIII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del castell de Llívia

La Barraca del castell de Llívia és una obra de Llívia (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una barraca de pastor orientada al nord en molt bon estat de conservació. L'edifici és de planta circular i murs de pedra seca, de la mateixa manera que la resta de barraques del territori. La porta d'accés és sota un llinda i la coberta és formada per tres lloses planes de pissarra. A l'interior veiem dos armaris. Aquesta barraca forma part d'un projecte del Museu municipal de Llívia, que proposa una ruta per descobrir tipus de construccions, fetes amb la tècnica de pedra seca, i que estan relacionades amb el món rural.

## Història

Les barraques de pastor s'usaven tant per refugiar-se de les inclemències meteorològiques, com per guardar-hi eines i estris necessaris pel pastor.

## Referències

* 1 2 «Barraca del castell de Llívia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Taphozous troughtoni

Taphozous troughtoni és una espècie de ratpenat de la família dels embal·lonúrids que es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ Armstrong, K.N; Reardon, T.B; Woinarski, J.C.Z.; Burbidge, A.A. (2021). "Taphozous troughtoni (amended version of 2017 assessment)." 2021 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2021. [Consulta: 13 abril 2023]
# Tapiaïta

La tapiaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor del col·leccionista de minerals xilè Enrique Tapia (1955-2008).

## Característiques

La tapiaïta és un arsenat de fórmula química Ca₅Al₂(AsO₄)₄(OH)₄·12H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 63594, 64123, 64124 i 6412.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Xile, concretament a la mina Jote, situada al districte miner de Pampa Larga, a Tierra Amarilla (Província de Copiapó, Regió d'Atacama), on es troba en forma de fulles, aplanades en {101¯} i allargades i estriades al llarg de [010]. Aquesta mina xilena és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tapiaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 febrer 2022].
# Tapieté

Els tapietés (del guaraní: veritables esclaus) són una branca del poble guaraní. Per nomenar-se a si mateixos utilitzen els termes guaraní, ñanaiga i avá. També se'ls coneix com a tapy'y i tirumbaes. Al Paraguai se'ls anomena ñandevas, guasurangos o guasurangues i a l'Argentina i Bolívia: guarayos, yanaiguas o ñanaguas.
Parlen un dialecte conegut com a guaraní-eté, ñanaika o guayurangüe. A causa que difereix poc del guaraní paraguaià, aquest ha estat adoptat per la majoria dels tapietés i el 1970 només quedaven en el Paraguai 33 persones parlaven el dialecte a la reserva de Laguna Negra.
A Bolívia habiten a la província del Gran Chaco del departament de Tarija en el límit amb el Paraguai, a les comunitats de Samuwate o Samayhuate, Cutaiqui i Cercada amb un total de 120 persones aproximadament (70 parlants). A Paraguai són més de 2.000 que viuen en nou comunitats (33 parlants).
Els tapietés de Bolívia i del Paraguai van començar a emigrar cap a la província de Salta a l'Argentina des de 1920 per treballar en enginys sucrers, després de la guerra del Chaco es va accentuar l'emigració cap a l'Argentina, país al que denominen Baporenda, que significa lloc on hi ha feina.
En l'Argentina els tapietés viuen en dues petites comunitats de Salta, una d'elles és el barri Missión Los Tapietés de la ciutat de Tartagal i l'altra és la comunitat de Curvita. L'Enquesta Complementària de Pobles Indígenes (ECPI), de 2004-2005, va indicar que hi ha 484 tapietés a la província de Salta, un centenar dels quals parlen la llengua.
Abans de la guerra del Chaco (1932-1935) habitaven en el sud-est de Bolívia, on subsistien com caçadors-recol·lectors, practicant també l'horticultura i la pesca. Van ser portats presoners pels militars paraguaians i traslladats al Paraguai, des d'on després de la guerra van retornar alguns a les seves terres, uns altres van romandre en el Paraguai i els altres van emigrar cap a l'Argentina.
L'origen no ha estat encara determinat, per a uns són guaranís que separats del tronc comú, es van relacionar amb els tobes i van adquirir algunes de les seves costums, per altres són un poble no guaraní que va ser guaranizat pels chiriguans, hipòtesi que és rebutjada pels tapietés.
L'Enquesta Complementària de Pobles Indígenes (ECPI) 2004-2005, complementària del Cens Nacional de Població, Llars i Habitatges 2001, va donar com a resultat que es reconeixen i/o descendien en primera generació del poble tapieté, 484 persones a la província de Salta. Dels quals 476 resideixen en comunitats. A tot el país es declaraven 524 tapietés, 478 vivint a comunitats.

## Referències

* ↑ «Tapiete (Tupí - Guaraní) — CAICYT». Arxivat de l'original el 2014-04-15. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «INDEC. Censo 2001 - Encuesta Complementaria de Pueblos Indígenas». Arxivat de l'original el 2007-04-06. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Steubenville

Steubenville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 19.329 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Steubenville tenia 19.015 habitants, 8.342 habitatges, i 4.880 famílies. La densitat de població era de 711,4 habitants per km².
Dels 8.342 habitatges en un 23,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,2% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 41,5% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 22,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.516 $ i la renda mediana per família de 36.597 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.416 $ mentre que les dones 21.819 $. La renda per capita de la població era de 17.830 $. Aproximadament el 15,3% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Steubenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Steubenville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Basílica de Juni Bas

La basílica de Juni Bas era una basílica civil de la ciutat de Roma construïda al turó de l'Esquilí, on ara és el Seminari Pontifici d'Estudis Orientals. Durant les excavacions aparegueren exemples importants de la tècnica de decoració opus sectile, semblant al cosmatesc.

## Descripció

L'edificà Juni Anni Baso durant el seu consolat l'any 331. En la segona meitat del s. V, el papa Simplici la transformà en l'església de Sant Andreu Catabarbara. Les restes se'n descobriren i demoliren al 1930, durant unes excavacions que també revelaren una casa de l'època d'August remodelada posteriorment, que contenia mosaics del s. III, un amb temàtica dionisíaca i un altre amb els noms dels propietaris, Arippi i Ulpi Vibi, els quals es troben actualment en el Seminari.

## Vegeu també

* Sarcòfag de Juni Bas

## Referències

* ↑ En llatí, basilica Iunii Bassi.
* ↑ James, Liz. "Opus sectile". Grove Art Online. Oxford University Press. Font citada en: Opus sectile.
* ↑ M. Armellini, Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX, Roma 1891, pàgs. 815-817. Font citada en: Chiesa di Sant'Andrea Catabarbara.

## Bibliografia

* Coarelli, Filippo. Guida archeologica di Roma (en italiano). Verona: Arnoldo Mondadori Editore, 1984.
* Bianchi Bandinelli, Ranuccio; Mario Torelli. L'arte dell'antichità classica, Etruria-Roma (en italiano). Turin: Utet, 1976.
# Styxon

Styxon és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Styxon ciniferalis, que es troba a la Xina (Guangdong).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
# Taula (desambigüació)

«Taula» té aquests significats:
* Taula, moble
* Taula (construcció talaiòtica)
* Taula (base de dades)
Viccionari
# Taufik Hidayat

Taufik Hidayat (Bandung, Jawa Barat, Indonèsia, 10 d'agost de 1981) és un jugador de bàdminton indonesi, medalla d'or dels Jocs Olímpics d'Atenes 2004.
A la final va derrotar el coreà Shon Seung-mo.
Hidayat està casat amb Ami Gumelar, filla de Gumelar Agum, expresident del KONI, President de l'antic PSSI i antic ministre del govern indonesi. Es van casar el 4 de febrer de l'any 2006 i tenen una filla que va néixer l'agost del 2007.
Les principals aficions de Taufik Hidayat són la natació i el cinema.
Els pares d'Hidayat són Aris Haris (el seu pare) i Enok (la seva mare).