OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 487 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 487 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 19 juny de 1981, va condemnar l'atac aeri conegut com a Operació Òpera, per part del govern de Israel, al reactor nuclear d'Osirak, situat als afores de Bagdad (Iraq).
El Consell de Seguretat, per mitjà de la resolució 487, va cridar al cessament de les activitats hostils, donant a l'Iraq el dret a reclamar una compensació pels danys causats, i reclamant a Israel que posés totes les seves instal·lacions nuclears a la disposició de les mesures de seguretat de l'Agència Internacional de l'Energia Atòmica.

## Causes prèvies

El dia 7 de juny de 1981, Israel va realitzar un atac aeri preventiu per sorpresa, contra un reactor nuclear en construcció situat a 17 quilòmetres al sud-est de Bagdad, capital de l'Iraq
Aquest reactor havia estat comprat per l'Iraq l'any 1976 a França. Tots dos països van afirmar que el reactor nuclear, conegut com a Osirak pels mitjans francesos i com Tammuz (en àrab: اوسيراك) pels mitjans oficials iraquians, era fabricat amb finalitats pacífiques, com la recerca de l'energia nuclear. No obstant això, el govern israelià veia el reactor com un perill, argumentant que estava dissenyat per a la fabricació d'armament nuclear.

## Revisió

El maig de 2009, la Comissió de Relacions Exteriors del parlament iraquià va començar a prendre mesures per forçar Israel a pagar la indemnització del dany causat per l'atac de 1981. Aquesta acció es va basar en la Resolució 487.

## Referències

* 1 2 «1981: Israel bombs Baghdad nuclear reactor» (en anglès). BBC News. British Broadcasting Corporation, 07-06-1981. [Consulta: 10 gener 2011].
* ↑ Donald Neff «Israel Bombs Iraq's Osirak Nuclear Research Facility» (en anglès). Washington Report on Middle East Affairs. Andrew I. Kilgore, 1995, pàg. 81-82 [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ Bennett Ramberg. University of Califòrnia Press. Nuclear Power Plants as Weapons for the Enemy: An Unrecognized Military Peril (en anglès), 1985, p. xvii [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ Cordesman, Anthony H. Iraq and the War of Sanctions: Conventional Threats and Weapons of Mass Destruction (en anglès). Praeger, 1999, p. 605. ISBN 978-0275965280.
* ↑ Iraq: Israel should compensate Osirak attack Arxivat 2011-10-16 a Wayback Machine.. Press TV, 4 May 2009

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)
* Doctrina Begin

## Enllaços externs

* The Israeli aggression against the peaceful nuclear installations in Iraq : statement made by Dr. Sa'adoun Hammadi, Minister for Foreign Affairs of Iraq, before the Security Council, 12 June 1981
* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Peio Aldazábal Bardají

Peio Aldazábal Bardají (Sant Sebastià, 24 d'agost de 1949) és un cineasta guipuscoà.
Va estudiar mestratge industrial a Sant Sebastià i Errenteria, però el 1967 es va vincular al Cine-Club Loyola de Sant Sebastià i decidí dedicar-se al cinema. Des del 1969 treballà com a operador de cinematògraf per SADE de Sant Sebastià. L’1 de maig del 1978 esdevingué membre fundador de la Filmoteca Basca juntament amb Juan José Almuedo, José Luis Basoco, Néstor Basterretxea i José Manuel Gorospe i el 1981 membre del comitè de selecció del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, al qual es mantindrà vinculat durant molts anys. El 1983 es va incorporar al Departament de Programes Aliens d'Euskal Telebista, i el 1985 a la Comissió de Valoració de projectes cinematogràfics del Departament de Cultura del Govern Basc.
L’1 de març del 1989 fou nomenat director de la Filmoteca Basca, càrrec que mantindrà fins a la seva jubilació el 31 d’agost de 2009.De l’1 de febrer al 31 de desembre de 1990 fou director del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià i el 1997 fou president del Jurat Internacional de la 39a edició de la Zinebi.

## Referències

* ↑ Peio Aldazábal Bardají a l'Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Peio Aldazabal, Juan José Almuedo, José Luis Basoco, Néstor Basterretxea y José Manuel Gorospe fundaron la Filmoteca Vasca el 1 de mayo de 1978, impulsados por la necesidad de conservar el material del patrimonio audiovisual del País Vasco. al web de la Filmoteca Basca
* ↑ «Que las instituciones den más marcha a la locomotora de la Filmoteca Vasca», El Diario Vasco, 25 d'octubre de 2009
* ↑ Pello Aldazábal, elegido delegado general del Festival de Cine de San Sebastián, El País, 1 de febrer de 1990
# Zoza

Zoza (en cors Zozza) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 51 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 51 | 84 | 80 | 67 | 55 | 51 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Paul Giuliani | | |
# Fulvia

La lex Fulvia va ser una antiga llei romana instada pel cònsol Marc Fulvi Flac, quan ho era juntament amb Marc Plauci Hipseu l'any 628 de la fundació de Roma (125 aC) en la qual es demanava la concessió de la ciutadania als aliats italians de Roma que ho demanaven insistentment. Sotmesa a plebiscit el poble la va rebutjar.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 58 [Consulta: 26 abril 2022].
# Rectoria de Sadernes

La Rectoria de Sadernes és un edifici del municipi de Sales de Llierca (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La vella rectoria del poble de Sadernes està situada al costat del temple romànic de Santa Cecília. És de planta rectangular, amb un cos afegit pel costat est, i té la teulada a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Disposa d'uns baixos, que antigament tenien funció de quadres, i d'una planta-habitatge, amb accés directe des de l'exterior pel costat de ponent. La porta d'ingrés conserva la següent inscripció a la llinda: "1760 JO CABELL.Rr"
A l'interior s'organitza a partir d'una gran sala-menjador d'on parteixen les sis portes que menen a les cambres i a la cuina. Gràcies a una escala interior que parteix d'aquesta darrera estança s'accedeix a les golfes que foren utilitzades com a graners. Pels costats de migdia i llevant foren bastides dues eixides descobertes, sostingudes per quatre grans arcades de mig punt. Actualment està en procés d'arranjament i s'utilitza com a casa de colònies.

## Referències

* 1 2 «Rectoria de Sadernes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Protocaseyita

La protocaseyita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom per la seva relació amb la caseyita.

## Característiques

La protocaseyita és un òxid de fórmula química [Al₄(OH)₆(H₂O)₁₂][V$_{10}$O$_{28}$]·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 75191, 75192 i 75193.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Burro, al districte miner de Slick Rock del comtat de San Miguel (Colorado, Estats Units). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Protocaseyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Kampf, Anthony R.; Cooper, Mark A.; Hughes, John M.; Ma, Chi; Casey, William H.; Hawthorne, Frank C.; Marty, Joe «Protocaseyite, a new decavanadate mineral containing a [Al4(OH)6(H2O)12]6+ linear tetramer, a novel isopolycation». American Mineralogist, 107, 6, 01-06-2022, pàg. 1181–1189. DOI: DOI:10.2138/am-2022-8059 [Consulta: 18 octubre 2022].
# Sant Miquel de Fonogedell

Sant Miquel de Fonogedell és una església romànica del municipi de Casserres, al Berguedà, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església romànica d'una sola nau coberta amb volta de canó de pedra, amb un petit absis a llevant. És una construcció força austera, sense ornamentació de cap tipus. El parament és de carreus de pedra d'una mida mitjana, disposats en filades i més o menys ben escairats. La porta d'accés originàriament es trobava al mur de migdia però ara està tapiada. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. L'edifici romànic original ha sofert moltes modificacions. El campanar d'espadanya, la porta de ponent o el mateix pòrtic, així com la sagristia oberta a tramuntana, són molt posteriors. El cor, als peus del recinte, també modifica substancialment el seu aspecte primitiu. El seu interior està totalment enguixat.
S'hi arriba per una pista que surt de Casserres, a l'esquerra, hi ha uns 5 km fins a l'església.

## Història

Situada dins l'antic comtat de Berga, l'església de Sant Miquel de Fonogedell fou durant un curt període de la seva història església parroquial i propietat del monestir urgellenc de Sant Sadurní de Tavèrnoles. La primera notícia de l'església és de 1003 quan el bisbe d'Urgell confirmà els delmes i les primícies de Fonogedell a la parroquial de Sant Pau de Casserres. L'any 1040 figura com a parròquia independent del monestir de Tavèrnoles, però al segle xiii tornà a dependre de Casserres.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Miquel de Fonogdell». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
* ↑ «Església de Sant Miquel de Fonogedell». Patrimoni Gencat Arquitectura. Generalitat de Catalunya. «Conté fotografia del monument»

## Enllaços externs

* «Església de Sant Miquel de Fonogedell». Ajuntament de Casserres. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 8 setembre 2015].
# Resolució 483 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 483 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 de desembre de 1980, després de recordar resolucions 425 (1978), 426 (1978), 427 (1978), 444 (1979), 450 (1979), 459 (1979), 467 (1980) i 474 (1980) i considerant l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL), el Consell va observar la necessitat contínua de la Força, atesa la situació entre Israel i Líban.
La resolució va continuar ampliant el mandat de la UNIFIL fins al 19 de juny de 1981, encomanant la tasca que la Força havia realitzat a la zona i en relació amb l'Acord General d'Armistici i la reactivació de les Comissions Mixtes d'Armistici.
La resolució 483 va ser aprovada per 12 vots contra cap, mentre que Alemanya Oriental i la Unió Soviètica es van abstenir i la República Popular de la Xina no van participar.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ihr Unteroffizier

Ihr Unteroffizier (El teu sergent) és una pel·lícula muda alemanya de l'any 1914 dirigida per Alfred Halm. Els papers principals són interpretats per Paul Heidemann i Hilde Müller.

## Argument

Alemanya 1914, Primera Guerra Mundial. Mentre dura la guerra, a les dones de tornada a casa se'ls demana que enviïn cartes d'encoratjament i petits regals als soldats. El caporal Wendelin Liebreich, ferit al front, també rep un paquet amb una carta d'amor. Com que les paraules de la carta el toquen molt, vol conèixer la jove a Berlín mentre està de vacances a casa. Per a la seva sorpresa, s'adona que la "jove" és una col·legial. Es commou, ella el convida a casa seva per fer cacau, on també coneix la seva família, que també li fa regals.

## Repartiment

* Paul Heidemann: Wendelin Liebreich, suboficial
* Hilde Müller: Col·legial

## Producció

La producció i la distribució inicial estaven en mans de National-Film GmbH (Berlín). Va ser rodat en format 1:1.33 amb una pel·lícula de 35 mm, la imatge era tintada. La durada total és de 394 metres, uns 21 minuts. L'estrena de la pel·lícula muda va tenir lloc el desembre de 1914 a la Sala Mozart de la Neues Schauspielhaus (Berlin-Schöneberg). La censura va donar a la pel·lícula una qualificació juvenil el 15 de gener de 1915 amb el número H.04472, H.05101.

## Publicació

La pel·lícula es pot obtenir per al lloguer no comercial al Deutsches Filminstitut i al Filmarchiv des Bundesarchivs.

## Referències

* ↑ Filmarchiv des Bundesarchiv. Abgerufen am 20. September 2013.
* ↑ Filmlängenrechner, Bildfrequenz: 16 2/3

## Enllaços externs

* Ihr Unteroffizier a filmportal.de
# Álvaro de Caminha

Álvaro de Caminha (Faro (?), ? — São Tomé, 28 d'abril de 1499), fou donatário de l'illa de São Tomé, nomenat per Joan II de Portugal en carta datada de 29 de juliol de 1493, que es va ocupar de la seva colonització d'una manera més efectiva que els seus antecessors, ja que per a l'efecte li van ser lliurats els fills recent batejats dels jueus i alguns degradats, així com el privilegi especial de comprar esclaus al continent per a poblar l'illa, es donarien altres privilegis com el dret dels habitants de comerciar lliurement a la costa de Manicongo i en l'illa de Fernão do Pó. Va instal·lar el seu centre poblacional a la badia d'Ana Chaves, per semblar-li més adequada que l'anterior local. Durant el seu govern efectuà la introducció de la plantació de canya de sucre a l'illa, amb resultats bastant positius. El seu testament és un document important per a l'estudi de la colonització de l'illa de São Tomé.
Va exercir el càrrec de recebedor da Alfândega de Lisboa i de capitão-mór (governador) de l'illa de São Tomé.

## Bibliografia

* Vianna de Almeida, Povoamente e Colonização da Ilha de S. Tomé. Lisboa, Sem data.
* Valentim Fernandes (1506), Descrição da Ilha de São Tomé, in: A. Baião and J. Bensaúde (1940), O manuscrito de Valentim Fernandes, Lisboa, Ática.
* Descriptio Africae Codex hisp. 27 in: Bayerische Staatsbibliothek, Múnic, Manuscript Collection, Bild 416.
# Fritillaria meleagris

La Fritillaria meleagris és una espècie de planta del gènere fritil·lària de la família de les liliàcies.
És un criptòfit que es troba a Europa fins a Sibèria occidental. Hi ha dues subespècies: la Fritillaria meleagris meleagris I la Fritillaria meleagris burnati. A la primavera, la flor entomòfil de forma de campana creix al cim d'una tija gairebé rotunda d'uns 15 a 20 cm amb quatre o cinc fulles oblongues de color gris-verd des d'un bulb d'un diàmetre d'1 a 2 cm. Els fruits són càpsules que es disseminen per gravitació als quals cal els corrents de les inundacions per a dispersar-se. Els bulbs són verinosos. Creix a un terra àcid d'aiguamolls, de prats molls, de boscs de ribera i les zones d'inundació dels rius. Les obres de canalització i d'assecament tot i l'eutrofització van destruir tot arreu els seus biòtops naturals. L'espècie que apareix més a Europa central, no es troba al Catàleg de la flora amenaçada de Catalunya.

## Galeria

* La flor en dos colors
* Càpsula
* Càpsula oberta
* Grup de fritiŀlària

## Referències

* ↑ Jacob Sturm (il·lustrador), Deutschlands Flora in Abbildungen, Stuttgart, 1796
* ↑ R. Govaerts, citat a Fritillaria meleagris L., Sp. Pl.: 304 (1753) als Kew Databases]
* ↑ Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya Decret 172/2008, del 26 d'agost, de creació del Catàleg de flora amenaçada de Catalunya
# Remenafulles frontvermell

El remenafulles frontvermell (Formicarius rufifrons) és una espècie d'ocell de la família dels formicàrids (Formicariidae) que habita el terra de la selva pluvial. Conegut únicament al sud-est del Perú al sud de Madre de Dios.

## Referències

* ↑ «Remenafulles frontvermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021
# Protobiont

Un protobiont és un agregat de molècules orgàniques produït abiòticament. No és capaç de mantenir l'homeòstasi però pot mantenir un ambient químic intern.
S'ha suggerit que són un pas clau en l'origen de la vida a la Terra. Els experiments demostren que es poden formar espontàniament, p. ex. liposomes, que tenen una estructura de membrana semblant a la bicapa fosfolipídica de les cèl·lules.

## Enllaços externs

* Cornell - Protobionts
# Mas de la Font del Soc

El Mas de la Font del Soc és un mas situat al municipi de Vilabertran, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Sauna (desambiguació)

«Sauna» té aquests significats:
* Sauna
* Sauna finlandesa
* Sauna gai
* Sauna (pel·lícula)
# Retama

Retama és un gènere de plantes amb flor de la tribu Genisteae de la família Fabaceae.

## Taxonomia

* Retama monosperma (L.) Boiss., ginesta de flor blanca, ginestera blanca, cultivada com ornamental.
* Retama raetam (Forssk.) Webb, ginesta ploraire
* Retama sphaerocarpa (L.) Boiss. - ginesta vimenera, fiquera, ginesta vimatera que és l'única d'aquest gènere autòctona als Països Catalans.

## Vegeu també

* Ginesta

## Enllaços externs

* Taxonomia
* «Retama». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Castellers de Mallorca

Els Castellers de Mallorca són una colla castellera de Palma, a Mallorca, fundada el 1996. Va ser una de les dues primeres a dur el fet casteller a l'illa de Mallorca. Vesteixen amb camisa de color grana i els seus millors castells són el 2 de 7, el 4 de 8 carregat, el 3 de 7 aixecat per sota, el 5 de 7 i el 4 de 7 amb l'agulla. Acompanyada pels Al·lots de Llevant (1997), l'altra colla activa illenca, els seus primers anys d'existència foren durs i molt sacrificats realitzant castells de 5 en molts de casos. Tenen la seva seu a Palma i es compon principalment de ciutadans per bé que també acull gent d'altres poblacions properes a la ciutat.
El 15 d'octubre de 2011, en la seva XIII Diada, celebrada a la plaça de Cort de Palma, els Castellers de Mallorca van assolir el seu primer 4 de 8 carregat acompanyat d'un 5 de 7 i un 3 de 7 amb l'agulla.

## Referències

* 1 2 «Palma de Mallorca. 13a Diada de Castellers de Mallorca». Webcasteller, 15-10-2011. Arxivat de l'original el 2011-11-18. [Consulta: 18 gener 2012].
* ↑ «Castellers de Mallorca». Webcasteller. [Consulta: 23 abril 2016].

## Vegeu també

* Al·lots de Llevant
* Ses Talaies de Formentera

## Enllaços externs

* Castellers de Mallorca - Lloc web oficial
* Castellers A Mallorca, el Fet Casteler a l'illa. Arxivat 2005-12-23 a Wayback Machine.
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# Fritissa

Fritissa (en àrab افرطيسة, Ifriṭīsa; en amazic ⴼⵕⵉⵟⵉⵙⴰ) és una comuna rural de la província de Boulemane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 29.460 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Riu Zi

El riu Zi o Zishui o Zi Shui (xinès simplificat: 资江 or 资水; xinès tradicional: 資江 or 資水; pinyin: zī jiāng; Wade-Giles: Tzu¹-chiang¹) és un dels quatre grans rius que discorren per la província de Hunan a la República Popular de la Xina. És, a més, un dels principals afluents del riu Iang-Tsé. Té una longitud de 653 quilòmetres i drena una conca de 28.214 km².
El Zi té dues fonts: la sud i l'oest. La font sud, el riu Daxishui, s'origina a les muntanyes Yuechengling, a la província de Guangxi; la font oest, el riu Heshui, s'origina a la zona del comtat de Chengbu.
Els dos rius flueixen fins que s'uneixen al riu principal, el riu Zi, al comtat de Shaoyang. A partir d'aquest punt, el Zi travessa Shaoyang, Xinshao, Lengshuijiang, Anhua i Taojiang fins a desembocar al llac Dongting.
# T.Palm-Pôle Continental Wallon

L'equip T.Palm-Pôle Continental Wallon (codi UCI: PCW) és un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta. Creat al 2006, té categoria continental.

## Principals resultats

* Tour de Flandes sub-23: Kevyn Ista (20067)
* Gran Premi del 1r de maig: Jean Philippe Dony (2006)
* Kattekoers: Sébastien Delfosse (2007)
* Zellik-Galmaarden: Kevyn Ista (2007)
* Fletxa ardenesa: Sébastien Delfosse (2007)
* Fletxa de Gooik: Fabio Polazzi (2007)
* Gran Premi Criquielion: Fabio Polazzi (2008), Tom David (2012)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2015 :
2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

A partir del 2006, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 20è | Jérémy Burton (132è) |
| 2010 | 11è | Jérémy Burton (81è) |
| 2017 | 22è | Edward Walsh (143è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 98è | William Elliott (569è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2006 | 79è | Jean Philippe Dony (340è) |
| 2007 | 88è | Kevyn Ista (233è) |
| 2008 | 88è | Fabio Polazzi (496è) |
| 2009 | 115è | Romain Fondard (938è) |
| 2010 | 85è | Edwig Cammaerts (335è) |
| 2011 | 115è | Boris Dron (1183è) |
| 2012 | 91è | Tom David (298è) |
| 2013 | 111è | Andrew Ydens (538è) |
| 2014 | 122è | Andrew Ydens (907è) |
| 2015 | - | - |
| 2016 | - | - |
| 2017 | 95è | Hampus Anderberg (404è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 20è | Ryan Wills (47è) |
| 2010 | 23è | Romain Fondard (53è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2011-12-24 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Lluís Torrent i Suñé

* Aquest article tracta sobre l'empresari català del sud. Si cerqueu el compositor i músic nord-català, vegeu «Lluís Torrent».
Lluís Torrent i Suñé (Torroella de Montgrí, 13 de gener de 1949) és un empresari català. Ha estat president del Col·legi d'Agents de la Propietat Immobiliària de Girona (API) entre 1987 i 1998, i des de l'any 1979 és director general de Panini España SA. El 1994 va cofundar i presidir l'Associació d'Apartaments Turístics de Girona (ATA). Des del 2006, va ser president de la Federació Catalana d'Apartaments Turístics (FEDERATUR), que representa els interessos de les empreses dedicades al lloguer turístic a Catalunya.
El 2019 va rebre el premi Josep Pujol i Aulí a la tasca professional, atorgat pel Patronat de Turisme Costa Brava. El 1999 també havia rebut la Medalla d'Or del Col·legi API Girona per la seva tasca com a expresident.

## Referències

* ↑ Santos, Olga «Lluís Torrent deixa el càrrec de president del col·legi d'API després de 12 anys». El Punt, 04-10-1998, p. 10.
* ↑ «Torrent, reelegit president dels API gironins». El Punt, 19-03-1988, p. 8.
* ↑ «Lluís Torrent, de Torroella, nomenat conseller delegat del grup Panini». El Punt, 15-01-1992, p. 15.
* ↑ Simon, Lluís «Professionals del sector immobiliari gironí creen l'associació turística d'apartaments». El Punt, 07-02-1994, p. 14.
* ↑ «Lluís Torrent presidirà la nova Federació Catalana d'Apartaments». Diari de Girona, 14-07-2006, p. 21.
* ↑ F. G., L. «L'empresari Lluís Torrent i l'estudi RCR, guardonats en els premis G! de turisme». Diari de Girona, 08-02-2019 [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «El Col·legi API celebra el dia de la seva patrona». Diari de Girona, 28-10-1999, p. 35.