OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc de la Guineueta

El parc de la Guineueta es troba al barri de la Guineueta, al Districte de Nou Barris de Barcelona. Va ser creat al 1971 per Joaquim Casamor, director de Parcs i jardins de Barcelona.

## Descripció

El parc homònim al barri va prendre el seu nom d'una antiga masia anomenada Can Guineueta. S'estén de manera lineal entre els blocs d'edificis dels barris de la Guineueta i del Verdun, en un terreny que antigament va ser un barranc. En la part superior, que dona a la Ronda de Dalt, es troba un camp de futbol i diversos equipaments esportius, mentre que en la inferior es troba la part més enjardinada del parc, on al costat d'un llac es troba el principal monument del parc, l'escultura Guineu, de Julià Riu i Serra, en honor del barri. També es troba en el seu recinte el Monument a Blas Infante, compost per un fris amb vuit columnes truncades que representen les vuit províncies andaluses, obra de Josep Lluís Delgado, sufragat pel Centre Andalús de Barcelona el 1982, al que es va afegir un bust del polític andalucista el 1995, obra de Xavier Cuenca Iturat. La part inferior i superior estan comunicades per dos camins paral·lels que es bifurquen en la part alta del parc, entre els quals es troba un bosquet paisatgístic. A la part dreta s'obren diverses places que serveixen d'espais lúdics i de reunió, una d'elles porta el nom de Jardins de San Juan de Puerto Rico, que va ser el nom inicial del parc. El recinte disposa també de bar, zones de pícnic, àrea infantil, pistes de petanca, taules de ping-pong i una àrea per a gossos. En els seus terrenys es troba també el col·legi IES La Guineueta.
* Monument a Blas Infante

## Vegetació

Entre les espècies presents al parc destaquen: la palmera washingtonia (Washingtonia filifera), el pi blanc (Pinus halepensis), l'acàcia borda (Robinia pseudoacacia), la iuca (Yucca elephantipes i Yucca gloriosa), la xicranda (Jacaranda mimosifolia), l'arbre de l'amor (Cercis siliquastrum), la bauhínia (Bauhinia forficata), el fals pebrer (Schinus molle), la palmera datilera (Phoenix dactylifera), el cedre de l'Himàlaia (Cedrus deodara), la tuia (Thuja orientalis), el lledoner (Celtis australis), el pi pinyer (Pinus pinea), el plàtan (Platanus x hispanica), l'olivera (Olea europaea), el ginjoler (Ziziphus jujuba), etc.

## Vegeu també

* Parcs i jardins de Barcelona

## Referències

* 1 2 Gabancho, Patrícia. Parcs i jardins de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2000. ISBN 84-7609-935-5 [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Viladevall-Palaus, Ignasi. Cincuenta parques, más dos. Barcelona: La Vanguardia, 2004.
* ↑ «Parc de la Guineueta». Parcs i jardins. Ajuntament de Narcelona. [Consulta: 26 abril 2018].
# Jaciment arqueològic de l'Alcúdia

El jaciment arqueològic de l'Alcúdia està situat a les proximitats de la ciutat d'Elx, al costat del riu Vinalopó, i acull la ciutat antiga d'Elx, Ílici, fundada com a oppidum ibèric al segle v aC i abandonada cap al segle viii, quan es fundà la nova ciutat una mica més al nord, al barri vell d'Elx.
Segons les dades trobades, la seqüència estratigràfica abasta des de finals de l'edat del bronze fins a començament de l'època islàmica, encara que també s'han trobat en les proximitats materials neolítics.
L'assentament arriba al seu major apogeu en les èpoques ibèrica i romana. Possiblement, seria la principal ciutat de la regió ibèrica i, en concret, de la seua part meridional; la seua influència arribaria al centre i sud de la província d'Alacant i a zones limítrofes d'Albacete i Múrcia.

## Enllaços externs

* Visita virtual 360° al jaciment Arxivat 2012-08-31 a Wayback Machine. (castellà).
* Història del jaciment Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine. (castellà).

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ceice.gva.es/va/web/patrimonio-cultural-y-museos/inventario-general. Data de consulta: 31 març 2023.
* ↑ «Els arqueòlegs arriben a l’estrat fundacional de la ciutat ibera d’Elx». Lletraferit, 10-05-2024.
# Pedro José Moreno Rodríguez

Pedro José Moreno Rodríguez (Arcos de la Frontera, província de Cadis, 9 d'agost de 1839 - Madrid, 1908) fou un polític espanyol.

## Biografia

Fill d'un metge i agricultor benestant, estudià a Jerez de la Frontera i es llicencià en Dret Civil i Canònic a la Universitat de Sevilla. Es diu que va estar alcalde d'Arcos de la Frontera en 1855, però no sembla compatible amb la seva data de naixement, que figura a la base de dades del Congrés dels Diputats. Convertit al republicanisme, va contribuir a l'organització del Partit Republicà Democràtic Federal a Cadis entre 1865 i 1866 i publicà articles a El Demócrata Andaluz. Participà activament en la revolució de 1868, en al que representà Arcos de la Frontera a la Junta de Cadis i fou diputat a la Diputació provincial de Cadis. Fou elegit diputat per Arcos de la Frontera a les eleccions generals espanyoles de 1869, 1871, abril de 1872, agost de 1872 i 1873. Fou el diputat que el 28 de maig de 1872 preguntà Práxedes Mateo Sagasta en debat parlamentari si s'havia per afers electorals necessitava diners del Ministeri de la Governació i s'apropià de dos milions de rals del Ministeri d'Ultramar. Com que Sagasta es va negar a ensenyar l'informe a la Cambra provocà un escàndol que se saldà amb la dimissió del govern el 22 de juny de 1872.
Entre juliol i setembre de 1873 fou nomenat Ministre de Gràcia i Justícia de la Primera República Espanyola sota la presidència de Nicolás Salmerón y Alonso. Durant el seu mandat ser l'autor del projecte de llei sobre la separació de l'Església i l'Estat, que va ser llegit per ell mateix, en la sessió del Congrés del 2 d'agost de 1873. El seu últim càrrec va ser el de conseller d'estat. Tornà a ser elegit diputat pel Partit Republicà Possibilista per Jerez de la Frontera a les eleccions generals espanyoles de 1881, però dimití al cap de poc i es retirà de la política.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: H-Z. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p. 251-253.
# Ingrid van Houten-Groeneveld

Ingrid van Houten-Groeneveld (Berlín, 21 d'octubre de 1921 - Oegstgeest, 30 de març de 2015) va ser un astrònoma neerlandesa. És reconeguda pel descobriment de milers d'asteroides, un camp en el que va ser extremadament prolífica.
Va treballar entre d'altres amb Tom Gehrels i amb el que fou el seu marit Cornelis Johannes van Houten.

## Referències

* ↑ «SETI Institute - Long-Lost, Dangerous Asteroid Is Found Again». Seti.org, 04-10-2007. Arxivat de l'original el 2011-06-15. [Consulta: 3 desembre 2010].
* ↑ «Giordano Bruno and the geometry of ... - Google Books». Books.google.com. [Consulta: 3 desembre 2010].

## Enllaços externs

* «Leiden Observatory» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 2011-02-12. [Consulta: 23 gener 2011].
* 2005 Annual report of the Leiden Observatory Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine., vegeu pàgina 6.
# Penyal del Migdia

* Per a altres significats, vegeu «Penya del Migdia (desambiguació)».
El Penyal del Migdia, també anomenada Penya del Migdia, que té una altura de 1398 m, és l'esperó sud del Puig Major. Es troba al municipi de Fornalutx, a Mallorca. És el cim més elevat de Mallorca al qual es pot accedir sense restriccions (sense haver de demanar permís als militars).

## Accessos

A part de la carretera, les rutes principals que duen al cim són les següents:
* Des del sud-oest, per la Coma de n'Arbona.
* Des del nord, per Bini.

## Galeria

* Panoràmica des de Sóller
* El penyal, a l'esquerra i el Puig Major, a la dreta.
# Phelps

«Phelps» té aquests significats:
* Phelps (Kentucky), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Kentucky.
* Phelps (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York.
* Edmund Strother Phelps (Evanston, 1933), economista estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel d'Economia (2006).
* Michael Phelps (1985, Baltimore, Maryland), nedador estatunidenc.
# Depressió aralocaspiana

La depressió aralocaspaiana és una depressió amb terres baixes entre Europa i Àsia al voltant de la mar d'Aral i el nord de la mar Càspia. La part de més al nord rep el nom de depressió caspiana. La part desèrtica de l'est de la depressió caspiana i de la mar Càspia és la depressió turànica. A l'Azerbaidjan, les terres baixes Kura-Aras formen part de la depressió aralocaspiana.
Aquesta regió forma part dels estats de l'Azerbaidjan, Rússia, el Kazakhstan, l'Uzbekistan i el Turkmenistan.

## Referències

* George Frederick Wright (1902) Asiatic Russia, capítol "Aral-Caspian Depression" (en Google Books).
# Flanagan (personatge de ficció)

Flanagan és el sobrenom de Joan Anguera, personatge literari creat per Andreu Martín i Jaume Ribera. És el protagonista de tretze novel·les escrites conjuntament pels dos escriptors, que han venut més de dos milions d'exemplars i han estat traduïdes al castellà, francès, gallec, alemany, italià i basc.
Flanagan és un estudiant de batxillerat que accepta encàrrecs de detectiu per tal de guanyar diners extra, i les trames combinen la investigació i l'acció amb elements còmics fruit de la seva joventut i manca de recursos. En cada llibre en Flanagan comparteix aventures amb diferents companys, però mai falten la Pili (la seva germana), en "Xarxenaguer" (col·lega de l'institut), els pares, la Maria Gual (sòcia) i alguna nòvia.

## Llibres

L'argument de cada llibre és independent de l'anterior, tot i que abunden les referències a fets de llibres anteriors i algunes trames (principalment les relacions sentimentals de Flanagan) tenen continuïtat.
* No demanis llobarro fora de temporada (1987)
* Tots els detectius es diuen Flanagan (1990)
* No te'n rentis les mans Flanagan (1993)
* Flanagan de luxe (1994)
* Alfagann és Flanagan (1996)
* Flanagan Blues Band (1997)
* Flanagan 007 (1998)
* Només Flanagan (2000)
* Els vampirs no creuen en Flanagans (2002)
* El diari vermell de Flanagan (2004)
* Jo tampoc em dic Flanagan (2005)
* Flanagan Flashback (2009)
* Els bessons congelats (2015)

## Referències

* ↑ «Flanagan, el regreso del detective adolescente» (en castellà). El Pais, 06-04-2009. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «No demanis llobarro fora de temporada». Ara Kids, 26-05-2013, p.05 [Consulta: 15 juny 2013].

## Enllaços externs

* iFlanagan.com (Pàgina Oficial del personatge en castellà i català)
# Tenería Moderna Franco-Española

La Tenería Moderna Franco-Española (TMFE) és una obra noucentista de Mollet del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici industrial. Consta de planta baixa i pis. La coberta és a quatre vessants. És de planta rectangular i d'una sola nau. S'aixeca davant de la via fèrria.

## Història

Fou un una de les empreses que marcà la vida industrial molletana. "La Palleira", oficialment denominada la "Teneria Moderna Franco-Española, S.A", fou instal·lada el 1911 per industrials francesos. Dissenyada per l'arquitecte Josep Maria Jordan i Poyatos l'any 1914, fou bastida l'any 1919 pel mestre d'obres Sebastià Mayol. Les instal·lacions quedaren afectades pel pas de l'autopista a La Jonquera.

## Vegeu també

* El Tabaran

## Referències

* 1 2 «Teneria Moderna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2018].
* ↑ «Josep Maria Jordán Poyatos». Arquitectura Modernista.

## Enllaços externs

* Teneria Moderna Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Baixa maternal

La baixa maternal és una baixa laboral que agafen les dones quan estan a punt de tenir un fill. És un tipus de Permís per paternitat
Generalment la baixa maternal es pot sol·licitar unes 10 setmanes abans de la data prevista del part, perquè obligatòriament s'han de fer 6 setmanes després de parir, i a continuació rebre l'atur. Si es comença a cobrar l'atur i s'agafa després la baixa maternal, es cobra el 100% del sou però aquestes 16 setmanes d'atur compten igual, i per això no s'aprofita el temps d'atur corresponent.

## Referències

* ↑ «El prestació de maternitat: en què consisteix, com demanar-la». Preinfant.org, 10-02-2022. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ Castro García, Carmen; Pazos Morán, María «Permisos de maternidad, paternidad y parentales en Europa: algunos elementos para el análisis de la situación actual». Papeles de trabajo del Instituto de Estudios Fiscales. Serie economía, 26, 2007, pàg. 1–55. ISSN: 1578-0252.
* ↑ Villar Cañada, Isabel María «La Ley Orgánica de igualdad de oportunidades y la seguridad social. Más allá del permiso de paternidad». Igualdad de oportunidades y conciliación: una visión multidisciplinar. Universidad de Jaén, 2007, pàg. 337–352. ISBN 978-84-8439-374-0.

## Vegeu també

* Postpart, baixa maternal i per lactància
# Retrat d'una dama (Hispanic Society)

El Retrat d'una Dama (Hispanic Society), és una miniatura atribuïda a El Greco.Té el número X-205 en el catàleg raonat de les obres d'aquest artista, realitzat per l'especialista Harold Wethey, igual que el seu pendant, que és el Retrat d'un cavaller.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre cartró; Miniatura de 79 x 57 mm.; Hispanic Society of America; Nova York.
Aquesta obra és el pendant del Retrat d'un cavaller. L'autenticitat de les dues obres és negada per H.E. Wethey, però és acceptada per August L. Mayer i per J. Camón Aznar.

## Vegeu també

* Retrat d'un cavaller (Hispanic Society)

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra mencionada, p. 225.
* ↑ Frati, Tiziana. Obra mencionada, p. 102.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Frati Tiziana; La obra pictórica completa de El Greco; Edic. Noguer Rizzoli; Milán-Barcelona-1970
# Crib Goch

Crib Goch es descriu com una aresta "talla de ganivet" al parc nacional de Snowdonia a Gwynedd, Gal·les. El nom significa "cresta vermella" en gal·lès.
El punt més alt de l'aresta és de 923 metres sobre el nivell del mar. Totes les rutes que aborden el Crib Goch es consideren rutes d'alpinisme a l'hivern o grimpades a l'estiu, el que significa que han de travessar "territori classificat" tal com es defineix a Scrambles in Snowdonia de Steve Ashton. A la més fàcil d'aquestes línies (la part del "pas dolent" de la ruta) se li dona un grau d'escalada de grau 1 (el més difícil és el grau 3; les rutes més difícils que el grau 3 es consideren escalades en roca).

## Ruta

La travessa clàssica de Crib Goch d'est a oest condueix des de la pista Pyg fins a un "pas dolent", on les mans i els peus són necessaris breument. Segueix l'ascens a l'arête, abans d'abordar tres pinacles de roca fins a un pas herbós a Bwlch Coch. Aquesta primera part de la carena està exposada amb precipicis a sota, havent-se resultat en diverses víctimes mortals, fins i tot d'alpinistes experimentats; l'Autoritat del Parc Nacional de Snowdonia la descriu com "no és una muntanya per a persones sense experiència". També és possible pujar per l'aresta nord de Crib Goch, que s'apropa a la carena principal. El recorregut és molt més difícil amb vent fort o terreny glaçat, per això es recomana que els caminants consulten la previsió meteorològica abans.
És possible pujar al Crib Goch des de Bwlch y Moch SH663552 o des de Nant Peris, ascens per Cwm Beudu Mawr.
Des del coll, la cresta torna a pujar, unint-se a la cresta principal de Snowdon a través del cim germà de Garnedd Ugain a l'oest. Aquí el camí es troba amb el Pyg Track (que baixa fins a Pen-y-Pass) a Bwlch Glas (marcat per una gran pedra erecta), abans de la pujada final al cim de Snowdon. Al sud de l'aresta es troben els llacs de Glaslyn i Llyn Llydaw. Al nord hi ha el coll de Llanberis. Crib Goch es classifica com un Welsh 3000er i també s'escala sovint com la primera part de la ferradura de Snowdon, que passa per Garnedd Ugain, Snowdon i Y Lliwedd, abans de tornar a Pen-y-Pass.
Crib Goch és un dels llocs més humits del Regne Unit, amb una mitjana de 4.473 milímitres de precipitació anual durant els darrers 30 anys.

## Galeria d'imatges

* Part de la carena del Crib Goch. Un tram fàcil del camí transcorre sobre la cadira herbosa.
* L'aresta de "tall de ganivet" de Crib Goch (en primer pla) i el pic piramidal de Snowdon (el fons) són tots dos el resultat de la glaciació.
* Croquis del massís de Snowdon:Llegenda·gris: carenes·línies vermelles:camins·línies taronges: carreteres·línia grisa de punts: Snowdon Mountain Railway

## Referències

* ↑ Steve Ashton, Scrambles in Snowdonia, (Cicerone Press, 1992)
* ↑ Neal Keeling , 09-03-2007.
* ↑ , 12-05-2003.
* ↑ PYG track Arxivat 2007-04-19 at Archive.is
* ↑ «Crib Goch». UK Scrambles, 02-10-2018. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ Clark, Ross. «The wetter, the better». The Independent, 28-10-2006. Arxivat de l'original el 2012-01-28. [Consulta: 2 setembre 2009].
# Cucçac de Cabardés

Cucçac de Cabardés (en francès Cuxac-Cabardès) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.

## Referències

* ↑ Topònims de l'Aude Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. s'inclina per la forma Cutsac.
# Daihatsu Mira Tocot

El Daihatsu Mira Tocot (ダイハツ・ミラ トコット, Daihatsu Mira Tokotto) és un kei car de la marca japonesa Daihatsu. El Mira Tocot va ser plantejat com el successor del Mira Cocoa, tot i que també comparteix segment i públic amb el ja desaparegut Mira Gino i és el rival directe del Suzuki Alto Lapin. La producció del Mira Tocot va començar el juny de 2018.
El Mira Tocot es fabrica a la factoria que té Daihatsu a la prefectura d'Oita, a Kyuushuu. El model comparteix plataforma amb el Mira e:S II, està propulsat per un motor tricilíndric de 658 centimetres cúbics amb transmissió CVT de tres velocitats i es troba disponible amb tracció al davant o tracció total. El Mira Tocot només està disponible en carrosseria de cinc portes.

## Referències

* ↑ García, Enrique. «Nuevo Daihatsu Mira Tocot: Otro curioso kei-car japonés» (en castellà). [Consulta: 21 desembre 2021].
# Daihatsu Mira Cocoa

El Daihatsu Mira Cocoa (ダイハツ・ミラココア, Daihatsu Mira Kokoa) és un automòbil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Daihatsu entre els anys 2009 i 2018. El Mira Cocoa va substituir al Daihatsu Mira Gino a l'epai dels kei retro a la gama Daihatsu. Alhora, també va suposar el reemplaçament indirecte del Daihatsu Move Latte, que s'havia deixat de produir aquell any.
Fou llançat al mercat el 17 d'agost de 2009 sobre la plataforma del Daihatsu Mira de setena generació, la berlina kei principal de la marca. Va nàixer com a substitut del Mira Gino, que s'havia deixat de produir el mateix any. La plataforma del Mira Cocoa era idèntica a la del Mira, però amb una carrosseria distinta. El Mira Cocoa equipà un motor KF-VE de tres cilíndres en línia atmosfèric amb 58 cavalls de potència i transmissió automàtica de quatre velocitats o una CVT. Com acostumen tots els kei car, el Mita Cocoa podia encarregar-se amb tracció al davant o a les quatre rodes.
Els nivells o graus d'equipament eren "L", "X", "Plus L", "Plus X" i el més luxós "Plus G". A diferència de la majoria de models Daihatsu, el Mira Cocoa no va tindre una versió "Custom", reservada als equipaments més luxosos. No obstant això, les versions "Plus" equipaven unes barres cromades al sostre, intermitents integrats als retrovisors, seients especials, etc. Al febrer de 2018, a la fi de la seua producció, era l'únic model de la gama Mira que equipava tacòmetre de sèrie (el Mira i Mira e:S no el duien).
El febrer de 2018 s'autrà la producció del Mira Cocoa juntament amb la del Daihatsu Mira de setena generació en el qual estava basat. Un mes després, el 30 de març, el Mira Cocoa es retirà del catàleg de Daihatsu, sent substituït el 25 de juny del mateix any pel Daihatsu Mira Tocot. Durant tots els seus anys de comercialització, es van produir 227.905 unitats del model.

## Referències

* ↑ https://www.motor.es/noticias/mira-cocoa-lo-nuevo-de-daihatsu.php Arxivat 2022-01-26 a Wayback Machine.
* ↑ ダイハツ「ミラココア」、愛らしいデザインで女性にアピール 日経トレンディネット
* ↑ ミラココアの発表で注目されるダイハツ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. 松下宏の見たクルマ、乗ったクルマ、会った人
* ↑ デアゴスティーニジャパン週刊日本の名車第89号19ページより。

## Enllaços externs

* Daihatsu Mira Cocoa - Lloc web oficial
# Cuckold

Banyut, cornut o cucut és la persona a qui la parella és infidel, especialment l'home que no sap que la seva companya li fa el salt, encara que pot aplicar tant a homes com dones i en relacions no heterosexuals. Sovint, aquest terme fa referència a la situació en què la persona enganyada no sap que ho és. Per a la situació en què un home sap que la companya sexual té sexe amb altres persones i ho consent, existeix el terme cabró, que sols s'aplica als homes.
En català, existeixen expressions per a fer referència a aquestes situacions, com ara: posar banyes (a algú), portar banyes (algú), fer el salt (a algú), enganyar (a algú), saltar, coronar, fer banyut/cornut, menjar olla (o taleca) de cabró, etc.
En l'àmbit dels fetitxes i les fílies sexuals, el terme anglès cuckold es refereix a l'home que accepta o que li agrada imaginar, conèixer, i fins i tot veure, la diversió que la seva companya té amb una altra persona (o persones). Pot sorgir dels diferents interessos a través del plaer en la gelosia (zelofilia), el voyeurisme, la submissió, la humiliació, o del plaer i por de la traïció. La paraula cuckold referència al cucut (cuckoo en anglès). A la naturalesa, el cucut mascle accepta i té en el seu niu una femella promíscua.
Hi ha la varietat en l'intercanvi de parella en què l'home banyut convida altres homes a penetrar l'esposa i poc després la penetra ell.
També, hi ha la pràctica coneguda com a creampie —literalment, "pastisset de nata"— en la qual hi ha un altre home que ejacula dins de la dona, i després el banyut la penetra o hi fa sexe oral. Aquesta darrera és cada vegada menys freqüent a causa de l'ús generalitzat dels condoms.

## Referències

* ↑ «Diccionari Català-Valencià-BalearB». [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari Pràctic i Complementari - S». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari Català-Valencià-BalearB». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ Amber Leigh. Cuckold. Macmillan, 27 novembre 2007. ISBN 9780352341402 [Consulta: 21 maig 2011].
# Phenacobius

Phenacobius és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes endèmic dels Estats Units d'Amèrica.
Històricament no es va trobar més enllà de l'est d'Ohio, ara semblen ser una espècie estable que viu a tot el centre-oest i algunes parts d'estats del sud com Texas, Nou Mèxic i Alabama. Es van eliminar molts boscos i praderies per fer terres de conreu i la construcció de sistemes de drenatge va, desplaçar la població dels peixos més cap a l'est. Abans del desenvolupament agrícola, probablement mai no van travessar el riu Mississipi.
Viuen aproximadament 3-5 anys, però és difícil de mesurar a causa de la predació, la taxa de supervivència és d'uns 50 per cent. Actualment hi ha cinc espècies descrites.
Etimològicament, phenacobius significa «vida enganyosa», possiblement perquè aquestes espècies mengen insectes malgrat un aspecte herbívor.

## Taxonomia

* Phenacobius catostomus (Jordan, 1877)
* Phenacobius crassilabrum (Minckley & Craddock, 1962)
* Phenacobius mirabilis (Girard, 1856)
* Phenacobius teretulus (Cope, 1867)
* Phenacobius uranops (Cope, 1867)

## Referències

* ↑ Cope, Edward Drinker «Description of a new genus of cyprinoid fishes from Virginia» (en anglès). Proc. Acad. Nat. Sci. Phila., v. 19, 1867, pàg. 95-97.
* ↑ "Phenacobius". FishBase. Ed. Ranier Froese i Daniel Pauly. August del 2011. N.p.: FishBase, 2011.
* ↑ Etnier, David; Starnes, Wayne «The Fishes of Tennessee». UT Press Backfiles, 1993, p.293.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4. 2661 p. plus 1270 p. Index