OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiga presó de Montblanc

L'Antiga presó de Montblanc és una obra del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La Presó Nova és l'antiga presó de Montblanc. És un edifici imponent d'estil neoclàssic. Té 6 finestrals a la planta baixa amb la part superior arrodonida i 7 finestrals quadrangulars a la planta superior. Al mig de la façana principal està situada la portalada d'entrada adovellada amb un arc de mig punt. Com a element a destacar del conjunt de la façana, mereix menció l'element escultòric que corona la part central de la façana on s'observa l'escut de Castella i Lleó, el feix romà a la dreta, una mena de pal amb una serp enroscada a l'esquerra, a sota la inscripció "LEY CODI- GO" i a sota de tot podem observar elements vegetals.

## Història

A mitjans del Segle XIX, per ordre del govern estatal del moment, es va iniciar la construcció de les presons del Partit Judicial de Montblanc, ampliant el llistat de reformes urbanístiques. Aquestes presons, segons el projecte del 1876, s'ubicarien al pati que havia estat hort de la Plebania, prop de les antigues presons que eren interines després que el palau del Castlà passés a ser propietat privada. El nou edifici constava, entre d'altres dependències, de set amplis calabossos que tenien una capacitat per a dotze presos cadascun, que s'obrien a un pati central. Va deixar de funcionar oficialment com a presó del Partit Judicial el 1976. Actualment és seu del Museu d'Art Frederic Marès, del Museu d'Història Natural de la Conca de Barberà, el Centre d'Història Natural de la Conca de Barberà, el Centre d'Estudis i Recursos Ambientals del Migjorn de Catalunya i el Centre d'Interpretació de l'Art Rupestre.

## Referències

* 1 2 «Antiga presó de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Antiga presó de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Galanta

Galanta és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava, és capital del districte de Galanta.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1237.
La vila fou annexionada per Hongria després del primer arbitratge de Viena el 2 de novembre de 1938, any en què tenia 4.305 habitants. Formà part del districte de Galanta, i durant el període del 1938 al 1945 s'anomenava Galánta. Després de l'alliberament, la ciutat es reintegrà a la reconstituïda Txecoslovàquia.

## Ciutats agermanades

* Slovenský Komlóš, Hongria, des del 1996
* Kecskemét, Hongria, des del 1998
* Paks, Hongria, des del 1998
* Bečej, Sèrbia, des del 2001
* Mikulov, República Txeca, des del 2003
* Liptovský Mikuláš, Eslovàquia, des del 2006
* Albignasego, Itàlia, des del 2007

### Ciutats agermanades no oficials

* Stockerau, Àustria
* Ráb, Hongria

### Ex-ciutats agermanades

* Pardubice, República Txeca
* Jihlava, República Txeca
* Petrovsk, Rússia
* Lutherstadt Wittenberg, Alemanya
* Stoličný Belehrad, Hongria
# Anacroneuria tunasi

Anacroneuria tunasi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.
El seu nom científic fa referència a l'ètnia indígena que viu a l'àrea de distribució d'aquesta espècie.

## Descripció

* Els adults presenten un color general marró groguenc (incloent-hi el cap), el pronot amb franges fosques, laterals i irregulars, les membranes alars amb un tint marró clar i la nervadura marró, i el segment de la tíbia marró fosc.
* Les ales anteriors del mascle fan 12 mm de llargària.
* Ni la femella ni la larva no han estat encara descrites.
* En el seu estadi immadur, és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* 1 2 3 Stark & Zúñiga, 2007. A: Zúñiga, Stark, Cardona, Tamaris-Turizo & Ortega. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia 3(13):136. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Animal Fantàstic (Sant Feliu de Guíxols)

Animal Fantàstic és una escultura de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una escultura d'uns 2 metres d'altura, situada a la cantonada de la planta baixa de l'edifici de l'Hostal del Drac. La imatge representa un animal fantàstic amb bec, ales i forca i, a més, té el cos d'una figura humana. El material amb que es va realitzar l'obra és la fusta, que encara conserva restes de daurat.

## Història

La figura decora en l'actualitat la façana de l'"Hostal del Drac", que es troba tancat al públic. Originàriament hi hagué en aquest emplaçament la "Confiteria de Can Canals", establiment del segle xix reformat l'any 1904 en estil modernista.
Sembla probable que aquesta escultura es relacioni amb la de l'ocell-drac de ferro que hi havia hagut al balcó de la casa dels Barraguer, que recordava la llegenda de l'ocell portador de la pesta a Sant Feliu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Animal Fantàstic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Amir Pnueli

Amir Pnueli (hebreu: אמיר פנואלי‎) fou un informàtic israelià que va guanyar el premi Turing de 1996.
Pnueli va néixer a Nahalal, al Mandat Britànic de Palestina (ara Israel) i es va llicenciar en Matematiques al Technion de Haifa, doctorant-se en matemàtica aplicada a l'Institut Weizmann de Ciències. La seva tesi era sobre el "Càlcul de marees a l'oceà". Va canviar-se a la informàtica quan va fer una estada post-doctoral a la Universitat Stanford. La seva feina en informàtica es va concentrar en la lògica temporal i la verificació de models, en concret sobre les propietats de justícia dels sistemes concurrents.
Va tornar a Israel com a investigador; va ser el fundador i el primer director del departament d'informàtica de la Universitat de Tel-Aviv. Va passar a fer de professor d'informàtica de l'Institut Weizmann el 1981. Des de 1999 fins a la seva mort, Pnueli també tenia un càrrec al Departament d'Informàtica de la Universitat de Nova York, als Estats Units.
Pnueli també va fundar dues empreses de tecnologia al llarg de la seva carrera. Va tenir tres fills, i en el moment de la seva mort, tenia quatre nets.
Pnueli va morir el 2 de novembre de 2009 d'hemorràgia cerebral.

## Premis i honors

* El 1996, Pnueli va rebre el premi Turing per l'obra fundacional en introduir la lògica temporal en la informàtica i per contribucions excel·lents a la verificació de programes i sistemes.
* El 1999, va ser nomenat Associat Estranger de l'Acadèmia Nacional d'Enginyeria dels Estats Units.
* El 2000, va rebre el premi Israel d'informàtica.
* El 2007, va ser nomenat Fellow de l'Association for Computing Machinery.
* L'Institut Weizmann de Ciències presenta una sèrie de conferències anual en honor seu.

## Referències

* 1 2 3 4 Chang, Kenneth «Amir Pnueli, Pioneer of Temporal Logic, Dies at 68». New York Times, 14-11-2009.
* ↑ «NYU Computer Science Professor Amir Pnueli, 68». Dr. Dobb's, 05-11-2009.
* ↑ «NYU Professor Amir Pnueli, 68, Distinguished Computer Scientist». Arxivat de l'original el 9 novembre 2009. [Consulta: 8 novembre 2009].
* ↑ «Israel Prize Official Site (in Hebrew) – Recipient’s C.V.».
* ↑ «Israel Prize Official Site (in Hebrew) – Judges' Rationale for Grant to Recipient».

## Enllaços externs

* Perfil
# Amir Majlis

Amir majlis fou un funcionari seljúcida equivalent al mestre de cerimònies. Era un dels més alts funcionaris seljúcides de l'Àsia Menor.
En el sultanat dels mamelucs l'amir majlis tenia al seu càrrec la vigilància dels metges, oculistes i altres personatges que exercien la medicina, tasca menys important que l'original dels seljúcides.

## Referències

* Schultz, Warren C. "Amīr majlis" Encyclopaedia of Islam, THREE., 2012. Referència. 20 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/amir-majlis-COM_23062>
# Frédéric Krivine

Frédéric Krivine (10 de juliol de 1959, Suresnes, França) és un guionista de televisió francès.

## Biografia

Fill del cirurgià Jean-Michel Krivine i d'Irene Borten-Krivine, estudià a l'institut Condorcet i després al centre de formació de periodistes.
Començà la seva carrera artística amb la publicació de diverses novel·les: Arrêt obligatoire (1986), Un souvenir de Berlin (1990) i Des noires et une blanche (1994).
Es feu guionista de televisió amb les sèries Les Enquêtes de Chlorophylle (1993) i Anne Le Guen (1995), amb els telefilms Les Enfants du mensonge (1996) i Une deuxième chance (2003). El 1997 creà per a France 2 la sèrie PJ.
És autor també de telefilms i sèries com Le Train de 16 heures, de Philippe Triboit, i Nom de Code DP, de Patrick Dewolf.
El 2008 creà a France 3 amb Emmanuel Daucé i Philippe Triboit Un village français, crònica d'una sotsprefectura sota l'ocupació nazi de França. El mateix any creà també la sèrie Duo, una comèdia policíaca de Nicole Flipo i Patrick Volson..

## Referències

* ↑ mini biografia a www.allocine.fr

## Enllaços externs

* https://www.telerama.fr/television/frederic-krivine,-scenariste-dun-village-francais-dans-mes-series,-je-dramatise-lordinaire,n6524465.php
* https://www.letemps.ch/culture/frederic-krivine-village-francais
* https://teleobs.nouvelobs.com/series/20151118.OBS9782/la-fabrique-d-un-village-francais-par-frederic-krivine.html
# Ambroise de Lombez

Ambroise de Lombez (Lombez, 1798 - Luz-Saint-Sauveur, 25 d'octubre de 1778) fou un caputxí francès, confessor de la reina Maria Leszczyńska i mestre d'espiritualitat.

## Biografia

Va començar al seva formació acadèmica a Gimont, i després estudià teologia a Auch, on destacà per la seva aplicació i talent. Amb setze anys entrà a l'Orde dels Frares Menors Caputxins i canvià el seu nom, Jean de Lapeyrie, pel d'Ambroise de Lombez.
Ja d'adult, el destinaren al santuari de Notre-Dame de Médoux, prop de Bagnères-de-Bigorre. L'orde li confià càrrecs de responsabilitat com el de mestre de novicis, definidor provincial, guardià d'Auch, visitador i renovador de la província de París.
El 1769 intervingué amb vigor i prudència en cercles governamentals de París per defensar els religiosos, ja amenaçats de supressió.

## Pensament

Havia experimentat en si mateix i en les ànimes que dirigia els camins de la vida mística, fa girar tota la seva doctrina espiritual al voltant de la pau interior, que s'identifica amb el Regne de Déu en les persones.
Com a director espiritual havia trobat moltes ànimes escrupoloses i plenes d'un temor paralitzant, i per a elles, en particular, escrigué el Tractat de la pau interior, diverses vegades reeditat i traduït a moltes llengües. Hi canta les excel·lències de la pau, hi exposa els obstacles que n'impedeixen l'adquisició i els mitjans per superar-los. La pau interior, diu, fa estable en les persones el Regne de Déu, disposa a les comunicacions divines i permet discernir les mocions del Senyor, és un gran auxili contra les temptacions i ajuda a conèixer-se, conserva la simplicitat i facilita el recolliment. També escrigué Cartes sobre la pau interior i el Tractat de l'alegria de l'ànima, on afirma que l'alegria és font de la pau interior; posseir-la és camí per arribar-hi, i viceversa.
# Daihatsu Move Latte

El Daihatsu Move Latte (ダイハツ・ムーヴ ラテ, Daihatsu Mūvu Rate) és un kei car de la marca japonesa Daihatsu produït entre els anys 2004 i 2009. El Move Latte era una modificació del Move L150, de tercer generació, enfocat cap al públic femení. El successors naturals del Move Latte van ser el Move Conte i el Mira Cocoa. El nom "Latte" del model ve de la paraula llet en italià.

## Descripció general

El Move Latte va ser llançat al mercat el 23 d'agost de 2004. El model compartia motorització i plataforma amb el Move L150 (3a generació), el Mira Gino L650 (2a generació) i amb el Mira L250 (6a generació). El Move Latte estava equipat amb un motor tricilindric de 658 cc atmosfèric o amb turbocompressor que atorgava 58 i 63 cavalls respectivament. Només hi havia disponible una caixa automàtica de quatre velocitats. El 2 de juny de 2005 la marca va presentar dues versions de caràcter "esportiu" anomenades Move Latte Cool i Move Latte Cool Turbo. El 4 de juny de 2007 els models, tant els bàsics com els "cool" van patir una remodelació estètica amb la qual es vendrien fins al març de 2009.

## Referències

* ↑ «Auto News Briefly on Daihatsu Move Latte». Accessmylibrary.com, 30-08-2004. [Consulta: 11 desembre 2011].
* ↑ «ダイハツ / DAIHATSU ムーヴラテ / 軽-RV系 新型自動車カタログ[価格/試乗インプレ/技術開発｜Motor-Fan[モーターファン]]» (en japonès). [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «ダイハツ ムーヴラテの歴代モデル・グレード一覧｜自動車カタログ» (en japonès). [Consulta: 21 desembre 2021].
# Sintagma

Un sintagma és un conjunt de mots que mantenen una relació de significat en el moment de la seva pronunciació o escriptura. Una oració no és una seqüència lineal de paraules, sinó que aquestes hi apareixen formant aplecs que tenen una unitat de funcionament; d'aquests conjunts de mots se'n diu sintagmes. Els sintagmes són les parts en què es pot dividir tota l'oració, i n'admeten de subordinats als principals. A més, són un dels principals objectes d'estudi de la Sintaxi. El terme és propi de l'estructuralisme.

## Estructura dels sintagmes

El "sintagma" és una unitat de funció, és a dir, una o diverses paraules que exerceixen una funció unitària dins de l'oració. Hi ha tants tipus de sintagmes com classes de paraules autònomes, segons sigui el nucli es distingeix entre sintagmes nominals (SN); sintagmes adjectius (SAdj), sintagmes adverbials (SAdv) i sintagmes verbals (SV), constituïts per substantius, adjectius, adverbis i verbs respectivament funcionant com a nuclis (N) del sintagma.

## Relacions sintagmàtiques

Hi ha tres tipus bàsics de relacions sintagmàtiques, tant a dins del mateix sintagma com entre els elements d'una frase: la hipotaxi o subordinació, la parataxi o coordinació i la concordança.
Un sintagma és una unitat gramatical menor que l'oració i major que la paraula. A l'interior del sintagma es donen un seguit de funcions que tenen caràcter secundari respecte de les primàries o sintàctiques que tenen lloc en el marc de cada oració.

## Classes de sintagmes

Els sintagmes presents en la major part de les llengües romàniques són:
* Sintagma nominal (en què el nucli és un nom).
* Sintagma verbal (en què el nucli és un verb).
* Sintagma preposicional (Sintagma Nominal precedit d'una preposició).
* Sintagma adjectival (en què el nucli és un adjectiu).
* Sintagma adverbial (en què el nucli és un adverbi).
Recentment s'han proposat sintagmes que fan referència a la funció i no a la categoria gramatical més notable del grup, així es parla de sintagma determinant, sintagma complement o sintagma de temps, sense que hi hagi unanimitat entre els estudiosos tocant a l'acceptació d'aquests sintagmes.
# Subtònica

En música, la subtònica és el setè grau, possiblement rebaixat, d'una escala, de manera que forma un interval de sèptima menor respecte a la tònica. És doncs, diferent de la sensible, la qual forma un interval de sèptima major respecte a la tònica. Per exemple, en l'escala de la menor, la subtònica és el sol, mentre que la sensible és el sol sostingut. L'acord de subtònica està format pel sol, el si i el re.
En teoria de la música, l'acord tríada major de subtònica se simbolitza per $\flat$VII, i el menor per $\flat$vii. En una tonalitat menor és habitual ometre el símbol del bemoll.
En música clàssica rarament s'usa l'acord de subtònica en tonalitats majors, per bé que forma part dels acords de la tonalitat de la subdominant. En tonalitats menors l'acord de subtònica, malgrat ser-hi diatònic, tampoc no és d'ús molt freqüent com a subtònica, ja que de fet és l'acord de dominant de la tonalitat relativa major. En canvi, la subtònica és bastant usual en pop, rock i jazz.
# Arthur (Nebraska)

Arthur és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 145 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arthur tenia 145 habitants, 62 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 180,6 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.821 $ i la renda mediana per família de 31.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 15.196 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 18,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arthur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arthur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Ateles hybridus

Ateles hybridus és una espècie de mona aranya. Aquest mico del Nou Món és originari de Sud-amèrica, on viu a Colòmbia i Veneçuela. Igual que els altres micos del Nou Món, té els membres llargs i prims i una cua prènsil que li serveix de cinquena extremitat. La cua és flexible i té una molt bona adherència. Aquest animal té un estil de vida estrictament arborícola.
# Avraam Papadopoulos

Avraam Papadopoulos (Melbourne, Austràlia, 3 de desembre de 1984) és un futbolista grec. Va disputar 36 partits amb la selecció de Grècia.

## Estadístiques

Selecció de Grècia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2008 | 3 | 0 |
| 2009 | 7 | 0 |
| 2010 | 12 | 0 |
| 2011 | 7 | 0 |
| 2012 | 4 | 0 |
| 2013 | 1 | 0 |
| 2014 | 2 | 0 |
| Total | 36 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Aýna

Aýna és un poble de la província d'Albacete, situat als últims contraforts de la serra del Segura. Està situat a uns 61 km d'Albacete, on s'accedeix per la CM-3203. Limita amb els municipis de Bogarra, Peñascosa, Alcadozo, Liétor, Elche de la Sierra i Molinicos.
En el municipi, s'hi inclouen les pedanies de Royo-Odrea, La Sarguilla, La Dehesa, El Griego, Moriscote, La Navazuela, La Noguera i El Villarejo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2006 |
| 1.671 | 1.970 | 2.647 | 2.782 | 3.177 | 3.531 | 3.036 | 2.199 | 1.875 | 1.026 | 936 | 877 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Angel Rodriguez | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Dativo Martinez Rodriguez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Dativo Martinez Rodriguez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Emiliano Rodríguez Moreno | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | n/d | n/d | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Galeria d'imatges

* Aýna des del mirador del Diablo
* Voltants d'Aýna des del mirador del Diablo
* Pedania de Royo Odrea
* Pedania de La Dehesa

## Referències

* ↑ «Aýna, un pueblo con acento». La Tribuna de Albacete, 13-01-2011.
# BC Žalgiris Kaunas

El BC Žalgiris Kaunas és un club de bàsquet de la ciutat de Kaunas a Lituània. La temporada 2019-2020 participa en la lliga lituana i en l'Eurolliga.

## Història

El club fou fundat el 1944 i és el més destacat del país per palmarès. Disputa els seus partits al Kaunas Sports Hall, amb capacitat per a 4.500 espectadors. Els seus colors són el verd i el blanc.

## Palmarès

* 2 Eurolliga de bàsquet: 1999, 2009.
* 1 Recopa d'Europa de bàsquet: 1998.
* 1 Mundial de Clubs de bàsquet: 1986.
* 5 Lliga del Bàltic: 2005, 2008, 2010, 2011, 2012
* 1 Copa del Bàltic: 1998.
* 1 NEBL: 1999.
* 29 Lliga lituana de bàsquet: 1946, 1950, 1952, 1953, 1954, 1955, 1958, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017.
* 5 Lliga de bàsquet de l'URSS: 1947, 1951, 1985, 1986, 1987.
* 1 Copa de bàsquet de l'URSS: 1953.

## Jugadors històrics

* Arvydas Sabonis
* Rimas Kurtinaitis
* Modestas Paulauskas
* Saulius Stombergas
* Valdemaras Chomicius
* Sergejus Jovaisa
* Šarūnas Jasikevičius
* Algirdas Brazys
* Martynas Andriuskevicius

## Referències

* ↑ Joan Plaza, campeón de la LKL Arxivat 2013-06-04 a Wayback Machine.(castellà)
* ↑ «LKL 2014/2015 Standings» (en anglès). sportstats.com.
* ↑ «LKL 2015/2016 Standings» (en anglès). sportstats.com. Arxivat de l'original el 2018-01-18. [Consulta: 17 gener 2018].
* ↑ «LKL 2016/2017 Standings» (en anglès). sportstats.com.

## Enllaços externs

* BC Žalgiris Kaunas - Lloc web oficial (lituà)
# Badia d'Onemen

La Badia d'Onemen (rus: Онемен; en txuktxi Онмын, en escriptura no ciríl·lica, Onmin) és una badia del golf d'Anàdir, al mar de Bering. Administrativament pertany al districte d'Anadirski del Districte autònom de Txukotka, a la Federació Russa. No hi ha assentaments a la vora de la badia, excepte Tavaivaam, a l'extrem oriental. Anàdir es troba a l'est, més enllà de la zona de desembocadura.
El nom Onemen deriva de la paraula txuktxi онмын ("profund").

## Geografia

La badia es troba a la riba de les terres baixes d'Anàdir, amb la desembocadura del riu Anàdir a l'oest, l'estuari de l'Anàdir a l'est i la badia de Kantxalan, una petita part de l'estuari de la desembocadura del riu Kantxalan, a la part nord de l'extrem oriental. El riu Velikaia té la seva desembocadura al sud de la badia.
El riu Anàdir desemboca en la part occidental de la badia i el Velikaja en la petita badia Malij Onemen (залив Малый Онемен), sobre el costat meridional. A l'est la badia s'encongeix, trobant el llimen del Kantxalan, on desemboca el riu, i entra en el llimen del Anàdir. En el punt més estret del pas, sobre la riba meridional, es troba la ciutat d'Anàdir. La costa septentrional de la badia és en parts baixa i en altres parts picada. Un promontori s'allarga cap al sud: cap a Kedrovaja Koshka (Кедровая Кошка). Les costes sud-occidentals i sud-orientals són sobretot baixes i pantanoses. No hi ha assentaments al llarg de les costes.
El cap Vexala i el Amerikanskaja Koxka (мыс Вешала i Американская Кошка) són els límits occidentals de la badia Onemen; el cap Nejman i el cap Dlinnij (мыс Неймана i мыс Длинный) són els límits orientals. El cap Nejman és dotat de senyals lluminosos de navegació. A causa dels complicats i freqüents corrents en la zona de la badia es generen ones altes i, pel qual, la navegació és possible només en condicions de temps calmat i en bones condicions de visibilitat.

## Referències

* ↑ Google Earth
* ↑ Леонтьев В. В., Новикова К. А. Топонимический словарь Северо-Востока СССP. 1989. Магадан. Сев.-Вост. комплекс. НИИ. Лаб. археологии, истории и этнографии. p. 292
* ↑ Onemen // Dictionary of the names of hydrographic objects of Russia and other countries - members of the CIS / ed. G.I. Donidze. - M .: Kartgeotsentr - Geodezizdat, 1999. - S. 323. - ISBN 5-86066-017-0 .
* ↑ Porta il nome di Karl Karlovič Nejman, uno dei partecipanti alla spedizione in Siberia di Gergard Ljudvigovič Majdel' (1868-1870).
* ↑ Леонтьев В. В., Новикова К. А. editor=. Топонимический словарь Северо-Востока СССР (en rus), 1989, p. 292.
* ↑ ГУНиО МО СССР, Лоция реки Анадырь, 1987