OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiandrogen

Un antiandrogen o antagonista androgen és aquell fàrmac que realitza una supressió hormonal capaç de prevenir o inhibir els efectes biològics dels andrògens o hormones sexuals masculines en les respostes normals dels teixits corporals a aquestes hormones. Els antiandrògens actuen normalment blocant els receptors d'andrògens, competint d'aquesta manera amb els llocs d'unió a la superfície de les cèl·lules, obstruint literalment la funció dels andrògens.

## Usos dels antiandrogens

Els antiandrogens s'indiquen per a tractar diverses malalties i d'altres situacions no estrictament mèdiques:
* Agents antineoplàstics, com a pal·liatius, adjuvants o tractament hormonal neoadjuvant en cas de càncer de pròstata.
* Hiperplàsia prostàtica benigna (engrandiment de la pròstata).
* Acne vulgar.
* Alopècia androgènica.
* Hirsutisme.
* Sovint són emprades també com a mètode anticonceptiu en homes cisgènere.
* Per tal de prevenir o contrarestar el procés habitual de masculinització corporal en casos de dones transgènere.
* Per a prevenir símptomes associats a un dèficit de testosterona, com els fogots, després d'una castració.
* Sovint estan indicats per a tractar trastorns sexuals greus, com la hipersexualitat o desig sexual excessiu i desviacions sexuals, especialment parafílies.
L'administració d'antiandrògens en homes pot provocar una disminució o augment en el desenvolupament o involució dels caràcters sexuals secundaris en homes, reduint l'activitat o funció dels òrgans sexuals accessoris, i hiposexualitat, com disminució dels desig sexual o libido.
El terme resposta de retirada d'antiandrogens, descriu la situació mèdica que té lloc quan les cèl·lules canceroses adaptades a l'administració de l'antiandrogen i que ja no responen, comencen a patir els efectes antiandrògens després del retirar-los.
El bloqueig androgen complet o màxim és l'associació d'antiandrogen amb un anàleg del factor alliberador de gonadotropina.

## Principis actius antiandrògens

Hi ha molts fàrmacs amb activitat antiandrogènica, entre ells:
* Acetat de ciproterona
* Bicalutamida
* Dutasterida
* Espironolactona (tot i que emprada principalment com a diürètic)
* Finasterida
* Flutamida
* Ketoconazole (tot i que emprat principalment com a antifúngic)
* Nilutamida
# Garden Ridge

Garden Ridge és una ciutat del Comtat de Comal a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.882 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Garden Ridge tenia 1.882 habitants, 704 habitatges, i 622 famílies. La densitat de població era de 92,2 habitants per km².
Dels 704 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 83,7% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 11,6% no eren unitats familiars. En el 9,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 18,3% entre 25 i 44, un 40,1% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
Entorn de l'1,6% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Garden Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Garden Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Garden Ridge de la Handbook of Texas Online
* Garden Ridge - Lloc web oficial
* http://www.comalisd.org/
# Miguel Ángel Estrada Cobeña

Miguel Ángel Estrada Cobeña (Madrid, 16 de juny de 1950) és un exjugador de bàsquet espanyol que va jugar a la Lliga Espanyola. Amb 2,07 metres d'altura, jugava en la posició de pivot. És el germà del també jugador professional Gregorio Estrada.
S'inicia en el bàsquet als 15 anys. La temporada 1966-1967 juga en els juvenils del Reial Madrid durant 3 mesos, i també juga al Vallehermoso. L'any següent fitxa per l'Estudiantes, guanyant el campionat juvenil juntament amb companys com Gonzalo Sagi-Vela i el seu germà Gregorio Estrada. Juga durant tres anys en el primer equip de l'Estudiantes, i per a la temporada 1971-1972 fitxa pel Club Joventut de Badalona, on juga 5 anys, coincidint amb jugadors importants com Alfonso Martínez, Enric Margall, Nino Buscató, i amb Josep Lluís com a entrenador. Després de tenir ofertes del Reial Madrid i del FC Barcelona, fitxa pels blaugranes, jugant dos anys amb l'equip culer. Els seus següents equips van ser el Bàsquet Manresa (2 anys) i el Círcol Catòlic (1 any), amb una breu experiència a les Canàries compatibilitzant bàsquet i treball. Va tenir un paper important en la plata de l'Eurobasket de l'any 1973, realitzant una gran actuació contra l'URSS.

## Referències

* ↑ «Miguel Ángel Estrada Cobeña». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Espín, Manuel «Nuestros ases: Miguel Ángel Estrada». Mundo Deportivo, 13-12-1976 [Consulta: 17 maig 2018].
# Fortalesa de Vaxholm

La fortalesa de Vaxholm és una fortificació històrica a l'illa de Vaxholmen a l'arxipèlag d'Estocolm just a l'est de la ciutat sueca de Vaxholm. S'accedeix a la fortalesa amb el ferri Kastellet, un ferri de cable elèctric que travessa el canal des de la ciutat de Vaxholm.
El 1970 es va utilitzar com a localització de pel·lícules per a la fortalesa dels pirates de Pippi als Mars del Sud. Es pot veure una vista panoràmica del castell des del ferri de cotxes que recorre la curta distància entre Vaxholm i l'illa de Rindö.

## Història

La fortalesa va ser construïda originalment per Gustav Vasa el 1548 per defensar Estocolm dels atacs de vaixells des de l'est. Aquest fort de fusta va ser substituït per una torre de pedra durant el regnat de Johan III.
La major part de l'estructura actual data de 1833-1863. El seu disseny es va inspirar en les idees sobre fortificacions proposades pels enginyers francesos Marc René Montalbert i Lazare Carnot. Els presoners de guerra russos van ser utilitzats en part per construir la fortalesa. El tram d'aigua sota l'edifici era la principal ruta marítima cap a Estocolm. D'aquesta manera, la fortalesa estava situada estratègicament per defensar la ciutat dels atacs navals. Els danesos la van atacar el 1612 i la marina russa al 1719.
Des de mitjans del segle xix, la seva importància militar ha cessat. El fort s'havia tornat tan feble que es deia que el gran mariscal de camp prussià von Moltke només el van veure somriure dues vegades: una, quan li van dir que la seva sogra havia mort, i una altra, quan va veure el fort de Vaxholm. Actualment, és la seu del Vaxholm Fortress Museum.

## Referències

* ↑ Lloyd, E. M.. Vauban, Montalembert, Carnot: Engineer Studies. Londres: Chapman and Hall, 1887, p. 183–195.
* ↑ Duffy, Christopher. Fire and Stone: The Science of Fortress Warfare 1660–1860, 1996. ISBN 9780785821090.

## Enllaços externs

* Vaxholm Fortress – Lloc oficial (in English)
* Vaxholm Fortress a NortFort.ru (in English)
# Gabriel González Taltabull

Gabriel González Taltabull (Jerez de la Frontera, 1892 - Sevilla, 9 de juliol de 1938) va ser un periodista i polític espanyol, membre del Partit Republicà Radical i d'Unió Republicana. Va morir assassinat pels franquistes en 1938.

## Biografia

Proclamada la Segona República, va ser nomenat governador civil de Guadalajara el 17 d'abril de 1931 fins al 20 de maig, moment en el qual va ser nomenat per al mateix càrrec en la província de Cadis, sent rellevat un any més tard. El 1933 va ser nomenat membre del Tribunal de Garanties Constitucionals, enfront del socialista Manuel Martínez Pedroso. Afí a Diego Martínez Barrio, es va unir a ell quan va crear el Partit Radical Demòcrata, més tard cofundador d'Unió Republicana. Taltabull es va convertir, així, en líder de la nova formació a la província de Cadis. Es va presentar en la candidatura del Front Popular a les eleccions de 1936, sent escollit diputat amb 98.296 vots.
En el moment del cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil es trobava a Sevilla, aconseguint fugir de la repressió deslligada per Queipo de Llano gràcies al sacerdot Francisco Carrión Mejías (confessor de Blas Infante) qui el va amagar en un refugi de sacerdots i, més tard, a casa d'un funcionari. Al mateix temps, sota les ordres de Queipo de Llano, el Diario de Cádiz va fer públiques les llistes de maçons que havien estat robades pels revoltats de les seus de la lògies. Taltabull va aparèixer en la del 17 de setembre, publicada tant amb el seu nom real com amb el seu nom simbòlic dins de la lògia: Shopenhauer.
Taltabull, assabentat, va romandre amagat vint-i-dos mesos fins que li va arribar una carta d'un amic que li proposava ajudar-lo a fugir, citant-lo al port de Sevilla. No obstant això la carta era una falsificació, estratagema d'un grup falangista, i va ser detingut en arribar al port sevillà el 14 de maig de 1938. Va ser afusellat en aplicació del bàndol de guerra de Queipo de Llano el 9 de juliol d'aquest any. El 1940, l'ajuntament gadità va informar sobre Taltabull com a maçó i responsable polític a Cadis al jutjat de Responsabilitats Polítiques, indicant que desconeixia el seu parador.

## Enllaços externs

* Pettenghi Lachambre, José Aquiles. Detrás del Silencio. El Trágico Destino de los Gobernadores Civiles de Cádiz en la II República. Artepick TM, 2009, p. 64-68. ISBN 9788493679903.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà).
# Mikołaj Gomółka

Mikołaj Gomółka (Sandomierz, c. 1535 $^{(Gregorià)}$ - Yazlovets, 1609) fou un compositor renaixentista polonès, i membre de la cort reial de Sigismund II August, on fou cantant, flautista i trompetista.
Gomółka va néixer a Sandomierz. Entre 1545 i 1563 es va allotjar a la cort reial, on va aprendre a tocar la flauta, el 'sztort' (un antic instrument de vent polonès, prototip del fagot), el violí i el llaüt, i després es va convertir en músic de capella reial. amb plens drets. Després d'haver abandonat la cort va complir diverses funcions socials i legals a Sandomierz; durant un cert temps va romandre a la cort del bisbe de Cracòvia Piotr Myszkowski (a qui va dedicar la seva obra "Melodies pel salteri polonès"); va realitzar investigacions mineres a prop de Muszyna i també va romandre a la cort de Jan Zamoyskia Cracòvia, on encara vivia el 30 d'abril de 1591; aquesta és la darrera data coneguda de la seva vida.
L'única obra conservada de Gomółka és una col·lecció de 150 composicions independents del text del Salteri de David de Jan Kochanowski, per a un cor mixt no acompanyat de quatre parts. La música està totalment subordinada als continguts i a la capa expressiva del text; il·lustra l'estat d'ànim o les paraules particulars mitjançant dispositius musicals. En algunes obres, el compositor aplica ritmes de dansa característics de la canzonetta. Les "Melodies per al Salteri polonès" són un valuós monument de la cultura polonesa antiga que mostra els èxits laics del Renaixement adaptats a les condicions poloneses.

## Música

"Melodies per al Saltiri polonesa" ("Melodiae na Psałterz polski") de Mikołaj Gomolka es va registrar el 1996 en CD per la música antiga instruments medievals de Varsòvia Music Society conjunt-DA Nova i Conjunt Vocal Il Canto. CD va aconseguir adjudicació de la indústria musical polonesa Fryderyk en la categoria de música primerenca el 1996.

## Referències

* ↑ Ars Nova, "Melodiae na Psałterz polski", CD, DUX Producció de gravació 1996, 2005
* ↑ Llista d'Ars Nova LP`s.
# Francesco Ginanni

Francesco Ginanni (Pistoia, Toscana, 6 d'octubre de 1985) és un ciclista italià, professional des del 2008 al 2012.
En el seu palmarès destaquen les victòries al Giro del Vèneto i la Tre Valli Varesine de 2008. Aquests bons resultats li serviren per acabar en la 8a posició final de l'UCI Europe Tour d'aquell any.

## Palmarès

* 2006
** 1r a la Milà-Busseto
** 1r al Giro del Valdarno
** Vencedor de 2 etapes del Giro de la Toscana sub-23
* 2007
** 1r al Giro del Casentino
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de Portugal
* 2008
** 1r als Tre Valli Varesine
** 1r al Giro del Vèneto
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 2009
** 1r al Trofeu Laigueglia
** 1r al Gran Premi de la Insubria
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 2010
** 1r al Trofeu Laigueglia

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-03-23 a Wayback Machine. (italià)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Mugilla

Mugilla (en llatí: Mugilla) va ser una antiga ciutat del Latium, esmentada només per Dionís d'Halicarnàs, que esmenta als mugillani (Μογιλαίνους) entre els pobles conquerits per Coriolà, al front de l'exèrcit volsc. Parla dels albietes, també desconeguts, i dels ciutadans de Pollusca i Corioli, i se suposa que Mugilla probablement era no gaire lluny d'aquestes ciutats. El nom no apareix ni tan sols a la llista de Plini el Vell de ciutats desaparegudes del Latium. Sembla que el cognomen de Mugillanus que portava una branca patrícia de la gens Papíria, provenia d'aquesta ciutat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mugilla». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juny 2023].
# Francesc Micheli i Jové

Francesc Micheli i Jové va ser alcalde de Sant Adrià de Besòs entre 1931 i 1934.
Nét d'un immigrant italià, era nascut al municipi lleidatà de Seròs el 1902, va arribar a Sant Adrià el 1926 on treballaria com a mecànic a la fàbrica CELO. Més endavant, ja als anys 30, la família obriria un estanc. Micheli era militant d'ERC.
Després de les eleccions municipals d'abril de 1931 i la proclamació de la Segona República Espanyola, Micheli fou escollit Tinent d'alcalde del primer govern local republicà. El 24 d'octubre del mateix any l'alcalde Gimeno dimiteix pressionat per les discussions internes promogudes pel mateix Micheli, que serà qui el substitueixi en el càrrec. Les eleccions municipals de 1934 ratificarien Micheli a l'alcaldia.
Durant els fets del 6 d'octubre d'aquell any, Micheli proclamaria la República Catalana des del balcó de l'Ajuntament de Sant Adrià, donant suport a la proclamació de l'Estat Català de Companys. Com a tant altres llocs, després d'uns dies, la revolta va ser sufocada per les forces armades i l'alcalde Micheli va ser detingut junt amb altres regidors i tancats al vaixell - presó Argentina. El 27 de desembre van quedar en llibertat provisional.
Arrel de la destitució del govern municipal el ple escull un nou alcalde, Manuel Barraceta, que seria substituït posteriorment per Enric Algueró fins que el febrer de 1936, després de la victòria del Front Popular a les eleccions legislatives, els membres del govern local anterior, liderats per Francesc Micheli, reclamen restituir l'Ajuntament de 1934 i així Micheli torna a l'alcaldia fins al maig del mateix any, moment en què va presentar la seva dimissió i fou substituït per Mateu Viura.
Durant la Guerra Civil, marxa una temporada a Sort i també lluità al front de Terol. El 1939 fuig cap a França on passaria un temps al camp de Saint-Ciprien fins que va aconseguir una feina en una fàbrica de motors d'avió. El 1940 la seva família també aconsegueix travessar la frontera i unir-se a Micheli. Al cap de poc, el 1941 decideixen tornar a Espanya on ell és detingut just travessar la frontera. Va passar dos mesos a la presó Model de Barcelona fins que va ser deixat en llibertat. Després de passar per diverses feines va crear la petita empresa Manufacturas Metálicas F. Micheli.
Va morir el dia 11 de novembre de 1989 a Sant Adrià, on hi ha una plaça que porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 Martínez Barceló, Pep. L'Ajuntament republicà i els seus alcaldes : Sant Adrià de Besòs. [l'Ajuntament], 2006.
* 1 2 3 Márquez Berrocal, Manuel. Sant Adrià de Besòs 1900-1939. Sant Adrià de Besòs: Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, Març 2020. ISBN 978-84-09-18706-5.
# Missy-aux-Bois

Missy-aux-Bois és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 103 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Missy-aux-Bois era de 103 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família i 4 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 14 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Missy-aux-Bois el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 52 eren actives i 15 eren inactives. De les 52 persones actives 48 estaven ocupades (29 homes i 19 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Missy-aux-Bois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Missy-aux-Bois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Montoliu (Droma)

Montaulieu és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montaulieu era de 74 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família i 24 eren segones residències. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien una cambra, 1 en tenia dues, 10 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montaulieu el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 36 eren actives i 9 eren inactives. De les 36 persones actives 27 estaven ocupades (13 homes i 14 dones) i 9 estaven aturades (6 homes i 3 dones). De les 9 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Montaulieu hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 33 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montaulieu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montaulieu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Model Deal–Grove

El model Deal-Grove descriu matemàticament el creixement d'una capa d'òxid a la superfície d'un material. En particular, s'utilitza per a predir i interpretar l'oxidació tèrmica del silici en la fabricació de dispositius semiconductors. El model va ser publicat per primera vegada l'any 1965 per Bruce Deal i Andrew Grove de Fairchild Semiconductor, basant-se en el treball de Mohamed M. Atalla sobre la passivació de superfícies de silici per oxidació tèrmica als laboratoris Bell a finals dels anys 50. Això va servir com un pas en el desenvolupament de dispositius CMOS i la fabricació de circuits integrats.
El model suposa que la reacció d'oxidació es produeix a la interfície entre la capa d'òxid i el material del substrat, més que entre l'òxid i el gas ambient. Així doncs, considera tres fenòmens que pateix l'espècie oxidant, en aquest ordre:
* Es difon des de la major part del gas ambiental fins a la superfície.
* Es difon a través de la capa d'òxid existent fins a la interfície òxid-substrat.
* Reacciona amb el substrat.
El model suposa que cadascuna d'aquestes etapes transcorre a una velocitat proporcional a la concentració de l'oxidant. En el primer pas, això significa la llei d'Henry ; en el segon, la llei de difusió de Fick ; en el tercer, una reacció de primer ordre respecte a l'oxidant. També assumeix condicions d'estat estacionari, és a dir, que no apareixen efectes transitoris.

## Referències

* ↑ Deal, B. E.; A. S. Grove Journal of Applied Physics, 36, 12, 01-12-1965, pàg. 3770–3778. Bibcode: 1965JAP....36.3770D. DOI: 10.1063/1.1713945.
* ↑ Yablonovitch, E. Science, 246, 4928, 20-10-1989, pàg. 347–351. Bibcode: 1989Sci...246..347Y. DOI: 10.1126/science.246.4928.347. ISSN: 0036-8075. PMID: 17747917. «Beginning in the mid-1950s, Atalla et al. began work on the thermal oxidation of Si. The oxidation recipe was gradually perfected by Deal, Grove, and many others.»
* ↑ Liu, M.; Peng, J.; etal Theoretical and Applied Mechanics Letters, 6, 5, 2016, pàg. 195–199. arXiv: 1911.08908. DOI: 10.1016/j.taml.2016.08.002 [Consulta: free].
* ↑ «2.6 The Deal-Grove Model» (en anglès). https://www.iue.tuwien.ac.at.+[Consulta: 4 juliol 2022].