OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Skáldatal

Skáldatal (o el catàleg dels poetes) és una obra anònima curta de prosa en nòrdic antic. Es conserva en dos manuscrits: DG 11, o Codex Uppsaliensis, que és un dels quatre manuscrits de la edda prosaica (primera dècada del segle XIV), i AM 761 a 4t (sobre 1700), que també conté altres poemes skàldics.
L'obra relaciona poetes de la cort, els skalds sota protecció dels cabdills escandinaus des de temps llegendaris fins finals del segle xiii amb algunes notes sobre alguns d'aquests.
El treball generalment coincideix amb el que ja es sabia sobre poetes de la cort en altres fonts contemporànies i, en alguns casos, hi ha constància de més poetes que es llistaren de cert cabdill que apareix en la Skáldatal tot i que en altres casos, els poetes que apareixen són desconeguts.

## Referències

* ↑ http://www.skaldic.arts.usyd.edu.au/db.php?table=texts&id=10723 Arxivat 2007-06-26 a Wayback Machine.
# Adane Girma

Adane Girma (Awasa, 25 de gener de 1985) (amàric አዳነ ግርማ) és un exfutbolista etíop de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Etiòpia.
Pel que fa a clubs, destacà a Awassa City FC i Saint-George SA.

## Referències

* ↑ «Ethiopia vs. Madagascar». Soccerway, 08-10-2011. [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ «Malawi through to Cecafa quarters». SuperSport, 02-12-2011 [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ Adane Girma Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Nations Cup 2013: Ethiopia name squad». BBC Sport, 02-01-2013.
* ↑ «Champions St.George dominate Ethiopia AFCON squad». Ethiosports.com, 02-01-2013. [Consulta: 21 gener 2013].
* ↑ Adane Girma a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ginecologia

Ginecologia significa literalment La ciència de la dona, però en medicina aquesta és l'especialitat mèdica que tracta les malalties del sistema reproductor femení (úter, vagina i ovaris). La majoria dels ginecòlegs a més a més tenen l'especialitat d'obstetrícia.

## Enllaços externs

* Ginecologia - Ginecologia portal de Bulgària, octubre 30, 2009
* Sexologia - Sexologia portal de Bulgària, octubre 30, 2009
# Denís Galimziànov

Denís Ramilièvitx Galimziànov (en rus: Денис Рамильевич Галимзянов i sovint transcrit com a Denis Galimzyanov) (Iekaterinburg, 7 de març de 1987) és un ciclista rus, professional des del 2006 al 2012.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de Pequín de 2011, i la París-Brussel·les del mateix any.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Way to Pekin
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2007
** 1r a la Mayor Cup
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Hainan
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de Sotxi
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou
** Vencedor d'una etapa al Tour de Berlín
* 2008
** 1r als Cinc anells de Moscou i vencedor de 4 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa al Baltyk-Karkonosze Tour
** Vencedor d'una etapa al Tour of Sotxi
* 2011
** 1r a la París-Brussel·les
** Vencedor d'una etapa al Tour de Pequín i 1r de la classificació per punts
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de La Panne
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 2012
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe

### Resultats al Tour de França

* 2011. Fora de control (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. No surt (14a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ficus benghalensis

Ficus benghalensis, el banià d'Índia, és una espècie de gran arbre del gènere de la figuera (Ficus). És una planta nadiua del subcontinent indi. Ficus benghalensis produeix arrels aèries.

## Ecologia

Les seves figues són menjades per ocells i animals. Les llavors són dispersades pels ocells passant pel seu sistema digestiu i millorant així la germinació.

## Significat cultural

Aquest arbre es considera sagrat a l'Índia, fa molta ombra i és plantat en moltes carreteres. És l'arbre nacional de l'Índia.
És l'arbre més gros del món quan se'n té en compte la superfície de la capçada. Un individu, Thimmamma Marrimanu, a Andhra Pradesh, ocupa una superfície de 19.107 metres quadrats, i és així l'arbre de més volum de capçada del món.

## Referències

* ↑ Midya, S.; R. L. Brahmachary (1991) The Effect of Birds Upon Germination of Banyan (Ficus bengalensis) Seeds. Journal of Tropical Ecology. 7(4):537-538.
* ↑ Simoons, F.J.. Plants of Life, Plants of Death. University of Wisconsin Press, 1998. ISBN 9780299159047.
* ↑ «National Tree». Govt. of India Official website.

## Enllaços externs

* Bar or Bargad Ficus benghalensis L., hort.purdue.edu.
* Ficus benghalensis in Himalayas, Nepal. Photo.
# Paradoxophyla

Paradoxophyla és un gènere de granotes de la família Microhylidae que es troba a Madagascar.

## Taxonomia

* Paradoxophyla palmata
* Paradoxophyla tiarano

## Referències

* IUCN (anglès)
# Moscatell de l'Empordà

El Moscatell de l'Empordà és un vi dolç natural elaborat amb raïm moscatell veremat molt tard (mitjan octubre). És de color groc amb tons llimona.
S'elabora principalment amb les varietats garnatxa blanca, garnatxa roja, moscat d'alexandria, i moscat de Frontignan. La garnatxa del Penedès i de l'Empordà son varietats de raïm que compten amb referències mes antigues en llengua catalana.
Destaquen les aromes de flors blanques i de roses amb delicades notes de cítrics, mel i espècies. De gust rodó i vellutat, untuós i dolç però mai apegalós. Ben estructurat i amb un bon equilibri entre l'acidesa i la dolçor, que ajuda a una llarguíssima persistència de sabors perfectament lligats amb les primeres aromes trobades al nas.
Té diferents possibilitats de maridatge, tant en el seu vessant més tradicional (fruits secs, galetes, pastisseria…) com en l'avantguarda de la gastronomia (foies, formatges blaus, etc.).

## Referències

* ↑ «DO Empordà». incavi.gencat.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Denominació d'origen Empordà». tastantcatalunya.cat. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Serra Pumarola, Simó «Peculiaritats del terrer de l'Empordà». Dossiers Agraris, 25-11-2015, pàg. 31–44. ISSN: 2013-9500.
* ↑ Blanch i Dalmau, Josep «Algunes referències històriques de la varietat garnatxa a l'Empordà». Dossiers agraris, 18, 25-11-2015, pàg. 9–18. ISSN: 2013-9772.
* ↑ Guerra Kolesnik, Yulia «El pes dels vins de la D.O Empordà en els restaurants de l’Empordà i Girona». Treballs de Fi de Grau - Turisme. Universitat de Girona, 01-06-2018.

## Vegeu també

* Garnatxa de l'Empordà
* DO Empordà
* Moscat de Ribesaltes
* Malvasia de Sitges
* Vi de Banyuls
* Vi de Maurí
* Mistela
* Vi dolç de raïm sobremadurat
* Vi dolç natural
* Fondellol
* Vi ranci
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Manuel Hedilla

Manuel Hedilla Larrey (Ambrosero, avui Bárcena de Cicero, Cantàbria, 1902 - Madrid, 4 de febrer de 1970) va ser un polític falangista espanyol.
Obrer maquinista, va ingressar el 1934 a Falange Española, i fou designat cap local de Renedo de Piélagos, càrrec en el qual va desenvolupar gran activitat de proselitisme. El març de 1935,durant una visita de José Antonio a Santander va ser nomenat cap provincial de Falange. El novembre de 1935 va ser nomenat Conseller Nacional de FE.
El maig de 1936 es va entrevistar amb el general Mola i posteriorment va participar en els preparatius de la revolta del 18 de juliol de 1936 a Galícia. L'agost de 1936, ja a Burgos i davant l'estada a la presó, a la zona republicana, de José Antonio, es converteix de facto en el cap nacional de Falange. Després d'una reunió a Valladolid en la qual es crea la Junta de Comandaments Provisionals, el 2 de setembre de 1936, Hedilla n'és confirmat com a cap. Pel que sembla per encàrrec de José Antonio, es prepara per reorganitzar els quadres falangistes per a la seva integració en la revolta militar. Actuava amb el pseudònim de Pasavan.
No obstant això, les seves activitats aixecaren recels que ni ell mateix sospitava. Després d'un incident protagonitzat a Salamanca la nit del 16 d'abril de 1937 per membres de diferents corrents existents dins de Falange, de resultes dels quals va haver-hi dues morts, la Caserna General de Franco es va alarmar i va decidir dur endavant un pla que ja venia preparant-se sota la inspiració d'alts comandaments militars i del cunyat de Franco, Ramón Serrano Súñer: la creació d'un gran partit únic. Així el 19 d'abril de 1937 Hedilla és sorprès pel Decret d'Unificació amb els tradicionalistes i sota la prefectura de Franco. Aquesta fusió, encara que va assolir la tranquil·litat política en la zona nacionalista, va suposar, de fet, la desaparició de la Falange Española tal com la concebia José Antonio. Hedilla no va admetre la prefectura de la Junta Política de FET y de las JONS que per decret de 22 d'abril li va atorgar Franco. L'ala d'Hedilla, segons l'historiador Francisco Blanco, era la més pròxima al nacionalsocialisme alemany.
Detingut el 25 d'abril de 1937, sota l'acusació, mai provada, d'haver conspirat contra el Caudillo, va ser condemnat a mort. Per intercessió de Ramón Serrano Súñer en persona i de l'ambaixador d'Alemanya se li va commutar la pena, i fou bandejat a Canàries. Després d'haver perdut la seva esposa, que va sofrir un trastorn mental provocat per la injustícia de la condemna, recobra la llibertat el 1941 i es trasllada a Mallorca. Hedilla, d'acord amb Narciso Perales, fundarà el Frente Nacional de Alianza Libre. A la fi dels seixanta va ser l'eix d'un corrent polític que, després de la seva mort el 1970, s'organitzaria el 1977 com Falange Española de les JONS (auténtica). Després de la desaparició d'aquest partit, el 2002 sorgí Falange Auténtica, actuals seguidors del corrent hedillista.
# Ad Astra

«Ad Astra» té aquests significats:
Ad astra és una frase llatina que significa "cap als estels".
Ad astra pot fer referència a:
* Ad Astra (revista), publicació oficial de la National Space Society
* Ad Astra (film), una pel·lícula de thriller de ciència-ficció nord-americana del 2019

## Vegeu també

* Per aspera ad astra, una frase llatina relacionada
# Gineceu (cambra)

Un gineceu (en grec antic γυναικεῖον literalment «cambra de les dones») o la gineconitis (γυναικωνῖτις, «habitacions de les dones») era una sala, habitació o apartament que posseïen les grans cases de l'antiga Grècia, per a ús exclusiu de les dones de la casa: dones, filles, servents. Preferiblement aquestes estances eren a la segona planta o a la zona més interior. Aquesta sala era la contraposició a l'andró, les sales reservades als homes.
Els grecs donaven aquest nom a l'habitació de les dones que generalment ocupaven la part alta, en un lloc allunyat dels carrers i de les parts obertes de la casa, quedant els pisos baixos per als homes, però en els temps de més cultura, quan les cases van ser construïdes amb més esplendidesa, es reservava a les dones una habitació retirada al mateix pis que els homes. Les cases eren molt espaioses, especialment a les grans ciutats i es dividien en dues parts. L'ocupada pels homes es trobava davant i era anomenada andronitis, la de les dones estava enrere i era el gineceu o gineconitis.
Les dones portaven vida molt allunyada, sortien poc de casa i se les vigilava molt, sent així molt pudoroses, dòcils i submises. Per la porta principal s'entrava al thyrorcion, corredor llarg. En un extrem es trobava l'habitació del porter i a l'altre hi havia les cavallerisses. La porta de cada casa estava adornada amb un Apol·lo Lixias i un Hermes o Mercuri. El gineceu estava precedit d'un vestíbul o peristil, és a dir, un pati de columnes i pòrtics, menys al costat del Migdia la porta central, adornada amb anta, espècie de pilastres, donava entrada al pastes, que era un vestíbul petit molt adornat. Del vestíbul es passava per la porta de davant a l'entrada a l'acus, sala on la senyora passava el dia ocupada en les seves tasques. Les portes laterals del vestíbul conduïen al Thalamus o dormitori i a l'amphi-Thalamus o avantcambra on eren les esclaves. Al voltant del peristil hi havia altres estances per menjar i dormitoris per les esclaves.
Una secció del palau imperial de Constantinoble durant l'Imperi Romà d'Orient es coneixia com a ginaikonitis i estava reservada a les dones. Tenia els seus propis ritus i processons cerimonials, a més de les seves pròpies dinàmiques polítiques.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.258. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* 1 2 Blundell, Sue. Women in ancient Greece. Londres: British Museum Press, 1995, p. 183-186. ISBN 9780714112961.
* ↑ Procopi. De aedificiis conditis I, 1,58
* ↑ Pau el Silenciari. Descriptio ecclesiae sanctae Sophiae, 389, 587

## Vegeu també

* Andró (cambra)
# Foidita tefrítica

Les foidites tefrítiques són roques ígnies volcàniques alcalines constituïdes per feldespatoides (entre un 60 i un 90%) i plagiòclasi. És definida modalment al camp 15b del diagrama QAPF de Streckeisen. Es distingeix de la foidita basanítica perquè conté menys del 10% d'olivina modal. És possible canviar el terme tot exposant l'espècie de feldspatoide dominant; per exemple: leucitita tefrítica, nefelinita tefrítica, etc.

## Referències

* ↑ «Foidita tefrítica». Diccionari de geologia. [Consulta: 9 novembre 2017].
# Paradoxophyla palmata

Paradoxophyla palmata és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cadle, J. & Vences, M. 2004. Paradoxophyla palmata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Igualtat salarial

La igualtat salarial és el concepte dels drets laborals que els individus del mateix lloc de treball reben el mateix sou (igual salari per igual treball). S'utilitza més habitualment en el context de la discriminació sexual, en relació amb la diferència salarial de gènere. La igualtat salarial es refereix a tota la gamma de pagaments i beneficis, inclosos el salari bàsic, els pagaments no salarials, les bonificacions i els subsidis. Alguns països s'han avançat més ràpidament que d'altres per abordar la igualtat salarial.

## Referències

* ↑ «Equal Pay and Compensation Discrimination». www.eeoc.gov. [Consulta: 27 març 2018].
# Soum de Ramond

El Soum de Ramond o pic d'Anyiscle és una muntanya de 3.254 m d'altitud, amb una prominència de 88 m, que es troba al massís del Mont Perdut, a la província d'Osca (Aragó). El pic porta aquest nom en honor del pirineista Louis Ramond de Carbonnières. La primera ascensió documentada la van realitzar guies de muntanya el 6 d'agost de 1802.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Coll, Xavier; Coll, Joan. Ordesa Vignemale Mte Perdido, Esc. 1:40.000. 4a. ed.. Granollers: Editorial Alpina, 1976 (E-25). ISBN 84-7011-067-5.
# Msabbaha

* No s'ha de confondre amb Misbaha.
La msabbaha (àrab: مسبحة, musabbaḥa, també romanitzat musabaha, literalment ‘natació’) és una variació de l'hummus, popular al Xam. A Galilea també es coneix com a mashausha (àrab: مشوشة, maxawxa).

## Ingredients

La principal diferència entre la msabbaha i l'hummus és la textura. En contrast amb l'hummus, els cigrons aquí romanen senceres. Igual que el hummus, es menja amb pa de pita fresc.
La base del plat és la balila: cigrons cuits i calents a la seva pròpia aigua amb una mica de comí, julivert picat i suc de llimona. A vegades s'aboquen sobre la balila pinyons fregits en oli d'oliva o samneh (mantega clarificada). Altres variants inclouen tahina i all picat.
Una variant de la msabbaha, popular a Damasc actualment, serveix cigrons i tahina amb mantega fosa, magrana o suc de llimona, i festucs o pinyons.
A Israel es coneix com a masabacha o mashawsha (hebreu: מסבחה‎) i sovint se serveix amb un condiment de salsa calenta al costat de plats secundaris. També es ven envasada.

## Referències

* ↑ Marks, Gil. Encyclopedia of Jewish Food (en anglès). Wiley, 2010. ISBN 9780470943540.
* ↑ Shooky Galili «Land of hummus and pita (a hummus glossary)» (en anglès). Ynetnews, 31-05-2007.
* ↑ Grehan, James. Everyday life & consumer culture in 18th-century Damascus (en anglès). University of Washington Press, 2007, p. 107. ISBN 9780295801636.
* ↑ Haim Handworker «זה לא סתם חומוס, זה הומוס (Això no és només hummus, això és hummus)» (en hebreu). Haaretz, 12-05-2004.

## Vegeu també

* Fasole bătută
* Hummus
# Gerro

* No s'ha de confondre amb gerra.
Un gerro, pitxer, pitxell, la setra (al País Valencià i tortosí), sitra (Rosselló, Empordà) o el cadaf (a les Balears) és un envàs de forma elegant muntat sobre un peu que pot o no contenir una nansa. En el seu origen, el gerro es diferenciava de la gerra en el fet que, mentre el primer tenia una nansa, la segona en portava dues. El gerro s'emprava per servir l'aigua a taula. Benvenuto Cellini va dibuixar i cisellar gerros que són veritables obres mestres, entre els quals és cèlebre el que representa el combat entre Centaures i Làpites. Els gerros de premi, que són de forma molt esvelta, tenen per complement un plat en el fons del qual hi ha un disc de lleuger relleu que serveix de complement al gerro. Avui s'empra més la forma de copa i, naturalment, ha cedit el nom a aquests trofeus. En totes les èpoques s'han fabricat i en l'actualitat es fabriquen gerros d'or o de plata, alguns ornamentats amb pedreria. El gerro és el vas decoratiu per excel·lència i es presta admirablement a totes les riqueses de dibuix i de materials.

## Referències

* ↑ «pitxer» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 gener 2023]
* ↑ «setra» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 gener 2023]
* ↑ El contingut d'aquest article incorpora material del Volum 28 2a part de l'Enciclopedia Universal Il·lustrada Europeo-Americana (Espasa), amb copyright anterior al 1944, que es troba en el domini públic.
# Ad Astra (revista)

Ad Astra és la revista trimestral de la National Space Society (NSS). El nom Ad astra significa literalment "Cap als estels". La revista va néixer arran de la fusió de la L5 Society i el National Space Institute, que es va convertir en el NSS el 1987. La revista es va crear el 1989. Té la seu a Washington DC.
Imaginova, editora de Space.com, va publicar Ad Astra del 2005 al 2008. Des del 2008 fins que va tancar la companyia, la revista va ser publicada per MM Publishing.

## Premis

Impressió i Associació de Comunicacions Gràfiques:
* Premi d'Excel·lència per al 2003, 2002, 2001, 2000, 1999
* El millor de Categoria per al 2003, 2002
* Millor peça impresa web per al 2003
Associació internacional de Comunicadors Empresarials:
* Premi Inkwell d'Argent d'Excel·lència per a l'any 2002

## Referències

* 1 2 Robert Lee Brewer. Writer's Market 2016: The Most Trusted Guide to Getting Published. F+W Media, 3 August 2015, p. 589. ISBN 978-1-59963-953-6.

## Bibliografia

* «"National Space Society selecciona un nou editor per a la revista Ad Astra; L'editorial MM Publishing Inc, amb seu a Nova York, assumeix la responsabilitat de publicar i editar els drets el 2008"» (en anglès), 28-11-2007. Arxivat de l'original el 8/11/2016. [Consulta: 6 febrer 2021].
* «National Space Society s'associa amb Space.com per crear un nou format en línia per a la revista Ad Astra; nomena Imaginova Corp. com a editor de la revista» (en anglès), 31-01-2005. Arxivat de l'original el 8/11/2016. [Consulta: 6 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Ad Astra - Lloc web oficial
# Foidolita

Les foidolites són roques plutòniques de gra groller constituïdes per més d'un 60% de feldespatoides respecte al total de minerals fèlsics. Modalment és definida al camp 15 del diagrama QAPF. Depenent del feldespatoide més abundant es pot anomenar nefelinolita, leucitolita, etc. Poden trobar-se cristalls de feldespat alcalí, plagiòclasi, biotita, amfíbol, piroxè i/o olivina. El seu equivalent volcànic és la foidita i la foidita tefrítica. Algunes foidolites són font potencial d'alumini.

## Varietats

Les foidolites poden anomenar-se també segons el foid més abundant que les constitueix. Si el foid més abundant és la noseana, la roca s'anomenarà noseanolita; si ho és la sodalita, la roca s'anomenarà sodalitolita; si el foid més abundant és la leucita, la roca rebrà el nom de leucitolita; finalment, si el foid més abundant és la nefelina, la roca rebrà el nom de nefelinolita. En el cas de les nefelinolites, si la composició modal de la roca de nefelina i piroxè oscila entre el 30 i el 70% s'anomena ijolita. Una altra varietat de foidolita és la fergusita, roques consistents d'aproximadament un 70% de pseudoleucita (feldespat alcalí, nefelina, kalsilita i analcima menor) i un 30% de piroxè.

## Referències

* 1 2 «Foidolite: Foidolite mineral information and data.». [Consulta: 25 octubre 2017].
* 1 2 «Diccionari de geologia». [Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ «Noseanolite: Noseanolite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Sodalitolite: Sodalitolite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Leucitolite: Leucitolite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Nephelinolite: Nephelinolite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Ijolite: Ijolite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Fergusite: Fergusite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
# Isabel (Dakota del Sud)

Isabel és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 239 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Isabel tenia 239 habitants, 89 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 103,7 habitants per km².
Dels 89 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,9% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 16,7% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.643 $ i la renda mediana per família de 18.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.438 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 7.919 $. Entorn del 28,3% de les famílies i el 36,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Isabel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Isabel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Soultzmatt

Soultzmatt (en alsacià Sulzmàtt) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 2.172 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.990 | 2.057 | 2.040 | 1.924 | 1.997 | 2.138 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Diringer | UMP |

## Personatges il·lustres

* Isidore Loeb (1839-1892), historiador i filòleg