OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al·ligàtor del Mississipi

L'al·ligàtor del Mississipi (Alligator mississippiensis) és una espècie de sauròpsid (rèptil) crocodilià de la família Alligatoridae.

## Característiques

És la major espècie d'al·ligàtor, i de fet és un dels crocodilis més grans d'Amèrica, aconseguint un màxim de 6 metres de longitud, encara que a causa de la desaparició de grans animals de la zona per causes antròpiques, avui dia, els mascles oscil·len entre 4 i 4,5 m i les femelles aconsegueixen els 3 m. El seu pes oscil·la entre els 70 kg de les femelles i els més de 450 kg dels mascles.

## Distribució

Es distribueix pels rius, pantans i maresmes del sud dels Estats Units, des de Carolina del Nord fins al sud de Texas, limitant amb la frontera mexicana. La persecució humana que va ser objecte en un altre temps ho ha fet desaparèixer de moltes zones, i actualment només abunda realment en l'estat de Florida i en menor mesura en la desembocadura del riu Mississipi. És una espècie protegida als EUA, i molts dels parcs nacionals de Florida es van crear en el seu moment amb la finalitat de preservar les seves zones de caça i implantació.

## Biologia i ecologia

Encara que d'hàbits principalment aquàtics, pot recórrer grans distàncies per terra en busaca de nous territoris i fins i tot galopar a velocitats de fins a 30 km/h durant curts trossos. Els joves s'alimenten de cucs i insectes aquàtics, mentre que els adults mengen gairebé qualsevol cosa que es mogui: peixos, aus, tortugues, rosegadors i fins i tot animals de la talla d'un cérvol. Els al·ligàtors també maten amb freqüència animals domèstics com a gossos i gats que s'allunyen de la casa dels seus amos. Els atacs contra humans no són freqüents, però tampoc excessivament rars. Des de 1948 s'han documentat 275 atacs no provocats a Florida, dels quals, almenys 17 van provocar la mort de la persona.
# Daitoku-ji

El Daitoku-ji (大徳寺) és un temple budista de l'escola zen rinzai i situat al nord de Kyoto al Japó. Es constitueix d'un complex de diversos temples secundaris i porta igualment el nom de la muntanya Ryuhozan (龍宝山), literalment «la muntanya del tresor del drac». Ha estat construït el 1319 per Shohomyocho (宗峰妙超) també anomenat Daitokokushi (大燈国師).
El Daitoku-ji era sovintejat per l'emperador Go-Daigo. Durant la guerra Ōnin, alguns dels temples del complex van ser cremats però reconstruïts per rics comerciants de Sakai. Després de la caiguda del shogunat Ashikaga, molts dàimio van fer donacions per al Daitoku-ji.
Certs temples secundaris del Daitoku-ji són molt cèlebres:
Ikkyu Sojun i Sen no Rikyū són dos personatges cèlebres que es diu han estat influenciats pel Daitoku-ji.

## Galeria
### Garan

* Hattō
* Sanmon
* Porta emissari imperial (Chokushi-mon)
* Honbo

### Tatchu

* Jardí de la Creu a Zuihō-in
* Zuiho-tei, un jardí a Zuiho-in
* Taula emprada per Toyotomi Hideyoshi i Tokugawa Ieyasu a Ryogen-in
* Daisen-in
* Kōrin-in
* Daitoku-ji, Kotō-in
# Resolució 1785 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1785 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 de novembre de 2007. Després de recordar les resolucions 1031 (1995), 1088 (1996), 1423 (2002), 1491 (2003), 1551 (2004), 1575 (2004) 1639 (2005) i 1722 (2006) sobre els conflictes a l'antiga Iugoslàvia, el Consell va estendre el mandat d'EUFOR Althea a Bòsnia i Hercegovina com a successor legal de la Força d'Estabilització (SFOR) per 12 mesos més.

## Detalls

Observant que, fins ara, Bòsnia i Hercegovina només havia fet progressos "molt limitats" cap als punts de referència per a la integració amb la Unió Europea, el Consell autoritza ampliar un any més el mandat de l'EUFOR Althea per garantir el compliment continuat de l'acord de Dayton de 1995 com successora de la SFOR, reconeixent el dret de tots dos les organitzacions prenguin totes les mesures necessàries per defensar-se d'atacs o amenaces. També reitera que la responsabilitat primordial per la continuació de l'aplicació de l'Acord de Pau correspon a les autoritats de Bòsnia. El seu compliment, inclosa l'entrega per al judici de totes les persones acusades pel Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia, determinarà la voluntat constant de la comunitat internacional i els principals donants de donar suport.
El Consell també va subratllar el seu ple suport a l'Alt Representant per a Bòsnia i Hercegovina en el seguiment de l'aplicació de l'Acord de Pau i va reconèixer que és l'autoritat final del teatre en relació amb la interpretació de l'aplicació civil de l'Acord.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL AUTHORIZES EUROPEAN UNION FORCE IN BOSNIA AND HERZEGOVINA FOR FURTHER YEAR, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1785 (2007)». United Nations, 21-11-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Els Pinars

Els Pinars és una urbanització del poble de Monnars, al municipi de Tarragona. L'any 2022 tenia 255 habitants, essent, per tant, substancialment més gran que el nucli original de Monnars, que comptava amb tan sols 132 censats.
S'estén a la banda oest de l'avinguda dels Boscos de Tarragona, on hi ha l'accés principal a la urbanització, just al nord dels Colls Majors. Limita a l'est amb les urbanitzacions de Residencial Monnars i Llevantina i al nord amb els Boscos de Tarragona, situats ja fora del terme de Monnars.
Ocupa els carrers de Sant Hermenegild i de Clara Campoamor Rodríguez, essent aquest una de les poques vies dedicades a una dona del municipi. Hi trobem el Jardí d'Infants el Bosquet.

## Referències

* ↑ «els Pinars | enciclopedia.cat». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 431482 Tarragona». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «Pinars, els»». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «monnars»». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ jsurinach. «Llar d'infants el Bosquet». [Consulta: 17 octubre 2023].
# Publi Corneli Rufí (cònsol)

Publi Corneli Rufí (en llatí Publius Cornelius P. F. Rufinus) va ser un magistrat romà fill del dictador de l'any 334 aC Publi Corneli Rufí. Formava part de la gens Cornèlia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va ser dues vegades cònsol i una dictador. La primera vegada que va ser elegit cònsol era l'any 290 aC amb Marc Curi Dentat i va fer la guerra contra els samnites, guerra que va finalitzar, i a causa d'això va obtenir el triomf al seu retorn a Roma. Va ser cònsol per segona vegada l'any 277 aC amb Gai Juni Brut Bubulc i va continuar la guerra contra els samnites i els grecs de la Magna Grècia que ja no disposaven de la protecció de Pirros. En aquest consolat va conquerir Crotona.
Rufí era avariciós i tenia mal caràcter i va exercir el segon consolat o la dictadura en un any no determinat (potser el 280 aC) perquè era un gran general i els romans el necessitaven. El 275 aC va ser expulsat del Senat pels censors Gai Fabrici Luscí i Quint Emili Pap, per haver-se apoderat de deu lliures de plata. Es deia que Rufí va perdre la vista mentre dormia, quan somiava amb aquesta expulsió. Publi Corneli Rufí Sul·la, un net seu, va ser el primer a portar el cognom Sul·la.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 665.
# Poqomams

Els poqomams són un poble maia que parla el poqomam, una de les llengües maies que es parlen a Guatemala. Estan estretament relacionats amb els poqomchi's. Actualment els poqomams es troben a Chinautla (departament de Guatemala), Palin (Escuintla), i a San Luis Jilotepeque (Jalapa). Abans de la conquesta espanyola, els poqomams tenien llur capital a Chinautla Viejo.

## Vegeu també

* Mixco Viejo

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Gordon, Raymond G., Jr. (ed.). «Ethnologue: Languages of Guatemala».
* ↑ Hill 1996, p.82. Carmack 2001, p.158.
* ↑ Hill, 1999

## Bibliografia

    Carmack, Robert M.. «La Verdadera Identificación de Mixco Viejo». A: Kik'aslemaal le K'iche'aab': Historia Social de los K'iche's. Guatemala: Iximulew, 2001, p. 143–176. ISBN 99922-56-19-2. OCLC 47220876. (castellà)
    Hill, Robert M. II «Eastern Chajoma (Cakchiquel) Political Geography: Ethnohistorical and archaeological contributions to the study of a Late Postclassic highland Maya polity». Ancient Mesoamerica. Cambridge University Press [Nova York], vol. 7, 1996, pp.63–87. ISSN: 0956-5361. OCLC: 88113844.
# La Lata

La Lata és un poblat de l'Uruguai, ubicat al nord del departament de Cerro Largo. Té una població aproximada de 100 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 124 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Callionymus rivatoni

Callionymus rivatoni és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest del Pacífic central.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Amelia al ballo

Amelia al ballo (Amèlia va al ball) és una òpera bufa d'un acte composta per Gian Carlo Menotti, que també va escriure'n el llibret en italià. Menotti la va compondre durant el 1936, amb vint-i-tres anys, i va ser la seva primera òpera de maduresa i el seu primer èxit. L'obra explica amb to humorístic els esdeveniments i obstacles que una jove italiana assídua als esdeveniments socials ha de superar per assistir al primer ball de la temporada.

## Estrenes

L'estrena de l'obra va tenir lloc l'1 d'abril 1937 a la Philadelphia Academy of Music de Filadèlfia, però va caldre traduir el llibret a l'anglès. George Mead va preparar la traducció i Menotti va fer revisions menors per ajustar la música al nou text en anglès, amb el títol Amelia Goes to the Ball.
L'estrena mundial de la versió original en italià va tenir lloc a Itàlia, al Casino Municipal de Sanremo, el 4 d'abril de 1938.
Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona l'obra es va estrenar a la temporada 1953-1954.

## Referències

* ↑ «Anunci estrena» (en castellà). La Vanguardia, 03-01-1954. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «Històries de l'òpera: al Liceu. Amb Marcel Gorgori i Roger Alier». [Consulta: 26 gener 2015].
# Les quatre barres de la senyera catalana

Les quatre barres de la senyera catalana (o simplement Les quatre barres) és una escultura de l'arquitecte català Ricard Bofill i Leví. L'escultura, que va ser inaugurada l'1 de setembre de 2009, es troba a la Plaça de la Rosa dels Vents, 1, al costat de l'Hotel Vela.
Es tracta d'una representació de marbre de la senyera, un símbol vexil·lològic que es basa en l'escut d'armes de la Corona d'Aragó, que consistia en 4 barres vermelles en un fons daurat. Aquest escut d'armes, sovint anomenat barres d'Aragó, o simplement les quatre barres, han representat històricament la Corona d'Aragó.
La imatge que encapçala l'article va ser guanyadora del concurs europeu Wiki Loves Public Art 2013, en què hi van participar gairebé deu mil imatges. El jurat va valorar la bona composició i la il·luminació de la imatge que simple, brillant i equilibrada captura l'esperit de Barcelona.

## Galeria

* Perfil esquerre
* Escultura amb l'Hotel Vela al fons
* Perfil dret
* Les quatre barres des de baix

## Referències

* ↑ «Les quatre barres de la senyera catalana» (en anglès). Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ «The International Winners of Wiki Loves Public Art 2013» (en anglès). Wiki Loves Public Art, 29-07-2013. Arxivat de l'original el 11 de juliol 2015. [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ «Una foto amb les quatre barres guanya el concurs europeu Wiki Loves Public Art». Vilaweb, 31-07-2013. [Consulta: 10 juliol 2015].

## Vegeu també

* Quatre Columnes de Montjuïc, a Barcelona
* Columnes de Bellaterra o Columnes de la UAB, a Cerdanyola del Vallès
* Monument a la Generalitat, a Cervera
* Monument Països Catalans (Tàrrega)
* Monument Escut de la Balconada (Manresa)
# Resolució 1789 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1789 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de desembre de 2007. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre el Consell va prorrogar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos fins al 15 de juny de 2008.
El Consell també va observar amb preocupació la manca de progrés en "el procés del 8 de juliol" i va demanar a totes les parts que immediatament comprometessin constructivament amb els esforços de les Nacions Unides i que es deixessin de recriminacions recíproques. Va instar a totes les parts a mostrar flexibilitat i voluntat política en els pròxims mesos per fer progressos mesurables per permetre que comencessin les negociacions plenes.
El 8 de juliol de l'any passat, els líders grecoxipriotes i turcoxipriotes van signar un conjunt de principis i decisions, reconeixent que l'''statu quo'' era inacceptable i que un acord global era desitjable i possible. Van acordar iniciar immediatament un procés de dues vies que incloïa discussions per part de comitès tècnics de temes que afectaven la vida quotidiana de les persones, i al mateix temps, la consideració per part dels grups de treball de qüestions de fons, donant lloc a un acord integral. També es van comprometre a acabar amb recriminacions recíproques.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS CYPRUS PEACEKEEPING FORCE UNTIL 15 JUNE 2008, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1789 (2007)». United Nations, 14-12-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mandúria

Mandúria (llatí: Manduria, grec antic: Μανδύριον) va ser una ciutat de l'antiga Calàbria (després Pulla) al territori dels sal·lentins, a menys de 40 km de Tàrent. Probablement pertanyia als sal·lentins o als messapis.
La ciutat va ser l'escenari de la derrota i la mort del rei d'Esparta, Arquidam, fill d'Agesilau. La batalla de Mandúria es va lliurar el 3 d'agost de l'any 338 aC, el mateix dia que la batalla de Queronea.
A la Segona Guerra Púnica es va revoltar en favor de Cartago però Quint Fabi Màxim Berrugós la va assaltar l'any 209 aC, una mica abans de recuperar Tàrent. Segurament la va destruir o al menys la va deixar en condicions molt precàries, ja que no apareix com a municipi durant el període romà i Plini el Vell no n'esmenta el nom en la seva llista de ciutats del sud-est d'Itàlia. La Taula de Peutinger la menciona i diu que es trobava a 24 milles romanes de Tarentum. Segurament es va convertir en un llogaret que va ser finalment destruït pels sarraïns al segle viii o ix. Els habitants es van establir no gaire lluny, a Casal Nuovo.
Les ruïnes encara es poden veure i són bastant importants; a més de les muralles amb un doble circuit queden restes de carrers i alguns edificis.
La moderna ciutat, Casal Nouvo, es diu avui també Manduria, nom que va recuperar a finals del segle xviii per concessió del rei de les Dues Sicílies.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Manduria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 maig 2023].
# Puig d'en Falgueres

El Puig d'en Falgueres és una muntanya de 79 metres que es troba al municipi de Sant Joan de Mollet, a la comarca del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Richard Fuchs

Richard Fuchs (Greifswald, 5 de desembre de 1873 - Bad Doberan, 28 de desembre de 1944) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i obra

Richard Fuchs era fill del professor universitari de matemàtiques Lazarus Fuchs, qui estava destinat a la universitat de Greifswald quan va néixer Richard. L'any següent, després d'una breu estança a la universitat de Göttingen, va ser destinat a la universitat de Heidelberg, població on Richard va fer els seus estudis escolars. El 1884, la família es va tornar a traslladar a Berlín, on Fuchs va acabar els estudis secundaris al Institut Askanian. El 1893 va ingressar a la universitat de Berlín per estudiar física i matemàtiques. Es va doctorar en aquesta universitat el 1897.
A partir de 1901 va ser professor del institut Bismarck del barri de Wilmersdorf a Berlín. El 1906 va obtenir l'habilitació a la universitat Tècnica de Berlín, però va continuar donant classes al institut Bismarck.
El 1938, degut a les lleis antisemites nazis i a la seva ascendència jueva, va ser expulsat de la universitat. Tot i així el van deixar seguir treballant per l'institut de recerca aèria de Brunsvic fins a la seva mort el 1941.
Fuchs és recordat per haver estat el descobridor el 1905 de l'equació Painlevé VI, una de les més importants equacions diferencials en física matemàtica, i per haver escrit, conjuntament amb Ludwig Hopf, el tractat més popular d'aerodinàmica del seu temps: Aerodynamik (1922). A partir de 1904 va ser, juntament amb el seu cunyat Ludwig Schlesinger, editor de les obres escollides de Lazarus Fuchs: Gesammelte Mathematische Werke von L. Fuchs, en tres volums.

## Referències

* ↑ Brüning, Ferus i Siegmund-Schultze, 1998, p. 36.
* ↑ Knobloch, 1989, p. 266.
* ↑ Clarkson et al., 2005, p. 1.
* ↑ Holfter, 2015, p. 123.

## Bibliografia

* Brüning, Jochen; Ferus, Dirk; Siegmund-Schultze, Reinhard. «Mathematics of Engineering at the Technische Hochschule: Fuchs, Reissner,Korn, Wagner». A: Terror and Exile: Persecution and Expulsion of Mathematicians from Berlin Between 1933 and 1945 (en anglès). Deutsche Mathematiker-Vereinigung, 1998, p. 35-37.
* Clarkson, P.A.; Joshi, N.; Mazzocco, M.; Nijhoff, F.W.; Noumi, M. «One hundred years of PVI, the Fuchs–Painlevé equation» (en anglès). Journal of Physics A: Mathematical and General, Vol. 38, Num. 43, 2006. DOI: 10.1088/0305-4470/38/43/E01. ISSN: 0305-4470.
* Holfter, Gisela. «“He was a friend of the greatest geniuses of his time – indeed, he was one of them” – Ludwig Hopf (1884-1939)». A: Ian Wallace (ed.). Voices in Exile (en anglès). Brill, 2015, p. 113-140. ISBN 978-90-04-29638-1.
* Knobloch, Eberhard. «Mathematics at the Berlin Technische Hochschule/Technische Universität: Social, Institutional, and Scientific Aspects». A: David E. Rowe, John McCleary (eds.). The History of Modern Mathematics. Volume II (en anglès). Academic Press, 1989, p. 251-286. ISBN 0-12-599661-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Richard Fuchs» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Callionymus oxycephalus

Callionymus oxycephalus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alfredo Irusta Sampedro

Alfredo Irusta Sampedro (Valle de Trápaga-Trapagaran, 8 de gener de 1968) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre 1992 i 1996. Era fill del també ciclista Alfredo Irusta Irusta.
De la seva carrera, destaca la victòria que va aconseguir a la Volta a Navarra quan encara era amateur.

## Palmarès

* 1991
** 1r a la Volta a Navarra
** 1r a la Pujada a Gorla
** 1r al Memorial Cirilo Zunzarren
* 1995
** 1r al Gran Premi de la Muntanya de la Volta al País Basc

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 69è de la classificació general
* 1994. 47è de la classificació general
* 1995. 80è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. Abandona
* 1996. Abandona

## Referències

* ↑ «IRUSTA SAMPEDRO Alfredo». [Consulta: 15 desembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alfredo IRUSTA SAMPEDRO» (en italià). [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «[URTEKARIA]», 04-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-04. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Les Casetes (Vallirana)

* Aquest article tracta sobre l'entitat de població de Vallirana. Vegeu-ne altres significats a «Les Casetes».
Les Casetes és una entitat de població de Vallirana, a la comarca del Baix Llobregat. El barri o veïnat, situat al nord del terme municipal, s'estén per la carretera N-340, entre el Lledoner i el nucli urbà de Vallirana. El formen les Casetes d'en Julià i les Casetes d'en Muntaner i destaca la presència de fàbriques de ciment i de guix.

## Referències

* ↑ «Les Casetes (Vallirana)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Les Casetes (Vallirana)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rosci Règul

Rosci Règul (en llatí Roscius Regulus) va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Ròscia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Va ser cònsol sufecte en el lloc d'Aule Cecina Aliè, únicament per un dia, l'any 69, l'any dels quatre emperadors. En parla Tàcit.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història III,37
# Pérvaia Siniükha

Pérvaia Siniükha - Первая Синюха (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas, a la vora del riu Siniükha, tributari del Txamlik. És a 26 km a l'est de Labinsk i a 170 km a l'est de Krasnodar.
Pertanyen a aquest khútor els khútors de Bratski, Nekràssov, Botxarov, Lukin i Zarià.

## Història

El 1840 es construí la fortalesa Siniükhski a la vora del Siniükha, entre les conces dels rius Txamlik i Urup. A la dècada del 1870 s'hi construí un khútor amb el mateix nom que el 1946 fou rebatejat amb el nom actual.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* El municipi en un lloc web no oficial del raion (rus).
* Основные административно-территориальные преобразования на Кубани (1793—1985 гг.) / Autores: A. S. Azarenkova, I. Y. Bondar, N. S. Vertyshova. Krasnodar: Краснодарское кн. изд-во, 1986. — 394 p.
* Mapa topogràfic soviètic a maps.vlasenko.net (rus)
* Detall d'una casa de la vila Arxivat 2014-07-28 a Wayback Machine. a Panoramio
* Vista de Pérvaia Siniükha Arxivat 2014-07-28 a Wayback Machine. a Panoramio