OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - salt de llargada homes

El salt de llargada masculí va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar l'1 de setembre de 1904 i hi van prendre part 10 atletes de tres nacions diferents.
Myer Prinstein, que havia quedat en segona posició en l'edició de 1900 lidera la classificació després del primer salt, però decideix no saltar més perquè la prova es disputava en diuemenge. Amb tot, va guanyar la medalla d'or, establint un nou rècord olímpic.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Myer Prinstein | Daniel Frank | Robert Stangland |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | 7,61 m | Peter O'Connor | Dublín (GBR) | 5 d'agost de 1901 |
| Rècord Olímpic | 7,185 m | Alvin Kraenzlein | París (FRA) | 15 de juliol de 1900 |
Myer Prinstein va establir un nou rècord olímpic amb 7,34 metres.

## Resultats

Final
| Posició | Atleta | Distància |
| | Myer Prinstein | 7,34 m OR |
| | Daniel Frank | 6,89 m |
| | Robert Stangland | 6,88 m |
| 4 | Frederick Engelhardt | 6,63 m |
| 5 | George van Cleaf | desconeguda |
| 6 | John Hagerman | desconeguda |
| 7-10 | Corrie Gardner | desconeguda |
| 7-10 | Leslie McPherson | desconeguda |
| 7-10 | Béla Mező | desconeguda |
| 7-10 | John Oxley | desconeguda |
OR: Rècord Olímpic

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 13 desembre]. (polonès)
# Rhein Loring

Rein Loring, fa referència tant al cosí de Jorge Loring Martinez, i al motor que els dos van dissenyar.

## Ressenya bibliogràfica

Fernando Rein Loring, va néixer a Màlaga, com el seu cosí. Va cursar estudis de Pèrit Electricista, i es va incorporar a l'exèrcit, on es va convertir en pilot.
Va ser un destacat pilot, ja que va fer dues vegades el vol en avioneta Madrid-Manila, va participar en les guerres del Marroc i la Guerra Civil Espanyola. També va ser un destacat pilot d'Iberia. Va morir el 1973.

## Descripció del motor

Segons es pot apreciar en els diferents dibuixos, i en la secció, que apareix en el llibre de referència, consisteix en un motor de 18 cilindres en W, és a dir, tres blocs de 6 cilindres en línia amb arbre de lleves en cap amb atac directe a les vàlvules (Taques), comandats per arbre rei, pel que sembla un motor de gran potència.

## Vegeu també

* Motor de combustió interna
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Exèrcit de l'Aire – Aviadors (castellà) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Visitat el 1/08/2011
* ↑ El Motor de Aviación de la A a la Z, Ricardo Miguel Vidal, Pàg 114, l'Aeroteca, Barcelona 2010 ISBN 978-84-612-7903-6

## Bibliografia

* El Motor de Aviación de la A a la Z, Ricardo Miguel Vidal, l'Aeroteca, Barcelona 2008-9 ISBN 978-84-612-7902-9

## Enllaços externs

* Exèrcit de l'Aire – Vols Madrid-Manila, fets per Fernando Rein Loring Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Visitat l'1/08/2011
# Llista de peixos del riu Fraser

Aquesta llista de peixos del riu Fraser -incompleta- inclou 36 espècies de peixos que es poden trobar al riu Fraser, a la Colúmbia Britànica, Canadà, ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Acipenser transmontanus
* Acrocheilus alutaceus
* Ameiurus nebulosus

## C

* Catostomus columbianus
* Catostomus macrocheilus
* Catostomus platyrhynchus
* Clupea harengus
* Cottus aleuticus
* Cottus asper
* Cottus rhotheus
* Cymatogaster aggregata
* Cyprinus carpio carpio

## G

* Gasterosteus aculeatus aculeatus

## H

* Hybognathus hankinsoni

## L

* Leptocottus armatus

## M

* Mylocheilus caurinus

## O

* Oncorhynchus aguabonita
* Oncorhynchus clarkii clarkii
* Oncorhynchus clarkii clarkii
* Oncorhynchus gorbuscha
* Oncorhynchus keta
* Oncorhynchus kisutch
* Oncorhynchus mykiss
* Oncorhynchus nerka
* Oncorhynchus tshawytscha

## P

* Platichthys stellatus
* Pomoxis nigromaculatus
* Prosopium williamsoni
* Ptychocheilus oregonensis

## R

* Rhinichthys cataractae
* Rhinichthys falcatus
* Richardsonius balteatus

## S

* Salvelinus malma malma
* Spirinchus thaleichthys

## T

* Thaleichthys pacificus

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Fraser River Fishing Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Helge Sandberg

Helge Sandberg (nascut el 1856 - [...?]), fou un músic suec.
Des de 1884 fins al 1894 residí als Estats Units on fundà i dirigí a la ciutat de Boston la Societat Coral Sueca. El 1896 s'establí a Estocolm i gaudí d'una solida anomenada, com a professor i compositor. En la seva producció s'assenyala especialment els seus lieder, cors i cantates per a solo, cors i orquestra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 53, pàg. 1267. (ISBN-84-239-4553-7)

## Autoritat

* Treballs per o sobre Helge Sandberg en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Mas Joals (Riudellots de la Selva)

Mas Joals és una masia de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificacions de diverses èpoques sobreposades que fan difícil la seva descripció. La que sembla la casa principal és coberta a dues vessants, i les obertures són envoltades amb pedra monolítica, algunes amb impostes i la majoria tapiades amb rajols. Destaquen els contraforts de la façana lateral, de pedra vista i una gran obertura amb llinda de fusta i impostada, també tapiada. La part nova, construïda fa pocs anys, té la façana semicircular, arrebossada i pintada. Hi ha una porta d'accés rectangular i tres finestres d'alumini a la dreta.
L'any 1997 es va crear el Centre Tecnològic de les Comarques Gironines que és una fundació privada sense ànim de lucre que presta els serveis tecnològics a empreses i professionals per facilitar la seva adaptació al canvi tecnològic mitjançant l'assessorament, la formació i la informació. El centre té dues aules, una oficina general, un despatx, i un espai amb serveis auxiliars equipat per a la formació i l'assessorament a les empreses.

## Història

Sembla que al segle xi, les donacions de terres són l'origen de la presència d'importants dominis de diferents esglésies i monestirs. D'altra banda, l'església de Sant Esteve de Riudellots disposava també de terres per manetenir els clergues. És el cas de Sicardis, vídua d'Umberto Otó i mare del bisbe de Girona Bernat Umbert que l'any 1090 va donar a la catedral de Girona una terra situada a Joval, lloc que podria ser el Mas Joals, l'actual Centre Tecnològic.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Joals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Estàsip

Estàsip (Stasippus, Στάσιππος) fou un polític de Tegea, cap del partit oligàrquic favorable a Esparta.
Quan Arquidam III fou enviat el 371 aC per ajudar els seus conciutadans derrotats a Leuctres, Estàsip estava en el poder a Tegea i va ajudar el rei espartà. El 370 aC va resistir a l'assemblea als intents de Cal·libi i Proxè per canviar aliances, i entrar en la federació de ciutats arcàdies o Lliga Arcàdia; llavors el partit rival va decidir la revolta per enderrocar als oligarques però Estàsip els va derrotar en una batalla; la sang vessada li va fer perdre suport; els demòcrates van aconseguir suport de Mantinea i van atacar de nou; Estàsip i alguns dels seus amics foren capturats i els demòcrates van agafar el poder. Estàsip fou condemnat a mort després d'una paròdia de judici.

## Referències

* Stasippus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Tunbridge (Vermont)

Tunbridge és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.309 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tunbridge tenia 1.309 habitants, 513 habitatges, i 362 famílies. La densitat de població era d'11,3 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.855 $ i la renda mediana per família de 45.670 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.465 $ mentre que les dones 23.182 $. La renda per capita de la població era de 19.934 $. Entorn del 8,4% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Tunbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tunbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# No controles

No controles és una comèdia dirigida per Borja Cobeaga i protagonitzada per Unax Ugalde, Alexandra Jiménez, Julián López i Secun de la Rosa. Va ser la seva segona pel·lícula després de Pagafantas. La pel·lícula va ser molt ben acollida per la crítica i el públic, i a l'abril de 2011 va guanyar el Premi del Público en el Festival du Cinéma Espagnol de Nantes.

## Sinopsi

Ambientada en ple Nadal, la pel·lícula conta la història de Sergio (Unax Ugalde), un noi que no podia acabar de pitjor forma l'any.
És Nit de cap d'any, cau la major nevada en trenta anys, tots els vols estan cancel·lats i damunt ha de prendre's el raïm amb la resta de passatgers en un hotel de carretera.
Però aquí no acaba la cosa, ja que haurà d'enginyar-se-les per a aconseguir en una nit el que no ha aconseguit en diversos mesos: recuperar a la seva ex-xicota Bea (Alexandra Jiménez) abans que es vagi a treballar a Alemanya. Tot això amb l'ajuda d'un grup de viatgers que formen el pitjor equip del món: un amic que vol ser humorista (Julián López), un separat que ve cabrejat de Punta Cana (Secun de la Rosa) i un empleat de l'hotel que no té amb qui passar la nit de cap d'any (Alfredo Silva).

## Repartiment

* Unax Ugalde com Sergio.
* Julián López com Juancarlitros.
* Alexandra Jiménez com Bea.
* Secun de la Rosa com Juanan.
* Mariam Hernández com Laura.
* Mariví Bilbao com àvia.
* Ramón Barea com pare (Aita).
* Miguel Ángel Muñoz com Ernesto.
* Mauro Muñiz de Urquiza com pilot.
* Borja Pérez com Fernan.
* Bárbara Santa-Cruz com presentadora.

## Referències

* ↑ «Finaliza el rodaje de la segunda película de Borja Cobeaga». Gara. 5 de agosto de 2010.
* ↑ Finaliza el rodaje de 'No controles', segunda película del director de 'Pagafantas', Borja Cobeaga, Europa Press, 4 d'agost de 2010
* ↑ «'No controles' de Borja Cobeaga gana el Premio del Público en Nantes». El País. 6 d'abril de 2011.
* ↑ No controles a Fotogramas
* ↑ BORJA COBEAGA PRESENTA SU ÚLTIMA COMEDIA 'NO CONTROLES', Fotogramas, 28 de dsembrede 2010
# Oleksandr Holovko

Oleksandr Holovko (Kherson, 6 de gener de 1972) és un exfutbolista ucraïnès de la dècada de 2000.
Fou 58 cops internacional amb la selecció d'Ucraïna.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Tavriya Simferopol, Dinamo de Kíiv i Qingdao Beilaite.

## Referències

* ↑ «Olexandr Holovko - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Profile on website Football Ukraine
* ↑ «Dynamo Kyiv '99: What happened next?». FourFourTwo, 17-03-2011 [Consulta: 15 abril 2014].
* ↑ Oleksandr Holovko a National-Football-Teams.com (anglès)
# Oleksandr Markovnitxenko

Oleksandr Mikolàiovitx Markovnitxenko (en ucraïnès: Олександр Миколайович Марковніченко) o Aleksandr Nikolàievitx Markovnitxenko (en rus: Александр Николаевич Марковниченко), (Donetsk, 8 de maig de 1970) va ser un ciclista soviètic d'origen ucraïnès. El seu èxit més important fou el Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1990.
Va estar casat amb la també ciclista Natàl·lia Tsilínskaia.

## Palmarès

* 1990
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Oleg Galkin, Rouslan Zotov i Igor Patenko)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Oholot

Oholot (en hebreu: מסכת אהלות) (transliterat: Masechet Oholot) és el segon tractat de l'ordre de Tohorot de la Mixnà. El tractat consta de 18 capítols, que tracten sobre la impuresa ritual dels cadàvers, i sobre la peculiaritat que tenen per fer que tots els objectes situats dins de la mateixa estructura (per exemple: una tenda de campanya) també siguin considerats impurs. Segons una llegenda jueva, es tracta d'un dels tractats més importants del Talmud: Es diu que el Rei David va demanar a Déu que la lectura del Llibre dels Salms fos considerada com l'equivalent a l'estudi del tractat talmúdic d'Oholot. No hi ha una Guemarà per Oholot, ni al Talmud de Babilònia, ni al Talmud de Jerusalem. Alguns diuen que el nom d'aquest tractat hauria de ser "Ahilot" en lloc de "Oholot", que significa "tendes". Això es deu al fet que la discussió no només se centra en la transferència de la impuresa ritual (terumà) a través de les tendes de campanya, sinó també a través d'altres estructures.

## Referències

* ↑ «www.jewishencyclopedia.com» (en anglès).
# Ohradzany

Ohradzany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. El 2022 tenia una població estimada de 622 habitants.
La primera referència escrita a la vila data del 1317.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 10 agost 2022].
# Tuğba Ekinci

Tuğba Ekinci (Kars, 9 de juny de 1977) és una cantant de pop turca. Va esdevenir famosa amb les seves cançons "O Şimdi Asker" (Ara ell és un soldat) i Kondom (preservatiu), en la qual feia una campanya de conscienciació de control de la natalitat. Ha estat al centre de diversos escàndols, en una ocasió ha hagut d'anar a la policia per a declarar, per la queixa dels veïns a conseqüència de l'elevat volum de la música a casa seva, pujar a l'escenari -sense estar convidada a fer-ho- durant la nit de distribució dels premis "Altın Kelebek" (Papallona d'Or, de l'annex de magazin Kelebek, del diari Hürriyet) i sorprendre al cantant Tarkan (amb una pregunta de per què no feia una escola amb els seus diners), actuar a l'escenari en roba interior, sortir d'un restaurant sense pagar el consum o pels seus missatges de Twitter.

## Referències

* ↑ http://www.sozcu.com.tr/2014/magazin/tugba-ekinci-444289/
* ↑ http://www.turkiyegazetesi.com.tr/magazin/239142.aspx
* ↑ http://www.takvim.com.tr/televizyon/2011/06/14/kelebek-gecesinde-tugba-ekinci-skandali
* ↑ http://www.haberturk.com/galeri/magazin/407541-tugba-ekinci-donla-sahneye-cikti
* ↑ http://www.haberturk.com/magazin/herkes-bunu-konusuyor/haber/651879-yedi-icti-hesabi-odemeden-kacti-galeri
* ↑ http://www.internethaber.com/tugba-ekinci-skandal-mesaji-olay-yaratti-1477978h.htm

## Enllaços externs

* Entrevista amb Tuğba Ekinci (diari Habertürk) (turc)
* Entrevista amb Tuğba Ekinci (diari Radikal) (turc)
# Oenothera speciosa

Oenanthe speciosa és una espècie de planta herbàcia de la família de les Onagraceae. És originària de Texas i Mèxic.

## Descripció

Originalment natiu només a les praderies centrals de Missouri i Nebraska sud a través de Kansas, Oklahoma i Texas fins al nord-est de Mèxic. Anomenades pel nom comú de Pink Ladies (Senyores de Rosa, seria la traducció de l'anglès) o Pink evening primrose (Roses nocturnes de primavera o Onagres Roses) Són perennes, i s'estén per formar extenses colònies.

### Flors

Les seves grans flors de quatre pètals, solitàries, a les aixelles foliars, tenen una gamma de color de rosa fosc a blanc. Els brots s'obren en flors rosades o blanques, estan en les aixelles de les fulles superiors de les primes i suaus tiges. Els capolls de textura delicada i en forma de copa estan plenes de color rosa o venes vermelles. Les flors poden ser tan petites com d'1 cm (2,5 cm màxim) d'ample en condicions de sequera.

### Fulles

El fullatge és generalment lineal i pinnades, tot i que les fulles també poden ser senceres i en forma de llança depenent de la localitat. És una espècie resistent a la sequera que podet formar colònies de mida considerable. La planta es conrea sovint en jardins i s'escapa del cultiu.

## Biologia

Com el nom comú implica, la majoria de les espècies d'onagra obren les seves flors a la nit, tancant-se de nou d'hora cada matí. Les flors d'alguns membres del gènere s'obren a la nit tan ràpidament que el moviment gairebé es pot observar. Les poblacions d'onagra rosats, a la part sud de la seva àrea de distribució natural, però, obren les seves flors al matí i els tanquen cada nit. Per complicar encara més les coses, les poblacions en les regions del nord de la seva àrea de distribució tendeixen a obrir-se a la nit.

## Taxonomia

Oenanthe lachenalii va ser descrita per Cavanilles, Antonio José (Joseph) i publicada a Fl. Bad. 1: 678 1805.

### Etimologia

* Oenothera: deriva del llatí i pot tenir un significat com: aquella planta els sucs de la qual poden causar adormidera
* speciosa: epítet adjectiu atorgat a la planta que és bella, bonica i molt vistosa.

## Referències

* ↑ «Oenothera speciosa a EOL» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Oenothera speciosa a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Oenothera acaulis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 8 gener 2021].

## Bibliografia

* Paulina Riedemann Gustavo Aldunate. Flora Nativa de valor ornamental. Identificació y Propagación. Andres Bello, 2001, p. 424. ISBN 956-13-1737-0 (obra completa).
# Oensingen

Oensingen és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), cap del districte de Gäu.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Unió Monetària Llatina

La Unió Monetària Llatina (UML) fou un intent del segle xix d'unificar diverses monedes europees en una de sola que pogués ser utilitzada a tots els estats membres, en una època en què la major part de les monedes nacionals encara eren fetes d'or i d'argent, que es va dur a terme entre 1865 i 1927. Fou, doncs, el precedent més clar de l'actual Eurozona.

## Història

El 1865, França, Bèlgica, Itàlia i Suïssa van integrar la unió i van acordar canviar les seves respectives monedes nacionals a un estàndard de 4,5 grams d'argent o 0,290322 grams d'or (un quocient de 15,5 a 1) i fer-les lliurement intercanviables. L'acord es va implantar el 1866. Més endavant s'hi van afegir Espanya i Grècia el 1868, i Romania, Àustria, Bulgària, Veneçuela, Sèrbia, Montenegro, San Marino i els Estats Pontificis el 1889. El 1904 les Índies Occidentals Daneses també van adoptar aquest estàndard de canvi, però no es van acabar d'afegir pròpiament a la Unió. També es va discutir llargament la possibilitat que s'hi incorporessin la Gran Bretanya i els Estats Units, cosa que finalment no van fer.
El cardenal Giacomo Antonelli, l'administrador del Tresor Pontifici, amb l'acord tàcit de Napoleó III de França, es va embrancar en un ambiciós projecte d'emissió de monedes d'argent que no tenien la quantitat prescrita de metall. Les monedes papals de seguida van travessar les fronteres estatals i van començar a circular excessivament pels altres estats de la Unió, en profit de les arques de la Santa Seu, però va arribar un moment que els bancs de Suïssa i França van rebutjar les monedes pontifícies i els Estats de l'Església foren expulsats de la Unió.
A causa de les fluctuacions de l'or i l'argent i de les turbulències polítiques del primer terç del segle xx, la unió monetària va començar a decandir cap a la dècada del 1920 i el 1927 se'n va declarar formalment l'acta de defunció.

## Monedes

| Jordi I de Grècia a les 5 dracmes del 1874 | Jordi I de Grècia a les 5 dracmes del 1874 | Leopold II de Bèlgica als 5 francs del 1868 | Leopold II de Bèlgica als 5 francs del 1868 |
| Napoleó III de França als 5 francs del 1868 | Napoleó III de França als 5 francs del 1868 | Víctor Manuel II d'Itàlia a les 5 lires del 1874 | Víctor Manuel II d'Itàlia a les 5 lires del 1874 |

## Referències

* 1 2 Vergés, Josep C. Laureà Figuerola i la pesseta (en castellà). Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 11. ISBN 8472836649.

## Vegeu també

* Pesseta
* Bolívar (moneda)
* Primera Guerra Mundial
* Unió monetària
* Euro
* Bimetal·lisme

## Enllaços externs

* L'àvia de l'euro: La Unió Monetària Llatina (1865-1927) (italià)
* La Unió Monetària Llatina per als col·leccionistes de monedes: 1865-1926 (francès) (anglès) (alemany)
# Unió Monàrquica Nacional

Unió Monàrquica Nacional (UMN) també fou el nom de diverses formacions i partits polítics espanyols monàrquics i dretans com el que a Madrid l'any 1930 es fundà la Unión Monárquica Nacional, UMN que era diferent de la formació feta a Barcelona.
La fundada a Barcelona el febrer del 1919, va coincidir amb la vaga de La Canadenca i amb la presentació fallida a les Corts de l'Estat del projecte d'Estatut d'Autonomia de Catalunya. La UMN tenia l'objectiu aplegar l'ala més unitarista i dretana del monarquisme català, dirigida per Alfons Sala i Argemí, després comte d'Ègara, diputat i cacic del districte de Terrassa, juntament amb Manuel Rius i Rius, marquès d'Olèrdola; Darius Rumeu i Freixa, baró de Viver; José Enrique de Olano y Loyzaga, el comte de Fígols; Josep Maria Milà i Camps, comte de Montseny; Benet de Pomés i de Pomar, comte de Santa Maria de Pomers, i Lluís Pons i Tusquets. El secretari en fou Aureli Joaniquet i Extremo. Volia ser l'oposició al sector regionalista organitzat en la Federació Monàrquica Autonomista, però no va rebre cap suport del poder central i no va poder disputar mai el poder electoral de la Lliga Regionalista, de manera que no passà mai de ser un grup de notables sense base política. Nogensmenys, fou el principal suport a Catalunya de Miguel Primo de Rivera, qui nomenà Alfons Sala president de la Mancomunitat de Catalunya el 1924-1925. Va desaparèixer quan es proclamà la Segona República Espanyola i els seus membres s'integrarien en la Peña Blanca primer i en Renovación Española el 1933.
Aquest mateix nom fou adoptat per José Antonio Primo de Rivera per a un partit que va fundar el 1930 per a reivindicar la memòria del seu pare i presentar-se a les eleccions de 1931, però no va aconseguir l'acta de diputat i va dissoldre el partit. Posteriorment, molts dels seus seguidors s'integrarien a Falange Española, també fundada per ell.

## Vegeu també

* Josep de Caralt i Sala (1r comte de Caralt)

## Referències

* ↑ de Riquer i Permanyer, Borja «Aturar el temps». La Vanguardia, 21-02-2019, pàg. 23.
* ↑ Martí, Pep. «Cent anys de col·laboracionistes». NacióDigital.cat, 02-01-2017. [Consulta: 23 gener 2017].