OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaime Osorio Márquez

Jaime Osorio Márquez (Cali, 30 d'octubre de 1975-23 de desembre de 2021) va ser un productor, guionista, realitzador i director de cinema colombià.

## Biografia

Jaime Osorio Márquez va néixer en Cali en 1975. Entre 1995 i 1999, va cursar estudis de Deug, la Licence y La Maitrisse en Arts du Spectacle Mention Études Cinématographiques a la Universitat de Rennes II, a França. El 2000 va tornar a Colòmbia, convertint-se en director de comercials per a empreses com Teleset (propietat de Sony Pictures Television International), República Films,, Los Sopranos a Veneçuela i per Rhayuela Films. Va dirigir importants campanyes publicitàries per a clients com Avianca, Chevrolet, Coca-Cola, Yoplait, Alpina, McDonalds, Nestlé i Newell Sanford, a més de ser guanyador en els festivals Nova i del Carib. A Colòmbia va ser reconegut per la seva manera d'imprimir-li tensió i dramatisme a la imatge.
En 2011, va estrenar la seva òpera preval de llargmetratge com a director i guionista, El páramo, produïda per Rhayuela Cinema en coproducció amb Alta Films (Espanya) i Sudestada (Argentina), i comptant a més amb Wild Bunch com a agent de vendes internacionals, companyia que va comprar els drets del film quan aquest es trobava en la primera setmana de rodatge i que va aconseguir portar-la a múltiples territoris, com el Regne Unit, Alemanya, Japó, Turquia, Tailàndia i Taiwan.
El 2011 va dirigir per Caracol Televisión la sèrie El laberinto, en coproducció amb Sony Televisión. Entre 2013 i 2017 va escriure el llargmetratge Mostro (també dita Asilo) i la primera temporada de la sèrie de televisió Mil colmillos.
Va morir el 23 de desembre de 2021, als 46 anys, en aplicar-se-li l'eutanàsia, després de patir durant diversos anys un càncer.

## Filmografia
### Cinema i televisió

* Mil colmillos (2021)
* Siete cabezas (2017)
* El páramo (2012)
* El laberinto (2011)

## Referències

* ↑ El cine colombiano pierde al director Jaime Osorio Márquez
* ↑ Redacción. «Falleció a los 46 años el cineasta colombiano Jaime Osorio» (en espanyol europeu). [Consulta: 24 desembre 2021].
* 1 2 Semana. «Tras eutanasia, murió a los 46 años el director colombiano Jaime Osorio» (en español), 24-12-2021. [Consulta: 24 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a Colarte
* Trajectòria de Jaime Osorio Márquez
# Llengua amb tàperes

A les Illes Balears, quan una persona xerra molt, se li diu pareix que has menjat llengua. Aquesta expressió té una estreta relació amb el plat llengua amb tàperes. Un plat basat amb el cuinat de la llengua d'animal (porc o vedella) acompanyat,com a element destacat, per les tàperes.

## Fonts de consulta

* Memòria de la cuina mallorquina. Receptes antigues de tots els pobles Antoni Tugores. DOCUMENTA BALEAR
* La cuina de Menorca Josep Borràs i Damià Borràs. COLUMNA EDICIONS 2004

## Enllaços externs

* http://www.alimentaciococh.cat/recetas-detalle.php?recetaID=30 Arxivat 2010-09-23 a Wayback Machine.
* http://www.cinquequart.es/cat_receptes_detall.html?Id=6
# Juan Martínez Munuera

Juan Martínez Munuera (Benidorm, Marina Baixa, 13 de juliol de 1982), és un àrbitre de futbol valencià de la primera divisió. Pertany al Comitè d'Àrbitres de la Comunitat Valenciana.

## Trajectòria

Va dirigir el partit d'anada de la promoció d'ascens a Primera Divisió de 2012 entre l'Agrupació Esportiva Alcorcón i el Real Valladolid Club de Futbol (0 -1) i el partit de tornada de la promoció d'ascens a Primera Divisió de 2013 entre el Girona Futbol Club i l'Agrupació Esportiva Alcorcón (3-1)
Després de tres temporades a Segona Divisió, on va dirigir 64 partits, aconseguí l'ascens a primera divisió juntament amb el col·legiat navarrès Eduardo Prieto Iglesias.
Va ser seleccionat el 2011 pel Programa de Joves Talents de la UEFA, quan encara arbitrava a la Segona Divisió.

## Premis

* Trofeu Vicente Acebedo (1): 2013

## Referències

* ↑ «Partido ida promoción ascenso de 2012». Marca, 13-06-2012. (castellà)
* ↑ «Partido vuelta promoción ascenso de 2013». Marca, 15-06-2013. (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa a footballdatabase.eu
* Fitxa a transfermarkt.es
# Moapa Town

Moapa Town és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 928 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moapa Town tenia 928 habitants, 273 habitatges, i 220 famílies La densitat de població era de 2,39 habitants per km².
Dels 273 habitatges en un 51,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 14,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,40 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 64 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28,8 anys. Per cada 100 dones hi havia 106,68 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,71 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.365$ i la renda mediana per família de 49.327$. Els homes tenien una renda mediana de 38.929$ mentre que les dones 20.990$. La renda per capita de la població era de 17.587$. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moapa Town». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Moapa Town». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Irénée-Jules Bienaymé

Jules Bienaymé (1796-1878) fou un matemàtic francès, conegut pels seus treballs d'estadística.

## Vida i Obra

Tot i haver nascut a París, Bienaymé va fer els seus estudis secundaris al lycée de Bruges on el seu pare era funcionari de l'estat. En retornar novament a Paris va estudiar al Lycée Louis-le-Grand per entrar a l'École Polytechnique el 1815, però aquesta va ser clausurada el 1816 i aleshores es va dedicar a fer de traductor de revistes, ja que tenia grans coneixements d'idiomes estrangers com el rus. El 1818 va ser nomenat professor de matemàtiques de l'École Spéciale Militaire de Saint-Cyr, càrrec en el qual va romandre fins al seu ingrés en l'Administració de Finances de l'Estat el 1820.
Bienaymé va fer doncs la seva vida professional a l'administració pública (com molts dels seus familiars: germans fills i nets), en la que va arribar a ser nomenat inspector general el 1834. El 1848 es va retirar de l'administració, però el últims anys de la seva vida va estar força malalt: li costava dormir i les mans li tremolaven de forma incontrolada.
Va ser president de la Societé Mathèmatique Française el 1875.
Al marge de la seva activitat professional, Bienaymé va ser in investigador en teoria de la probabilitat, seguint les idees de Laplace. No va publicar gaires articles: uns 22 (la majoria dels quals al butlletí de la Societat Filomàtica de París, de la que era membre); però alguns d'ells es poden considerar pioners en la estadística, com un article de 1853 en el que descrivia el que avui coneixem com desigualtat de Txebixov o un de 1845 en que planteja qüestions importants sobre la Llei dels grans nombres.

## Referències

* ↑ Heyde & Seneta, pàgina 6.
* ↑ Bru, Jongmans & Seneta, pàgina 180.
* ↑ Heyde & Seneta, pàgina 9.
* ↑ Heyde & Seneta, pàgina 10.
* ↑ Bru, Jongmans & Seneta, pàgines 181-182.

## Bibliografia

* Bru, Bernard; Jongmans, François; Seneta, Eugene «I.J. Bienaymé: Family Information and Proof of the Criticality Theorem» (en (anglès)). International Statistical Review, Vol. 60, Num. 2, 1992, pàg. 177-183. DOI: 10.2307/1403648. ISSN: 0306-7734.
* Heyde, C.C.; Seneta, E. I. J. Bienaymé: Statistical Theory Anticipated (en (anglès)). Springer, 1977. ISBN 978-1-4684-9471-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Irénée-Jules Bienaymé» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Bohumil Gregor

Bohumil Gregor (Praga, 14 de juliol de 1926 – Praga, 4 de novembre de 2005) fou un director d'orquestra txec.
Va estudiar contrabaix al Conservatori de Praga. Va fer el seu debut en la direcció el 26 d'octubre de 1947, al Divadlo 5. května (Teatre del Cinquè de maig, ara l'Òpera Estatal de Praga). Va dirigir al Teatre Estatal de Brno (1949–1951), al Teatre Nacional de Praga (1955–1958 i 1962–1966), al Teatre Estatal d'Ostrava (1958–1962), l'Òpera Reial d'Estocolm (1966–1969), l'Òpera Estatal d'Hamburg (1969–1972), De Nederlandse Òpera d'Amsterdam (de 1972), i també la de San Francisco, Filadèlfia i Washington. El 1999 va retornar a l'Òpera Estatal de Praga on va treballar com a director tan musical fins que 2002.

## Discografia seleccionada

* Gioachino Rossini: Guillaume Tell; Supraphon (1964)
* Leoš Janáček: El cas Makropoulos; Supraphon (1967)
* Leoš Janáček: Jenůfa; Supraphon (1969)
* Leoš Janáček: La guineueta astuta; Supraphon (1972)
* Antonín Dvořák: Tres Rapsòdies eslaves, La meva casa, Variacions Simfòniques, La cançó d'un heroi, Scherzo capriccioso; Orquestra Filharmònica Txeca, Supraphon 11 0378-2 (1989)
* Georg Friedrich Händel: Música aquàtica; Supraphon (1993)
* Leoš Janáček: Jenůfa; Rècords d'EMI (1995)
* Antonín Dvořák: El diable i Catalina (2003)
* Leoš Janáček: La guineueta astuta; Orquestra i Cor del Teatre Nacional de Praga, Supraphon SU 3071-2612 (2003)
* Leoš Janáček: De la casa dels morts; Supraphon Música (2008)

## Referències

* ↑ Prague State Opera Retrieved 28 March 2012.
* ↑ Český hudební slovník osob a institucí (Czech Music Dictionary of People and Institutions) (Czech) Retrieved 28 March 2012.

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia a Národní divadlo
* (txec) Biografia a Český hudební slovník osob a institucí Arxivat 2020-07-16 a Wayback Machine.
# Platja Nord (Torreblanca)

La platja Nord de Torreblanca és una platja llarga d'arena del mateix municipi de la Plana Alta (País Valencià).
Limita al nord amb la platja del Campás i cap al sud amb la platja de Torrenostra i la platja del Prat que arriba fins a la Gola del Prat, canal del Prat de Cabanes-Torreblanca, mareny de més de set quilòmetres d'extensió. La platja és de grava i arena en l'exterior de l'aigua. No obstant això, el fons marí és d'arena fina i poc pendent, sense desnivells i amb aigües molt netes.
Disposa d'accés per carrer i carretera. Compta amb passeig marítim i pàrquing delimitat.
Gaudeix del distintiu de la Bandera Blava.

## Vegeu també

* Torreblanca
* Prat de Cabanes-Torreblanca
* Platja de Torrenostra
* Platges del País Valencià

## Enllaços externs

* Platja Nord de TorrenostraAjuntament de Torreblanca
# Joan Parés

Joan Parés és el nom dels següents personatges:
* Joan Parés i March (ca. 1943 - 2022), antic pilot de motociclisme català
* Joan Parés i Clarà (Amer, 1946 - 2022), músic català instrumentista de tible
* Joan Baptista Parés i Carbonell (Barcelona 1847 - 1926), col·leccionista i comerciant d'art català
# Llengua amb progenitors

La llengua amb els progenitors és la llengua que els fills parlen amb els pares. Habitualment es troba força lligat amb la llengua inicial, tot i que no sempre coincideixen.
Habitualment les interaccions entre pares i fills solen convergir amb l'ús de la mateixa llengua, i en poques situacions es dona una divergència entre la llengua utilitzada per pares i fills. En situacions de contacte de llengües és comú l'existència de:
* Ús de diferent llengua amb un progenitor respecte a l'altre.
* Ús de dues o més llengües amb un mateix progenitor.
* Canvi de la llengua parlada entre progenitors i fills en els moments clau de la vida de l'infant, tals com la incorporació al sistema escolar o l'adolescència.
* Ús de diferent llengua als diferents germans.

## Referències

Torres, J (coord.); Vila, F.X; Fabà, A; Bretxa, V; Pradilla, M.À. (2005) Estadística sobre els usos lingüístics a Catalunya 2003. Llengua i societat a Catalunya en els inicis del segle XXI. Barcelona: Generalitat de Catalunya

## Vegeu també

* Llengua inicial
* Llengua d'identificació
* Llengua pròpia
# Pribítkovski

Pribítkovski (en rus: Прибытковский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 709 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Transport d'Ekman

El transport d'Ekman , descrit per Vagn Walfrid Ekman, és el moviment de les masses d'aigua oceàniques (i els materials que estan en suspensió dins d'elles) amb un cert angle respecte a la direcció del corrent superficial. S'obté integrant verticalment l'espiral d'Ekman, procés en què cada capa d'aigua de l'oceà arrossega per viscositat la capa immediatament inferior. S'inicia amb l'acció del vent sobre l'aigua propera a la superfície de l'oceà, causant el moviment d'aquesta. A causa d'això cada capa d'aigua és afectada pel moviment de la capa superior, o inferior en el cas de la fricció de la capa límit inferior.
Per raó de l'efecte Coriolis, el moviment de la superfície de l'oceà es desvia cap a la dreta a l'hemisferi nord i cap a l'esquerra a l'hemisferi sud respecte a la direcció del vent en la superfície. Cada capa d'aigua que va sent arrossegada per la capa superior experimenta el mateix efecte de desviament pel que fa a la capa superior, encara que cada vegada en menor magnitud, els vectors de moviment formen una espiral d'Ekman. El moviment mitjà de les aigües oceàniques a totes les profunditats (a causa del transport d'Ekman) és de 90° cap a la dreta a l'hemisferi nord i 90° a l'esquerra a l'hemisferi sud respecte a la direcció del vent en la superfície. Si aquest corrent transporta aigua des de la costa (per exemple, quan un corrent procedent del sud progressa al llarg de la costa occidental d'un continent austral, amb el consegüent transport net d'Ekman cap a l'esquerra, és a dir, mar endins cap a l'Oest), crea una surgència des de la profunditat amb aigües riques en nutrients. Les costes on ocorre el fenomen són regions riques per a la pesca. Les aigües arrossegades pel vent es constitueixen en corrents superficials que tenen una profunditat de 10 a 100 metres. Per sota del corrent superficial ja actua el gir d'Ekman.

## Vegeu també

* Espiral d'Ekman
* Efecte de Coriolis
* Surgència

## Enllaços externs i referències

* Transport d'Ekman (anglès)
* Què és el transport d'Ekman? (Anglès) Arxivat 2007-02-03 a Wayback Machine.
* Figura explicativa del transport de Ekman (anglès) Arxivat 2007-09-11 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Emerson, Steven R.; Hedges, John I. Chemical Oceanography and the Marine Carbon Cycle. New York, United States of America: Cambridge University Press, 2017. ISBN 978-0-521-83313-4.
# Irén Gulácsy

Irén Gulácsy (9 de setembre de 1894, Lázárföld, (Szeged) – 2 de gener de 1945, Budapest). Als setze anys es va casar amb un enginyer que li va permetre veure la vida dura dels camperols i és un dels temes que va plasmar en algunes de les seves obres. A principis de la Primera Guerra Mundial el seu marit cau malalt i Irén es veu amb la necessitat de buscar un recurs econòmic per superar aquesta situació precària treballant com a periodista. Durant un llarg temps la seva vida va estar plena de sacrificis, però el seu caràcter fort i decidit fa possible compaginar-ho amb l'escriptura. Tot aquest esforç es veurà recompensat amb el reconeixement de dues obres com Fekete völegények (Nuvis negres) de l'any 1927 i Pax vobis de l'any 1930, dues novel·les històriques realistes amb personatges simbólics elevats a heroics sobrehumans. Nuvis negre ens descriu els quaranta anys més durs de la història d'Hongria en el segle xvi a on les guerres i, concretament, per la derrota a Mohács, fan que la nació caigui en la ruïna durant dos segles perden la independència. La trama es desenvolupa amb complexitat on dos personatges que formen part de les batalles i Szapolyai, el rei del cantó turc, entren en les conspiracions per arribar al poder. Cada cop les seves obres es va allunyant del realisme psicològic i entra en un món diferent. Les obres com El capità de Kálló, El Rei Lluís, el Gran i Jezabel formarien part d'aquest altre enfocament de la realitat.

## Referències

* 1 2 Vàrady, E. Títol=Gulácsy, Irén. Pàg. 187. González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* ↑ Benedek, M. Títol=Novios negros. Pàg. 529. González Porto-Bompiani (coord.). González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol V. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol II. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol V . Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.
# Brownstown (Pennsilvània)

Brownstown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 259 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brownstown tenia 883 habitants, 354 habitatges, i 259 famílies. La densitat de població era de 1.363,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 354 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.043 $ i la renda mediana per família de 36.645 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 17.386 $. La renda per capita de la població era de 13.494 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brownstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brownstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jalón

* Aquest article tracta sobre el riu. Vegeu-ne altres significats a «Xaló».
El Jalón és un riu castellà i aragonès afluent per la dreta de l'Ebre. Neix a la Fuente Vieja, al peu de la Sierra Ministra, vora el poble de Benamira, llogaret del municipi de Medinaceli (Sòria). Baixa molt encaixonat al seu pas per Castella però un cop passat Arcos de Jalón entra a la depressió de Monreal de Ariza.
En entrar a l'Aragó rep per l'esquerra els rius Nágima i Henar. Més tard rep els rius Monegrillo, Piedra, Mesa i Manubles i vora Calataiud rep les aigües del Jiloca, el Perejiles i el Ribota. I un cop entra a la depressió de l'Ebre rep els rius Aranda, Grío i Alpartir; finalment desemboca a l'Ebre vora Torres de Berrellén.

## Referències

* ↑ «Río Jalón». Ajuntament de Calataiud. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ «El Río Jalón». Confederación Hidrogràfica del Ebro. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ «Río Jalón». Turismo de Zaragoza. Arxivat de l'original el 2018-10-11. [Consulta: 18 octubre 2011].

## Vegeu també

* Pont de Capurnos
# Juntes Generals

«Juntes Generals» té aquests significats:
són l'òrgan legislatiu de cadascun dels territoris històrics del País Basc. Amb aquest mateix nom es pot referir als següents articles:
* Juntes Generals d'Àlaba.
* Juntes Generals de Guipúscoa.
* Juntes Generals de Biscaia.
# Neobatrachus albipes

Neobatrachus albipes és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M. & Roberts, D. 2004. Neobatrachus albipes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Jacob Moe Rasmussen

Jacob Moe Rasmussen (Amager, 19 de gener de 1975) és un ciclista danès, que fou professional entre 1999 i 2008.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Argentina
* 2002
** 1r a la Fyen Rundt
* 2003
** 1r a la Fyen Rundt
* 2004
** 1r a la Fyen Rundt
** 1r a la Post Cup
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Ringerike
* 2005
** 1r al CSC Classic
** 1r a la Fyen Rundt
* 2006
** 1r a la Tour de Loir i Cher i vencedor de 3 etapes
** 1r a la Post Cup
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi Ringerike
* 2008
** Campió de Dinamarca en contrarellotge per equips
** 1r a la Post Cup

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Sant Roc de Vilademuls

Sant Roc de Vilademuls és una obra del poble d'Orfes, al municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany), protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'acció del temps i dels llamps l'ha reduïda a un estat ruïnós. S'aguanten les parets i els arcs de la volta. L'acció del temps i dels llamps l'ha reduïda a un estat ruïnós. S'aguanten les parets i els arcs de la volta. A la llinda de la portada hi ha les dates "1701" i "1786" en una pedra del brancal dret.

## Història

Com les altres ermites d'aquests entorns dedicades a sant Roc i a sant Sebastià, fou erigida amb motiu de la terrible pesta que el segle XVII assotà especialment aquests indrets. També fou aquella pesta que motivà l'històric vot de la Baronia al santuari de la Mare de Déu del Collell. Antigament el dia del Sant, el 16 d'agost, se celebrava la festa a l'església parroquial. Un detall característic era que, després de la Missa, es donava un panet a tots els assistents. Més tard es va abandonar aquesta tradició.(www.vilademuls.cat)

## Referències

* 1 2 «Sant Roc de Vilademuls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Portada/article octubre 23
## Evolució dels mamífers

L'evolució dels mamífers a partir dels sinàpsids basals («rèptils mamiferoides») fou un procés gradual que durà aproximadament 95 milions d'anys, des de l'aparició dels primers sinàpsids, com ara Archaeothyris o Clepsydrops, al Pennsylvanià fins a l'aparició dels primers mamaliaformes com ara Adelobasileus a l'estatge faunístic Carnià. El llinatge sinàpsid divergí del llinatge sauròpsid, que conduiria als rèptils, els dinosaures i els ocells, a finals del període Carbonífer, només 20 milions d'anys després de la formació del clade dels amniotes.
Filogenèticament, els mamífers són els únics sinàpsids encara vivents.