OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Niflettes

Els niflettes són una mena de pasta tradicional de la localitat francesa de Provins que es consumeix per Tots Sants. Amb el pas del temps, es va estendre el costum de prendre'n als municipis de Nogent-sur-Seine i Villenauxe-la-Grande, que són a la vora.
Es tracta d'un pastisset de pasta de full farcit de crema pastissera. També s'empren mantega, rovell d'ou, farina i llet per a confeccionar-ne.
El nom prové del fet que originalment s'oferien en la dita festivitat als òrfens tot dient-los «Ne flete» (lit. ‘No ploris’).

## Referències

* ↑ «La niflette, une pâtisserie traditionnelle qui perdure à Nogent-sur-Seine» (en francès). Journal L'Est Éclair abonné, 04-11-2018. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ L'Est Éclair, La Commune libre maintient les traditions, 16 décembre 2008
* ↑ Folklore de Champagne, Numéros 63-67, édité par la Société des amateurs de folklore champenois, 1979
* ↑ Seine-et-Marne 2011, Jean-Paul Labourdette et Dominique Auzias, collection des Petits Fûtés, page 42
* ↑ PDF Magazine du Conseil Régional, octobre-novembre 2007, page 13 Arxivat 2013-05-30 a Wayback Machine.
# Plaça del Banc de l'Oli

La plaça del Banc de l'Oli (popularment plaça des Banc de s'Oli) és una plaça de la ciutat de Palma, a l'illa de Mallorca. Està situada al centre de la ciutat, i el seu nom es deu al fet que fins al segle xix s'hi distribuïa l'oli de la ciutat.

## Història

El banc de l'oli està documentat en aquest indret d'ençà de 1496 (anteriorment es trobava vora la Quartera). El banc de l'oli era l'indret on es mesurava i venia l'oli produït a les tafones de les grans possessions oliveres de Mallorca. També s'hi recaptava un impost que gravava el comerç de l'oli: el vectigal d'oli.
De la mesura de l'oli s'encarregaven els mesuradors d'oli, que tenien un col·legi propi (diferent del col·legi dels mesuradors de blat, que estaven units als porgadors) que regulava les mesures i els preus oficials, i que es documenta ja el 1603. Per la seva banda, els traginers d'oli eren els que s'encarregaven de transportar l'oli comprat al banc, i formaven un col·legi propi (diferent del dels mesuradors i dels traginers ordinaris o traginers «de garrot») documentat de 1648.
El 1900 el nom de la plaça es canvia oficialment i s'hi posa el de Joan Palou i Coll, notari i dramaturg. El 1992, però, tornà a recuperar el nom tradicional.

## Descripció

El banc de l'oli consistia en un porxo situat al centre de la plaça, cobert de quatre aiguavessos sostinguts per columnes i envoltat per un banc de pedra, en el qual es dipositaven els odres d'oli. També hi havia un retaule de la Mare de Déu que protegia el recinte. Devora els odres hi havia unes escudelles petites per posar-hi una mostra de l'oli que estava a la venda. El 1860, aquestes instal·lacions foren desmantellades.
Actualment, el centre de la plaça hi ha un conjunt escultòric dedicat a Pere d'Alcàntara Penya, obra de Remígia Caubet. Representa una padrina recitant el poema La Colcada de Penya als seus nets.

## Referències

* 1 2 3 4 Valero, Gaspar. Itineraris pel centre històric de Palma. Ajuntament de Palma, 1993. ISBN 84-87159-49-4.
* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 158.
* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 233.

## Enllaços externs

* Localització a Google Maps
# Simitarra de McClelland

La simitarra de McClelland (Erythrogenys mcclellandi) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls densos, herba i bosc obert de les muntanyes del sud d'Assam i oest de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Simitarra de McClelland». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Passeig de Santa Calamanda

El Passeig de Santa Calamanda és un carrer del municipi de Calaf (Anoia) que porta per nom la patrona del municipi, Santa Calamanda. Alguns dels edificis situats en aquesta via formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Casa neoclàssica

La casa neoclàssica del Passeig de Santa Calamanda és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici de dues plantes rectangulars amb una façana de caràcter sobri marcadament neoclàssic. Hi ha un domini total de la línia recta que no es trenca en cap moment ni en la més mínima insinuació decorativa. Destaquen les motllures de les portes i finestres fetes amb relleu de pedra i la barana de la part superior de l'edifici feta també a base de línies rectes horitzontals amb mínimes intervencions decorativiestes.

## Casa noucentista

La casa noucentista del costat de la Casa Crivillés situada al Passeig de Santa Calamanda és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta de dos construccions idèntiques, d'interès per la seva façana simètrica totalment amb dos grans portes d'arc apuntat, lleugerament rebaixat pels costats, decoracions de línies rectes i un cos superior "tipus galeria" decorat o format per tres finestres, la central més gran. La coberta de les dues construccions és a dues vessants. És del primer quart de segle xx.

## Referències

* ↑ «Casa neoclàssica del Passeig de Santa Calamanda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
* 1 2 3 «Edifici noucentista del Passeig de Santa Calamanda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Pelteobagrus mica

Pelteobagrus mica és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1864. Rhinobagrus et Pelteobagrus deux genres nouveaux de Siluroïdes de Chine. Neder. Tijdschr. Dierk. v. 2. 7-10.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H.H. i J. Freyhof 2007. Pseudobagrus nubilosus, a new species of catfish from central Vietnam (Teleostei: Bagridae), with notes on the validity of Pelteobagrus and Pseudobagrus. Ichthyol. Explor. Freshwat. 18(1):9-16.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Voodoo Glow Skulls

Voodoo Glow Skulls és una banda californiana de ska punk i skacore. Es va formar el 1988 a Riverside, pels germans d'ascendència mexicana Frank, Eddie i Jorge Casillas, amb els seus a amic Jerry O'Neill, Ruben Durazo i Eric Fazzini.
El 2017, Frank Casillas va anunciar la seva retirada de Voodoo Glow Skulls després de gairebé 30 anys com a cantant. La banda ha continuat tocant amb Efrem Schulz de Death by Stereo com a vocalista. El mateix any, el trompetista Mark Bush va deixar la banda per tocar amb Mad Caddies, juntament amb el trombonista Dan Albert. Des de llavors, Jose Pazsoldan es va fer càrrec del trombó i Eric Fazzini va tornar als escenaris per tocar el saxofon amb el grup.

## Integrants

* Eddie Casillas – Guitarra
* Jorge Casillas – Baix
* Steve Reese – Bateria
* Eric Fazzini – Saxofon
* Jose Pazsoldan – Trombó
* Efrem Schulz - Veu

### Antics membres

* Frank Casillas - Veu
* Jerry O'Neill - Bateria
* Chris Dalley - Bateria
* Vince Sollecito - Bateria
* A.J. Condosta - Bateria
* Brodie Johnson - Trombó
* Ruben Durazo - Trombó
* Joe McNally - Trompeta
* Mason Ball - Trompeta
* Gabriel Dunn - Trompeta
* James Hernández - Saxofon
* Donen Albert - Trombó
* Mark Bush - Trompeta
* Don Giese - Trompeta

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Who Is, This Is? - 1993 Dr. Strange Records
* Firme - 1995 Epitaph Records
* Firme (versió en castellà) - 1996 Epitaph Records
* Baile de los Locos - 1997 Epitaph Records
* The Band Geek Màfia - 1998 Epitaph Records
* Symbolic - 2000 Epitaph Records
* Steady as She Goes - 2002 Victory Records
* Addicción, Tradición, Revolución - 2004 Victory Records
* Southern Califòrnia Street Music - 2007 Victory Records
* Break The Spell - 2012 Smelvis Records

### EP

* The Old of Tomorrow 7" EP - 1990 Goon Records & Drapes
* Rasta Mis Huevos 7" EP - 1992 Signal Sound System Records
* We're Coloring Fun 12" EP - 1993 Signal Sound Systems Records
* Dogpile! 7" EP - 1993 Dr. Strange Records
* Land of Misfit Toys 7" EP - 1995 Dr. Strange Records

### Recopilatoris

* The Potty Training Years - 1993 Signal Sound Systems Records
* Éxitos Al Cabrón - 1999 Grita Records
* The Potty Training Years 1988-1992 - 2000 El Pocho Loco Records

## Referències

* ↑ «Voodoo Glow Skulls, en IndyRock». Indyrock, 26-10-2002. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Voodoo Glow Skulls girarán por España este otoño». Europa Press, 13-10-2013. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Latin Rudeboys». MondoSonoro, 01-09-1997. [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «La familia feliz». MondoSonoro, 10-10-2000. [Consulta: 12 maig 2020].
# Voorheesville

Voorheesville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.705 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Voorheesville tenia 2.705 habitants, 1.042 habitatges, i 816 famílies. La densitat de població era de 490,3 habitants per km².
Dels 1.042 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.563 $ i la renda mediana per família de 65.682 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.667 $ mentre que les dones 35.990 $. La renda per capita de la població era de 25.760 $. Entorn del 0,5% de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Voorheesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Voorheesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Voorschoten

Voorschoten és un municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 23.102 habitants repartits sobre una superfície d'11,59 km² (dels quals 0,37 km² corresponen a aigua).

## Ajuntament (2006)

El consistori està compost de 19 regidors:
* CDA 6 regidors
* VVD 4 regidors
* PvdA 3 regidors
* GroenLinks 3 regidors
* ONS Voorschoten 3 regidors

## Enllaços externs

* www.voorschoten.nl
# Península d'Iveragh

La península d'Iveragh (en irlandès, Uíbh Ráthach) es troba al comtat de Kerry (Irlanda). Es tracta de la península més gran del sud-oest d'Irlanda. Al centre de la península hi ha la serralada de Macgillycuddy's Reeks. La muntanya més alta, Carrauntoohil, també és la muntanya més alta de l'illa.
Killorglin, Cahersiveen, Portmagee, Waterville, Caherdaniel, Sneem i Kenmare són algunes de les poblacions de la península.
L'anell de Kerry és un popular recorregut turístic, envolta la península des de Killarney, situat a l'est.
L'illa de Valentia es troba a l'extrem nord-oest de la península. Està connectada amb la península per un pont al poble de Portmagee, però també es pot arribar per ferri entre Renard Point i Knightstown a l'illa.
Les Illes Skellig es troben a uns 12 quilòmetres de la costa oest i són conegudes pels seus edificis monàstics i per les aus.
Kerry Geopark és una iniciativa de la comunitat a la península d'Iveragh amb l'objectiu de promoure el geoturisme en aquesta àrea de gran importància geològica. Alguns dels llocs d'interès són la badia de Kenmare Bay, signes de glaciació passat i l'activitat volcànica i pistes fossilitzades de tetràpodes de 400 milions d'anys.

## Vegeu també

* Corcu Duibne.
* Península de Dingle.
* Península de Beara.

## Bibliografia

* John Crowley and John Sheehan. The Iveragh Peninsula: A Cultural Atlas of the Ring of Kerry, 2009. Cork University Press. ISBN 978-1-85918-430-1.

## Enllaços externs

* Guia de la península d'Iveragh de Frommer's.
* Informació sobre l'Anell de Kerry Arxivat 2006-06-16 a Wayback Machine..
* Península d'Iveragh a Birdlife International Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine..
# William James Sidis

William James Sidis (Manhattan, 1 d'abril de 1898 - Boston, 17 de juliol de 1944) era un nen prodigi estatunidenc. Seria un dels majors genis de les matemàtiques. Va ser en principi cèlebre per la seva precocitat i després per la seva excentricitat. Va abandonar completament les matemàtiques al final de la seva vida, escrivint sobre altres afers sota pseudònims. Amb un Q.I. de més de 225, és considerat com una de les persones més intel·ligents que mai ha existit.

## Biografia
### Parentiu i educació (1898-1909)

William James Sidis va néixer de pares jueus emigrants de Rússia l'1 d'abril de 1898 a New York. El seu pare, Boris Sidis, havia emigrat el 1887 per escapar a la persecució política. La seva mare, Sarah Mandelbaum i la seva família fugien la violència antisemita de 1889. Sarah sovintejava la Universitat de Bòston i fou diplomada per l'escola de medicina el 1897. Boris va obtenir el seu diploma a la Universitat Harvard, i hi va ensenyar psicologia. Era psiquiatre, i va publicar molts llibres i articles, obrint la via a la psicopatologia. Boris era poliglot i el seu fill William ho va ser també de molt jove. Va arribar a parlar més de 40 idiomes.
Podia llegir el New York Times a l'edat de 18 mesos, i als vuit anys coneixia 8 idiomes (llatí, grec, francès, rus, alemany, hebreu, turc, i armeni) i n'inventà un, que va anomenar Vendergood als 7 anys.
Va morir el 17 de juliol de 1944 als 46 anys.
# Pei Leang

Pei Leang (Leang Septentrional) fou un estat del Kansu establert pels xiongnu vers el 397. El regne fou conquerir per la dinastia Wei el 439 i la casa reial va fugir amb els seus a Turfan, regne del que es van apoderar el 442 i hi van governar fins al 460
# Pegairòlas de l'Escaleta

Pegairòlas de l'Escaleta (en francès Pégairolles-de-l'Escalette) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Pefnos

Pefnos (en grec antic Πέφνος), o també Pefnon (Πεφνόν) era una antiga ciutat de Lacònia a la costa est del golf de Messènia a 20 estadis de Talames.
Davant de la ciutat hi havia una petita illa també anomenada Pefnos, que Pausànias descriu com una gran roca, on hi havia unes estàtues de bronze dels Dioscurs a l'aire lliure, d'un peu d'alçada. Segons una tradició, que va recollir Alcman, els Dioscurs havien nascut en aquell illot. Pausànias afegeix que fins i tot quan el mar pujava a l'hivern, no s'emportava les estàtues, tot i la seva petitesa. L'illa es trobava a la desembocadura del riu Milea. A l'illa hi havia dues tombes molt antigues que s'anomenaven dels Dioscurs. Els messenis reivindicaven que l'antic territori de Messènia s'estenia fins a Pefnos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pephnus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 desembre 2020].
# Yale

«Yale» té aquests significats:
* Organitzacions:
** Universitat Yale, antigament Yale College, institució d'educació superior privada a New Haven (Connecticut, EUA)
** Yale Babylonian Collection, branca independent de la Yale University Library al campus de la Universitat Yale a New Haven
** Yale Law School o Yale Law, escola professional de graduats, i la facultat de dret de la Universitat Yale
** Yale University Art Gallery, museu que acull una important col·lecció d'obres d'art al campus de la Universitat Yale a New Haven
** Yale University Press, editorial universitària dels Estats Units associada a la Universitat Yale
** Centre d'Art Britànic de Yale, col·lecció d'art britànic al centre de New Haven, Connecticut
* Toponímia:
** Yale (cràter), cràter d'impacte en el planeta Venus anomenat per Caroline Yale (1848-1933)
** Yale (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
** Yale (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Yale (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Yale (Oklahoma), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Miscel·lània:
** Caroline Yale (Charlotte, 1848 - Northampton, 1933), educadora estatunidenca que va revolucionar l'ensenyament dels estudiants amb discapacitat auditiva
** Escola de Yale, grup influent de crítics literaris, teòrics i filòsofs de la literatura amb una influència manifesta de Jacques Derrida i la desconstrucció
** Romanització Yale per al cantonès, mètode de transcripció del cantonès a l'alfabet llatí
# Caldera (desambiguació)

«Caldera» té aquests significats:
* Caldera (estri de cuina), recipient per a coure aliments, de fons rodó, vegeu olla
* Caldera (artefacte) , recipient o màquina per a escalfar aigua o un altre fluid
* Caldera volcànica, cavitat volcànica de col·lapse localitzada sobre una cambra magmàtica
* La Caldera, associació que pretén crear i produir nous espectacles de dansa i arts escèniques a Barcelona
* Jesús Caldera Sánchez-Capitán (Béjar, Castella i Lleó, 1957), polític socialista espanyol
* Rafael Caldera (San Felipe, Estat de Yaracuy, 1916 – Caracas, 2009), advocat, sociòleg i polític veneçolà, President de la República (1969 -1974 i 1994 -1999)
# Calder

«Calder» té aquests significats:
* Calder, recipient petit per a bullir aigua, vegeu calderó (atuell) i olla
* Alexander Calder (Filadèlfia, 1898 - Nova York, 1976), escultor, pintor i dibuixant estatunidenc
* Cam Calder (1952), polític neozelandès i diputat de la Cambra de Representants de Nova Zelanda des del juny de 2009
# Xembet

Xembet (en rus: Шембеть) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 342. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Pello Salaburu Etxeberria

Pello Salaburu Etxeberria (Arizkun, Navarra, 1951) és un lingüista i escriptor navarrès.
Va estudiar sociologia i filologia basca a la Universitat de Deusto i després a la Universitat de Nou Mèxic, la Universitat Cornell i el MIT. Va presentar la seva tesi doctoral a la Universitat del País Basc (UPV / EHU) sota la direcció de Koldo Mitxelena. És catedràtic de Filologia Basca i va ser rector de la UPV / EHU entre el 1996 i el 2000. Pertany a la Reial Acadèmia de la Llengua Basca, on coordina els treballs del diccionari unificat i presideix la comissió de gramàtica. És membre de l'Acadèmia Europea de les Ciències i les Arts i a l'Advisory Board del Center for Basque Studies (CBS) de la Universitat de Nevada, Reno (UNR). És president de la societat KLASIKOAK, que ha publicat més d'un centenar de traduccions en llengua basca d'obres clàssiques del pensament universal. És coeditor de la sèrie Basque Classics, d'UNR. És també membre del Club de Roma, de la RSBAP, el Consell Assessor de la Càtedra UNESCO de Gestió i Política Universitària de la Universitat Politècnica de Madrid, i és membre del Consell Assessor de l'Euskera del Govern Basc.
Col·labora de forma habitual amb articles d'opinió a la premsa diària basca, en castellà i en llengua basca.

## Obres destacades
### Obres al camp de la lingüística basca

* Baztango mintzoa: gramatika eta hiztegia (2005)
* Hizkuntz teoria eta Baztango euskalkia: fonetika eta fonologia. Arau fonologikoak (1984)
* Hizkuntz teoria eta Baztango euskalkia: fonetika eta fonologia. Hizkuntzaren Soinu-egitura (1984)
* Ikaslearen esku-gramatika (1981)
* Baztango euskalkiaz (1980)

### Assaigs en llengua basca

* Euskararen etxea (2002)
* XX. Mendearen argi-itzalak (2001)
* Euskara hobean Hobe (1984)

### Obres sobre qüestions universitàries

A més de la lingüística basca, ha realitzat investigacions sobre l'organització dels sistemes universitaris al món:
* La universitat en la cruïlla: Europa i els EUA (2007) (Col·laboradors: Marta Moreno, Ludger Mees i Juan Ignacio Pérez)
* La Universitat en la cruïlla: Europa i els EUA (Resum executiu i conclusions) (2006)
* Sistemes universitaris a Europa i els EUA (2003) (Autors: Pello Salaburu, Ludger Mees, Juan Ignacio Pérez)
* Unibertsitatea eta euskal gizartea, gaur (2003) (Autors: Juan Ignacio Pérez, Pello Salaburu)

## Referències

* ↑ «Pello Salaburu Etxeberria: Bibliografia» (en basc). Euskal Idazleen Elkartea - Idazleak. [Consulta: 29 juny 2018].

## Enllaços externs

* Klasikoak SA Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Perilimfa

La perilimfa és un filtrat del líquid cefalorraquidi (en el fons de sac del conducte endolimfàtic), amb una composició iònica típica dels líquids extracel·lulars (en la qual predomina el sodi). Aquesta composició no és constant, ja que s'aprecien petites variacions segons la localització.
Està contingut en el laberint (orella interna). En la còclea es troba en la rampa timpànica i la rampa vestibular.

## Vegeu també

Endolimfa
# Peril

Peril (grec antic: Πέριλλος, llatí: Perillus) fou un escultor grec que treballava amb bronze i crear un instrument de tortura pel tirà Fàlaris d'Agrigent, conegut com a Bou de Fàlaris, una escultura en forma de bou buida per dins, on s'introduïa la víctima per una porta lateral i després s'encenia foc a sota per que es rostís lentament. Es diu que va morir pel seu propi instrument de tortura. Probablement va viure entorn del 560 aC.

## Referències

* ↑ En els manuscrits de Llucià de Samosata apareix com a Perilau, però probablement es tracta d'un error de lectura entre lambda i alfa.
* ↑ Smith, Philip. «Perillus（Πέριλλος)». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.