# Androgynos

* No s'ha de confondre amb Androgínia.
En la tradició jueva, el terme androgynos (de l'hebreu: אַנְדְּרוֹגִינוֹס ; «intersexual») es refereix a algú que posseeix tant característiques sexuals masculines com femenines. A causa de la naturalesa ambigua del sexe de l'individu, la literatura rabínica discuteix el gènere de l'individu i les ramificacions legals que en resulten basades en possibles classificacions de gènere. En el judaisme tradicionalment observador, el gènere té un paper central en les obligacions legals.

## Base biològica

Durant el desenvolupament embrionari d'un fetus, es produeix un procés específic que determina les propietats fisiològiques del fetus. En altres paraules, hi ha un moment en el temps en què el fetus existeix sense genitals masculins o femenins. Finalment, a causa de l'alliberament d'hormones en una part del fetus i el reconeixement d'aquestes hormones en una altra, el fetus desenvolupa genitals masculins o genitals femenins. Aquest procés es produeix aproximadament un mes i mig després de la concepció i es produeix completament per separat del sexe genètic. El sexe genètic està determinat únicament per la presència o absència del cromosoma Y (presència (XY) = home; absència (XX) = dona).
Com que aquests dos factors (l'alliberament d'hormones i l'existència genètica d'un cromosoma Y) es combinen per determinar el sexe, és possible (encara que molt rar) que es produeixi una confusió. Aquesta situació pot sorgir de diferents maneres. Una possibilitat és que un mascle genètic no produeixi (o, alternativament, produeixi però no detecti) testosterona. Com que el fetus no percep la testosterona, reacciona formant genitals femenins a més dels genitals masculins ja presents. Una segona manera que això pot passar és si la testosterona, que normalment es produeix exclusivament als testicles, es produeix en una altra zona del cos, una dona genètica la reconeix i genera genitals masculins, juntament amb els genitals femenins ja presents.
De nou, és important assenyalar que aquesta categoria no existeix per dubtes sobre el sexe genètic de l'individu, sinó per ambigüitat respecte als genitals físics.

## Distinció de tumtum

Com s'ha explicat anteriorment, els androgynos jueus es refereixen específicament a un individu que sembla que té genitals masculins i femenins. Existeix una categoria similar, encara que diferent, anomenada tumtum (de l'hebreu טומטום ; «amagat»). Maimònides explica que un tumtum és un individu «en el qual no es poden distingir els genitals masculí ni femení».
D'aquesta manera, és el contrari dels androgynos: mentre que l'androgynos té els dos conjunts de genitals, els genitals del tumtum no es poden veure clarament. És important destacar que la tradició jueva no veu un tumtum de la mateixa manera que un androgynos. Tot i que es reconeix que la identitat d'un androgynos és ambigua, es declara que un tumtum té un sexe específic que només s'amaga externament. No obstant això, les autoritats legals dins del judaisme han continuat debatint l'estatus del tumtum de la mateixa manera que han debatut l'estatus dels androgynos.

## Referències primerenques en la literatura jueva

Tot i que no s'esmenta explícitament enlloc de la Bíblia hebrea, la idea dels andrògins apareix a Gènesi Rabbah, un comentari jueu sobre la Bíblia escrit entre els anys 300 i 500 dC. El comentarista afirma que Adam, en la història de la Creació, va ser creat per Déu com un androgynos. Continua dient que més tard, quan Eva va ser modelada a partir de la seva costella, Déu va separar els sexes, assignant Adam com a home i Eva com a dona.
Tot i que hi ha comentaristes que no estan d'acord amb aquest enfocament del Gènesis Rabbah, l'explicació s'ha convertit en una teoria coneguda i respectada dins de la interpretació bíblica jueva. El comentarista àmpliament estudiat Raixí és un exemple notable d'una personalitat que va adoptar aquest enfocament.

## Discurs talmúdic i classificació teòrica

La naturalesa dels androgynos és un tema que es va ampliar explícitament per primera vegada a la Mixnà, on sorgeix el debat sobre la classificació de l'individu com a home o dona. El Talmud en parla principalment en dos llocs: al Tractat Bikurim i al Tractat Yevamot. Una opinió al Tractat Bikurim indica que l'androgynos té elements de l'home, elements de la dona, elements de tots dos i elements de cap dels dos. L'altra opinió insisteix que l'androgynos és el seu propi sexe, una categoria en si mateix. El Yevamot fa una anàlisi molt més llarga, on es consideren una varietat d'enfocaments diferents a la llum de les opinions establertes al Bikurim. En aquestes discussions, les personalitats talmúdiques delineen quatre categories teòriques en les quals poden caure els androgynos:
* Es desconeix el sexe de l'individu. Poden ser homes o dones, però la seva veritable identitat segueix sent un dubte.
* Són el seu propi sexe, una categoria en si mateixa completament separada del sexe masculí i femení.
* Són homes i dones, és a dir, existeixen simultàniament com a membres dels dos sexes.
* Es consideren homes. Com que tenen característiques sexuals masculines, pertanyen al sexe masculí.
La llei jueva té obligacions legals (מִצְוָה) específiques que difereixen per a homes i dones i, per tant, el gènere esdevé un aspecte molt important de la pròpia identitat.

### Classificació legal

Quan es determina el gènere legal dels individus androgynos, una minoria de decisors (erudit que posseeix autoriat) de lleis jueus (posek; פוסק), classifica els individus androgynos com a completament masculins. Per tant, els individus androgynos estarien obligats a cumplir la llei de la mateixa manera que els homes.
Tanmateix, la majoria dels comentaristes talmúdics i decisors de la llei jueva no assignen als individus androgynos un gènere fix i, en canvi, els deixen en un estat d'identitat dubtosa. A causa de la identitat incerta de la persona androgynos, es poden classificar de manera diferent en diferents casos: de vegades masculina, de vegades femenina, de vegades masculina i femenina, i altres vegades cap de les dues. Les ramificacions legals d'aquesta actitud obliguen l'individu a adherir-se a la llei jueva com a home i dona. Segons aquesta classificació, en els casos en què la llei és diferent per a homes i dones, els individus androgynos han d'adherir-se a l'opció més estricta. Per exemple, els mitzvot (manaments) positius amb límit de temps que els homes estan obligats a complir i les dones estan exemptes, els individus androgynos han de complir l'obligació. Aquells que classifiquen un individu androgynos com a definitivament masculí i femení estarien d'acord amb aquest principi, encara que la pràctica pot diferir en determinats casos.
La diferència entre classificar un individu androgynos com només masculí o com una identitat dubtosa es manifestaria en un cas en què complir un manament també requereixi una benedicció conjuntament. Segons els que sostenen que un androgynos té un sexe incert, l'individu no pot recitar la benedicció. Això es deu al fet que només els homes poden recitar aquesta benedicció, i si l'individu no és un home, estarien recitant la benedicció en va. Tanmateix, segons les opinions que sostenen que l'individu és completament masculí, llavors podrien la benedicció com ho faria qualsevol altre home.

## Cirurgia de reassignació de gènere

Hi ha un debat contemporani entre els decisors halàjics moderns (llei jueva) al voltant del curs d'acció adequat per a algú que presenta ambdues característiques sexuals. El rabí Moishe Sternbuch (1926–) escriu que un individu amb genitals ambigus s'ha de sotmetre sempre a una cirurgia per convertir-se en home. L'única excepció a aquesta regla és si l'individu té genitals femenins evidents que també tenen estructures externes addicionals.
El rabí Eliezer Waldenberg (1915–2006), autor del llibre Tzitz Eliezer, afirma que, en general, el gènere depèn únicament de l'anatomia externa. I per tant, fins i tot si un té les característiques internes o la conformació cromosòmica d'un sexe però presenta els genitals de l'altre sexe, el seu sexe segueix la seva anatomia externa. En un cas d'un androgynos veritable, és a dir, quan l'individu té genitals masculins i femenins, la persona hauria de convertir-se en home. Segons el rabí Waldenberg, com que els homes estan obligats a complir més manaments que les dones, convertir-se en home permet a la persona realitzar més mitzvot del que serien capaços de fer si fossin dones. A diferència del rabí Moishe Sternbuch, el rabí Waldenberg també permet que un individu androgynos que seria realment una dona després d'una cirurgia (determinada per exploracions mèdiques/proves genètiques) es sotmeti a una cirurgia per convertir-se externament en dona.

## Referències

* ↑ Talmud, Tractat Kiduixín 33b.
* ↑ Fink, Dr. Andrew. «Tumtum and Androgynous» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-06-12. [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Maimonides, Mixné Torà, Hilchot Ishut 2:1.
* ↑ Talmud, Tractat Behorot 42b.
* ↑ Gènesi Rabbah 8:1.
* ↑ Raíxí, Genèsi 1:27.
* ↑ Mixnà, Tractat Bikurim 4:1-5.
* ↑ Talmud, Tractat Yevamot 82a-84a.
* ↑ Mixnà, Tractat Bikurim 4:1.
* 1 2 Mixnà, Tractat Bikurim 4:5.
* 1 2 Encyclopedia Talmudit. 2.
* ↑ Maimonides, Mixné Torà, Hilchot Avodat Kochavim, 12:4.
* ↑ Cohen, 1999, p. 62-85.

## Bibliografia

* Cohen, Dr. Alfred «Tumtum and Androgynous» (en anglès). Journal of Halacha and Contemporary Society, 38, 1999, pàg. 62–85. PMID: 11657893.