OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elisabet Raspall i Guillamont

Elisabet Raspall i Guillamont (Vilanova i la Geltrú, 10 d'agost de 1966) és una música, pianista i compositora de jazz de Vilanova i la Geltrú.
Començà els estudis de solfeig i piano al Foment Vilanoví. Després seguí al Conservatori Superior de Música del Liceu de Barcelona, on aconseguí el títol professional de piano i obtingué el diploma de grau superior del Taller de Músics de Barcelona. Més tard, als Estats Units amb l'ajuda d'una beca, estudià música contemporània a la Berklee College of Music, on es graduà de Professional Music i assistí a nombrosos seminaris amb músics coneguts. També amplià estudis a Nova York.
Ha participat en diferents seminaris de jazz a Barcelona, a l'International Seminar of Jazz Schools de Dublín i en diferents festivals de Jazz. Ha estudiat amb Tete Montoliu, Lluís Vidal, Iñaki Salvador, Albert Bover, Alvaro Is, Fred Hersch, Barry Harris, Zè Eduardo, Silvia Goes, entre d'altres. Ha acompanyat a músics com Chris Cheek, Benet Palet, Marc Miralta, Pep Pérez Cucurella, Dani Pérez, Tom Warburton, Rogério Botter Maio, Caíto Marcondes, Chris Higgins, Perico Sambeat, Mario Rossy, entre d'altres. Ha treballat en diverses ocasions als canals de televisió nacionals i autonòmics, i en obres de teatre. Combina la seva activitat professional amb la docència.
Ha enregistrat 11 CDs amb les seves composicions i d'altres en col·laboració. Ha aconseguit diversos guardons concedits per l'Associació de Músics de Jazz de Catalunya, així com per Ràdio 4, RNE a Catalunya.

## Discografia

* Triangles. [S.l.] : Fresh Sound New Talent,1997
* Lila. Fresh Sound New Talent, 1999
* Maram. [S.l.] : Fresh Sound New Talent, 2000
* 4. [Sao Paolo] : Ediciones PAE, 2006
* Plu jazz. Girona : Raspall, 2009
* Bossanova i la Geltrú. [Barcelona] : Raspall, [2010]
* El Petó The kiss. [Barcelona] : Raspall, [2011]
* L'Istiu al cor Summer heart. Minas Gerais : Raspall, [2011]
* Converses. El colectivo. Barcelona: Raspall Records, 2013
* Present. [Barcelona] : Raspall, [2014]
* Vital. Elisabet Raspall Quintet. Barcelona: Raspall Records, 2016

## Referències

* 1 2 3 Puig Rovira, Francesc X. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú : dones i homes que han fet història. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, p. 273-274, 396. ISBN 9788485960835.
* 1 2 Elisabet Raspall Guillamont a donneinmusica.org
* 1 2 «ELISABET RASPALL 5tet “Vital”». bilbainajazzclub.org. [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «Article disc Vital a web Esmucdigital. Revista de l'Escola Superior de Música de Catalunya». Arxivat de l'original el 2018-03-24. [Consulta: 24 març 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web Artistecard
# Tesaurus

* No s'ha de confondre amb Tesaurus (Grècia).
Un tesaurus és un glossari jerarquitzat o la plasmació en una obra de referència dels camps semàntics. L'hiperònim o mot genèric que agrupa els hipònims o descriptors és l'entrada o lema que apareix formant un arbre (de manera similar al diccionari ideològic) i sovint també en un índex alfabètic per facilitar-ne la cerca. Aquest lema conté tots els mots que depenen semànticament d'ell, amb precisions sobre el seu ús. També inclou els sinònims i antònims i els mots que es relacionen amb l'entrada, amb la qual cosa agrupen tot el vocabulari d'un tema de forma ordenada.

## Etimologia

La paraula tesaurus deriva del Nou llatí del segle xvi, al seu torn del llatí thēsaurus, que és la llatinització del grec θησαυρός (thesauros), «tresor, tresoreria, magatzem». La paraula thesauros és d'etimologia incerta. Douglas Harper el deriva de l'arrel del verb grec τιθέναι tithenai, «posar, col·locar». Robert Beekes va rebutjar una derivació indoeuropea i va suggerir un sufix pre-grec * -arwo -.
Des dels segles XVI al XIX, el terme tesaurus es va aplicar a qualsevol diccionari o enciclopèdia, com en Thesaurus linguae latinae (1532) i Thesaurus linguae graecae (1572). El significat de «col·lecció de paraules ordenades segons el sentit» se certifica per primera vegada en 1852 en el títol de Roget i el tresorer està testificat en anglès mitjà com tresorer.

## Història

En l'antiguitat, Philo de Byblos va crear el primer text que ara podria dir-tesaurus. En sànscrit, l'Amarakosha és un tesaurus en forma de vers, escrit al segle iv.
El primer diccionari de sinònims modern va ser el Thesaurus de Roget, compilat per primera vegada en 1805 per Peter Mark Roget, i publicat en 1852. Des de la seva publicació, mai s'ha esgotat i segueix sent una obra àmpliament utilitzada en tot el món de parla anglesa. Les entrades al diccionari de sinònims de Roget estan enumerades conceptualment en comptes d'alfabèticament. Roget va descriure el seu tesaurus en el pròleg de la primera edició:
   Han passat gairebé cinquanta anys des que vaig projectar per primera vegada un sistema de classificació verbal similar al que es basa en el present treball. Pensant que tal compilació podria ajudar a suplir les meves pròpies deficiències, l'any 1805, vaig completar un catàleg classificat de paraules en petita escala, però amb el mateix principi, i gairebé en la mateixa forma, que el Thesaurus ara publicat.

## Referències

* 1 2 «thesaurus | Origin and meaning of thesaurus by Online Etymology Dictionary» (en anglès). [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Hüllen, W.. «Introduction. In (Ed.), A History of Roget's Thesaurus: Origins, Development, and Design.» (en anglès). Oxford University Press. [Consulta: 3 desembre 2018].

## Vegeu també

* OpenThesaurus
* EuroVoc

## Enllaços externs

* Tesaurus de Traces Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine.
Viccionari
# Ribes

«Ribes» té aquests significats:
* Gènere Ribes, gènere d'arbusts dins de la família Grossulariaceae
* Toponímia:
** Ribes (Ardecha), municipi francès al departament de l'Ardecha
** Sant Pere de Ribes municipi a la comarca del Garraf
** Ribes de Freser, vila i municipi a la comarca del Ripollès al Pirineu oriental
** Les Ribes (Collmorter), costa de muntanya de Castell de Mur, Pallars Jussà
** Les Ribes (Hortoneda), partida rural de Conca de Dalt, Pallars Jussà
** Les Ribes (Mur), costa de muntanya de Castell de Mur, Pallars Jussà
** Les Ribes Roies, plana agrícola de Conca de Dalt, Pallars Jussà
** Llau de les Ribes, afluent del riu de Serradell que discorre íntegrament per Conca de Dalt, Pallars Jussà
** Muntanya de Can Ribes, serra de Sarrià de Ter a la comarca del Gironès
** Riera de Ribes, col·lector de diversos cursos d'aigua de les comarques de l'Alt Penedès i el Garraf
** Serra d'en Ribes, serra al municipi d'Abrera a la comarca del Baix Llobregat
** Turó de Can Ribes, muntanya de Granollers a la comarca del Vallès Oriental
** Font d'en Ribes, font a Collserola.
** Vall de Ribes, zona geogràfica i humana situada al terç nord-occidental del Ripollès, a l'entorn del riu Freser
* Edificis:
** Mas Ribes, diversos indrets
** Can Ribes (Bigues), masia de l'antiga parròquia rural de Sant Mateu de Montbui (Bigues i Riells, Vallès Oriental)
** Casa Ribes, edifici del barri del Cabanyal (València)
** Castell de Ribes
** Estació de Ribes de Freser, intercanviador ferroviari a la població de Ribes de Freser, Ripollès
** Estació de Ribes-Vila, estació del tren Cremallera de Núria de FGC al nord-est del nucli urbà de Ribes de Freser
* Biografies:
** Primer cognom:
*** Demetri Ribes i Marco (València, 1877 - 1921) arquitecte valencià
*** Carles Casals i Ribes (Barcelona, 1852 – Bonastre, 1908) organista, pianista, professor i compositor
*** Luna Ribes (Lausanne, 1994), dissenyadora de moda
*** Pere Ribes García (Pedreguer, 1985), jugador de pilota valenciana
*** Teresa Ribes i Utgé (Alcarràs), professora i política catalana
** Segon cognom:
*** Joan de Queralt i de Ribes (Barcelona, ~1551 - ?, 1611), Baró de Puigverd, diputat de la Generalitat de Catalunya
*** Joan Maurici de Ribes president de la Generalitat de Catalunya entre 1473 i 1476
*** Joaquín García Ribes comerciant i polític valencià, militant del Partit d'Unió Republicana Autonomista
*** Josefa Frau Ribes (Benissa, Marina Alta, 1950), advocada i política valenciana
* Miscel·lània:
** Arxiu Municipal de Sant Pere de Ribes
** Ball de Diables de Ribes
# Elmer (Oklahoma)

Elmer és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 96 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elmer tenia 94 habitants, 40 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 86,2 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.208 $ i la renda mediana per família de 35.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.750 $ mentre que les dones 14.167 $. La renda per capita de la població era de 15.165 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Pantà de Susqueda

El pantà de Susqueda és un embassament que pertany al riu Ter, creat per una presa situada al municipi d'Osor, que s'estén pels termes de Susqueda, Sant Hilari Sacalm i en una minúscula extensió en el d'Osor, a la comarca de la Selva.
Juntament amb el de Sau i amb el del Pasteral, forma part d'un sistema de tres pantans que uneixen la comarca d'Osona amb la de la Selva. La major part de l'embassament està situada en el municipi de Susqueda.
És l'últim en el temps i més important embassament del sistema d'aprofitament hidrogràfic del Ter (Sau-Susqueda-El Pasteral).
Un cop superades, més per força que per grat, les resistències dels habitants de la zona, Hidroelèctrica de Catalunya comença la construcció el 1963, aprofitant el congost que formava el riu entre les serres de Montdois i Sant Benet amb la intenció de produir energia elèctrica i garantir l'abastament d'aigua a Girona i Barcelona. Les obres es van acabar el 1967 i la central hidroelèctrica va entrar en servei el 1968. L'embassament sepultà sota les aigües el poble de Susqueda i les terres i masies de les valls de Susqueda i Querós.
A part de la producció d'energia elèctrica, reserva d'aigua i regulació del cabal del Ter, té un atractiu paisatgístic considerable en trobar-se emmig d'un paisatge frondós i muntanyenc.
La presa de Susqueda és igualment notable com a obra d'enginyeria. Es tracta d'una presa tipus volta de doble curvatura, feta de formigó, amb diverses galeries que la travessen interiorment. Va ser concebuda per l'enginyer Arturo Rebollo Alonso que va incorporar a la presa alguns elements singulars tals com l'espectacular sala dita de les columnes situada en un dels estreps laterals, i a la qual s'accedeix per una elegant escala helicoidal. Les mal anomenades columnes són en realitat pilars de geometria hiperbòlica de revolució truncada que alhora porten incorporat el sistema d'il·luminació de l'espai, realment espectacular.
A la central hidroelèctrica situada més avall de la presa i excavada sota terra també s'hi poden trobar nombrosos detalls de l'aportació creativa d'Arturo Rebollo.

## Vegeu també

* Presa de Susqueda
* Embassaments de Catalunya
* Pont de Querós

## Enllaços externs

* Els embassaments al web de l'ACA

## Bibliografia

Arturo Rebollo Alonsoː La presa bóveda de Susqueda. Madrid Instituto Eduardo Torroja 1972 ISBN 9788472920651

## Referències

* ↑ «Presa de Susqueda» (en espanyol europeu).
* ↑ «Com va ser la construcció de la Presa de Susqueda?». [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ (flasso@ciccp.es), Fernando Lasso y Oria. «REVISTA DE OBRAS PÚBLICAS». Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 9 maig 2018].
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 - 100 metres esquena femenins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 :
| Lliures |||||
| 100 metres | homes | dones |
| 400 metres | homes | dones |
| 1.500 metres | homes | |
| Esquena |||||
| 100 metres | homes | dones |
| Braça |||||
| 200 metres | homes | dones |
| Relleus lliures |||||
| 4×100 metres | | dones |
| 4×200 metres | homes |
| < 1920 1928 > |||||
Els 100 metres esquena femenins va ser una de les onze proves de natació que es disputaren als Jocs Olímpics de París de 1924. Aquesta era la primera vegada que es disputava aquesta prova en uns Jocs. La competició es disputà el 19 i el 20 de juliol de 1924. Hi van prendre part 10 nedadores procedents de 5 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Sybil Bauer (USA) | Phyllis Harding (GBR) | Aileen Riggin (USA) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1924.
| Rècord del Món | 1:22.4 | Sybil Bauer | Miami (USA) | 6 de gener 1924 |
| Rècord Olímpic | - | | | |
En la primera sèrie Sybil Bauer establí el primer rècord olímpic per aquesta prova amb un temps de 1:24.0 minuts. En la final ella mateixa el millorà i el deixà en 1:23.2 minuts.

## Resultats
### Semifinals

Les dues nedadores més ràpides de cada semifinal i la millor tercera passaren a la final.
Semifinal 1
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Sybil Bauer (USA) | 1:24.0 | QQ OR |
| 2 | Phyllis Harding (GBR) | 1:29.4 | QQ |
| 3 | Florence Chambers (USA) | 1:32.0 | qq |
| 4 | Ellen King (GBR) | 1:38.2 | |
| 5 | Lucienne Rouet (FRA) | 1:43.8 | |
Semifinal 2
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Aileen Riggin (USA) | 1:29.6 | QQ |
| 2 | Jarmila Müllerová (TCH) | 1:37.0 | QQ |
| 3 | Helen Boyle (GBR) | 1:43.0 | |
| 4 | Alice Stoffel (FRA) | 1:44.0 | |
| 5 | Renée Brasseur (LUX) | 1:51.4 | |

### Final

| Place | Swimmer | Time |
| 1 | Sybil Bauer (USA) | 1:23.2 OR |
| 2 | Phyllis Harding (GBR) | 1:27.4 |
| 3 | Aileen Riggin (USA) | 1:28.2 |
| 4 | Florence Chambers (USA) | 1:30.8 |
| 5 | Jarmila Müllerová (TCH) | 1:31.2 |

## Referències

* ↑ «Swimming at the 1924 Paris Summer Games: Women's 100 metres Backstroke». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juny 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Natació - París 1924 Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine.
# Martin Penc

Martin Penc (Praga, 21 de maig de 1957) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec, que s'especialitzà en la pista. Va guanyar una medalla als Jocs Olímpics de 1980, i tres més als Campionats del Món.

## Palmarès en pista

* 1980
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou en Persecució per equips (amb Teodor Černý, Jiří Pokorný i Igor Sláma)
* 1986
** Campió del món en Puntuació amateur

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Reuler

Reuler (en luxemburguès: Reiler) és una vila i centre administratiu de la comuna de Clervaux del districte de Diekirch al cantó de Clervaux. Està a uns 50 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Reuler». [Consulta: 23 setembre 2015].
# El caçador de cocodrils

El caçador de cocodrils (anglès: The Crocodile Hunter) fou un programa documental televisiu conduït per Steve Irwin que tractava sobre tot tipus d'animals salvatges, principalment de cocodrils. En el moment de la seva estrena, fou la sèrie més reeixida d'Animal Planet fins aleshores.
Als Països Catalans fou emès per TV3 i el Canal 33 de Televisió de Catalunya fins pocs mesos abans de la mort del presentador.

## Referències

* ↑ «Steve Irwin, Wildlife Master, Is Killed by a Stingray at 44» (en anglès). The New York Times, 05-09-2006.
* ↑ «El 'caçador de cocodrils' Steve Irwin mor a Austràlia». El Periódico de Catalunya, 22 febrer 2019. [Consulta: 4 maig 2024].
# Pantà de Serrateix

El pantà de Serrateix és un petit embassament situat al curs mitjà de la riera de Navel, de menys de 2Ha de superfície.
Es va construir l'any 1995 i va ser afectat pels incendis de l'any 1994. El procés de naturalització que està experimentant afavoreix el desenvolupament de comunitats vegetals i faunístiques molt interessants. La zona és d'interès sobretot per a la fauna, ja que l'escassa contaminació de les aigües i l'absència d'impactes antròpics importants, permet l'existència d'espècies sensibles, com diverses espècies de peixos autòctons i d'amfibis.
El pantà se situa en un paisatge forestal, format bàsicament per pinedes de pinassa i conreus de secà concentrats vora la riera. Resseguint aquesta, apareix un bosc de ribera ben desenvolupat, principalment format per salzedes de sarga (Saponario-Salicetum purpureae) i gatelledes (Carici-Salicetum catalaunicae). Hi ha també bogars i canyissars relativament extensos en algun tram de la riera. Al pantà, la vegetació de ribera està formada per una salzeda, més ben desenvolupada a la cua de l'embassament, (amb salze blanc (Salix alba), saulic (Salix purpurea), sarga (Salix elaeagnos), gatell (Salix cinerea subsp oleifolia), etc.). A la part central i final de l'embassament el bosc de ribera és discontinu i format majoritàriament per pollancres. El cinyell helofític és escàs i apareix sobretot a la cua de l'embassament, en forma de bogars i canyissars. Pel que fa a la vegetació, destaca la presència de plantatge d'aigua (Alisma plantago-aquatica) i d'alguns equisets, així com comunitats algals submergides.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, destaquen les salzedes del bosc de ribera (hàbitat 92A0 "Alberedes, salzedes i altres boscos de ribera").
Les aigües, netes, són poblades per comunitats de muntanya pròpies dels rius calcaris. Els peixos més freqüents són la bagra (Leuciscus cephalus) i el barb (Barbus meridionalis).
No es detecten impactes significatius que afectin negativament aquest espai, situat en una zona molt despoblada. El pantà de Serrateix està inclòs a l'espai del PEIN "Riera de Navel".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pantà de Serrateix». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 25 juliol 2014].
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 - 200 metres braça femenins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 :
| Lliures |||||
| 100 metres | homes | dones |
| 400 metres | homes | dones |
| 1.500 metres | homes | |
| Esquena |||||
| 100 metres | homes | dones |
| Braça |||||
| 200 metres | homes | dones |
| Relleus lliures |||||
| 4×100 metres | | dones |
| 4×200 metres | homes |
| < 1920 1928 > |||||
Els 200 metres braça femenins va ser una de les onze proves de natació que es disputaren als Jocs Olímpics de París de 1924. Aquesta era la primera vegada que es disputava aquesta prova en uns Jocs. La competició es disputà el 16 i el 18 de juliol de 1924. Hi van prendre part 15 nedadores procedents de 8 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Lucy Morton (GBR) | Agnes Geraghty (USA) | Gladys Carson (GBR) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1924.
| Rècord del Món | 3:20.4 | Irene Gilbert | Rotherham (GBR) | 18 de juny 1923 |
| Rècord Olímpic | - | | | |
En la primera sèrie Agnes Geraghty establí el primer rècord olímpic per aquesta prova amb un temps de 3:27.6 minuts.

## Resultats
### Semifinals

Les dues nedadores més ràpides de cada semifinal i la millor tercera passaren a la final.
Semifinal 1
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Agnes Geraghty (USA) | 3:27.6 | QF OR |
| 2 | Irene Gilbert (GBR) | 3:32.8 | QF |
| 3 | Wivan Pettersson (SWE) | 3:37.0 | qf |
| 4 | Odette Monard (FRA) | 3:48.4 | |
| — | Mietje Baron (NED) | (3:22.6) | DSQ |
Semifinal 2
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Lucy Morton (GBR) | 3:29.4 | QF |
| 2 | Laure Koster (LUX) | 3:35.0 | QF |
| 3 | Eleanor Coleman (USA) | 3:39.2 | |
| 4 | Ella Molnár (HUN) | 3:39.8 | |
| 5 | Alice Stoffel (FRA) | 3:48.0 | |
Semifinal 3
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Gladys Carson (GBR) | 3:30.0 | QF |
| 2 | Hjördis Töpel (SWE) | 3:39.0 | QF |
| 3 | Matilda Scheurich (USA) | 3:41.2 | |
| 4 | Běla Drážková (TCH) | 3:43.0 | |
| 5 | Sophie Kieffert-Porte (FRA) | 3:43.6 | |

### Final

| Pos. | Nedadora | Temps |
| 1 | Lucy Morton (GBR) | 3:33.2 |
| 2 | Agnes Geraghty (USA) | 3:34.0 |
| 3 | Gladys Carson (GBR) | 3:35.4 |
| 4 | Wivan Pettersson (SWE) | 3:37.6 |
| 5 | Irene Gilbert (GBR) | 3:38.0 |
| 6 | Laury Koster (LUX) | 3:39.2 |
| 7 | Hjördis Töpel (SWE) | 3:47.6 |

## Referències

* ↑ «Swimming at the 1924 Paris Summer Games: Women's 200 metres Breaststroke». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juny 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Natació - París 1924 Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine.
# Günther Brennecke

Günther Brennecke (Goslar, 13 de gener de 1927 - Goslar, 25 de febrer de 2014) és un jugador d'hoquei sobre herba alemany, ja retirat, que va competir durant la dècada de dècada de 1950. Jugava de migcampista.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on fou cinquè en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició.
Durant la seva carrera esportiva va jugar 46 partits internacionals entre 1951 i 1960. El 1954 va formar part de l'equip alemany que guanyà el Campionat d'Europa no oficial. A nivell de clubs jugà al Goslarer SC.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Günther Brennecke». [Consulta: 16 agost 2021].
# Lorna Luft

Lorna Luft (Santa Mónica, Califòrnia, 21 de novembre de 1952) és una actriu i cantant estatunidenca, filla de la també actriu Judy Garland i el productor Sidney Luft i germana per part de mare de Liza Minnelli.
Luft va néixer en 1952 al Centre de Salut Providence Saint John en Santa Mónica, Califòrnia, dels pares Judy Garland i el seu tercer espòs, Sidney Luft. Va assistir a l'Escola Preparatòria University a Los Angeles durant el seu últim any i va ser membre del cor de l'escola. Va estudiar teatre en HB Studio a la ciutat de Nova York.
Va actuar en la pel·lícula Grease 2 (1982) interpretant el personatge de Paulette Rebchuck. A l'any següent, en el musical Snoopy! The Musical, una seqüela de You're a Good Man, Charlie Brown (1967). Al juny de 2006 va interpretar en el Carnegie Hall de Nova York la cançó After You'veu Gone al costat de Rufus Wainwright.

## Referències

* ↑ «Judy's Children». Judy Lives. [Consulta: 19 juny 2020].
* ↑ «HB Studio - Notable Alumni | One of the Original Acting Studios in NYC». Hbstudio.org. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Ficha IMDb. Consultat el 23 de maig de 2018
* ↑ Ficha database. Consultat el 23 de maig de 2018

## Enllaços externs

* Web oficial
* Lorna Luft a MySpace
* Entrevista de juliol 2008 amb Lorna Luft a BroadwayWorld.com