OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mawayana

El mawayana (Mahuayana), també coneguda com a mapidian (Maopidyán), és una llengua arawak moribunda del nord d'Amèrica del Sud. El parlen una dotzena de persones grans que viuen en pobles ètnics waiwai i tiriyó al Brasil i a Surinam.

## Classificació

Aikhenvald (1999) llista el mawayana (i possiblement el mawakwa com a dialecte) juntament amb el wapishana sota una branca de Rio Branco (Arawak septentrional) de la família Arawak. Carlin (2006:314) assenyala que el mawayana "està estretament relacionat amb el wapishana" i segons Ramirez (2001:530) comparteixen almenys el 47% del seu lèxic.

## Fonologia

El mawayana té, entre les seves consonants, dues implosives, /ɓ/ i /ɗ/, i el que s'ha descrit com un "ròtica fricativitzada retroflexa", representada amb ⟨rž⟩, que comparteix amb el wapishana. Els sistemes vocàlics contenen quatre vocals (/i-e, a, ɨ, u-o/), cadascuna de les quals té una contrapartida nasalitzada.

### Consonants

Els fonemes consonàntics mawayana són:
    tkʔ ɓɗ ɗʲ ʧ ʃ ɾ mn wj

### Vocals

Els fonemes vocàlics mawayana són:
    iɨu e a
Les vocals tenen un contrast tant nasal com de longitud.

## Morfologia

Afixos personals del mawayana:
    1 sg.n-/m- -na 2. sg.ɨ-/i- -i 3. sg.ɾ(ɨ/iʔ)- -sɨ 3 refl.a- 1 pl.wa- -wi 2. pl.ɨ- -wiko 3. pl.na- -nu
Afixos verbals del mawayana:
    thematic-ta, -ɗa, -ɓa present-e reciprocal-(a)ka adjectival-ɾe, -ke

## Morfosintaxi

El mawayana té una morfologia polisintètica, principalment marcadora de l'inici i amb sufixos, tot i que hi ha prefixos pronominals. Els arguments verbals s’indexen en el verb a través de sufixos de subjecte en verbs intransitius, mentre que en vers transitius amb prefixos d’agents i sufixos d’objectes (Carlin 2006).

## Referències

* ↑ Mapidian a termcat.cat
* 1 2 3 4 5 Meira, Sérgio. 2019. A Study of the Genetic Relation between Mawayana and Wapishana (Arawakan Family) Arxivat 2021-02-17 a Wayback Machine.. Revista Brasileira de Línguas Indígenas Arxivat 2019-01-17 a Wayback Machine. (RBLI), vol. 2, no. 1 (Jan.-Jun. 2019), pp. 70-104.
* ↑ Carlin (2006:320)

## Bibliografia

* Aikhenvald, Alexandra Y. «The Arawak language family». A: The Amazonian languages. Cambridge: Cambridge University Press, 1999, p. 65–106.
* Carlin, Eithne B. «Feeling the need. The borrowing of Cariban functional categories into Mawayana (Arawak)». A: Grammars in contact: A cross-linguistic typology. Oxford: Oxford University Press, 2006.
* Carlin, Eithne B. «Nested identities in the Southern Guyana-Surinam corner». A: Ethnicity in ancient Amazonia: Reconstructing past identities from archaeology, linguistics, and ethnohistory. University Press of Colorado, 2011, p. 225–236.
* Carlin, Eithne B. «The native population: Migration and identities». A: Atlas of the languages of Suriname. KITLV Press, 2002, p. 11–45.
* Carlin, Eithne B. «Movement through time in the southern Guianas: deconstructing the Amerindian kaleidoscope». A: In and out of Suriname: Language, mobility, and identity. Leiden: Brill, 2013.
* Ramirez, Henri. Línguas Arawak da Amazônia setentrional (en portuguese). Manaus: Universidade Federal do Amazonas, 2001.
# Pou de Kola

El pou de Kola és el nom amb què es coneix popularment el projecte de prospecció científica de l'antiga URSS per perforar l'escorça terrestre. Aquest projecte tenia el nom de Pou Superprofund de Kola, KSDB en les seves sigles en rus, o SG-3.
Està situat a l'óblast de Múrmansk, a 10 quilòmetres a l'oest de la ciutat de Zapoliarni. La finalitat de l'SG-3 era únicament la investigació científica de la litosfera al lloc en què la discontinuïtat de Mohorovičić s'apropa a la superfície de la Terra.
La perforació va començar el 24 de maig de 1970, a la península de Kola, utilitzant equips de perforació de la fàbrica Uralmash. A partir del pou central es van obrir alguns pous partint de la branca central. El més profund, l'SG-3, es va completar l'any 1989 amb una profunditat de 12.262 m, fet que el converteix en el pou més profund dels que s'han perforat fins ara.

## Bibliografia

* Fuchs, K., Kozlovsky, E.A., Krivtsov, A.I., y Zoback, M.D. (1990) Super-Deep Continental Drilling and Deep Geophysical Sounding. Ed. Springer Verlag. ISBN 0-387-51609-3
* Kozlovsky, Ye.A. (1987) The Superdeep well of the Kola Peninsula. Ed. Springer Verlag. ISBN 0-387-16416-2

## Vegeu també

* Punts extrems del món

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Pou Superprofund de Kola (rus)
* The World's Deepest Hole Arxivat 2014-05-31 a Wayback Machine. Fòrum Científic d'Alaska - juliol de 1985 (anglès)
* The Deepest Hole 20 de juny de 2006 (anglès)
* Kola Superdeep Resultats de la recerca científica i experiments, escrit per A. Osadchikh 1984 (rus)
# Leporinus ortomaculatus

Leporinus ortomaculatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Negro.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. 2000. Two new species of [Leporinus] Spix with a review of the blotched species of the Orinoco and redescription of Leporinus muyscorum Steindachner (Characiformes, Anostomidae). Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. 150.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti 1986. Estudos cormmossômicos em Leporinus (Anostomidae) de differentes bacias hidrográficas. p. 62. A I. Simp. Citogenet. Evol. e Aplic. de Peixes Neotropicais, Sao Carlos - SP.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Josef Rufer

Josef Rufer (Viena, 18 de desembre de 1893 - Berlín, 7 de novembre de 1985) va ser un musicòleg d'origen austríac. Se'l considera una figura significativa principalment a causa de la seva associació i escrits sobre Arnold Schönberg.
Rufer va ser deixeble d'Alexander von Zemlinsky i Schönberg a Viena; quan aquest darrer compositor es va traslladar a Berlín per dirigir la Masterclass de composició a l'Acadèmia d'Arts de Prússia, Rufer va anar amb ell i va actuar com a ajudant en cap entre el 1925 i el 1933.
Per tant, Rufer va estar estretament relacionat amb Schönberg durant el període de desenvolupament del serialisme i del mètode de 12 notes, i va ser durant un passeig amb Rufer que Schönberg va pronunciar la famosa afirmació sobre aquestes: "He fet un descobriment que assegurarà la supremacia de música alemanya durant els propers cent anys ".
Els escrits de Rufer sobre Schönberg inclouen la introducció al mètode serial Die Komposition mit Zwölf Tönen (Berlín, 1952; traduït com a Composició amb dotze notes, Londres, 1954; reimprès el 1969, ISBN 978-0-313-21236-9), i el catàleg Das Werk d'Arnold Schönberg (Kassel, 1959; traduït com Les obres d'Arnold Schönberg, Londres, 1962). Tots dos van ser fonamentals en l'estudi del compositor i la seva música.

## Referències

* ↑ Stuckenschmidt, Hans Heinz. 1977. Schoenberg: His Life, World and Work. Translated from the German by Humphrey Searle. New York: Schirmer Books, p.277
# The Official UK Charts Company

The Official UK Charts Company (OCC) (en català, Companyia Oficial de Llistes de Regne Unit) anteriorment anomenada Chart Information Network (CIN) (en català, Xarxa informativa de llistes) és una companyia encarregada de l'elaboració de les llistes de popularitat oficials de fonogrames i videogrames al Regne Unit, els enregistraments es qualifiquen en diferents categories: senzills, àlbums, DVD, descàrregues digitals, vídeos musicals, etc. Així mateix com subcategories es té en compte el gènere musical, totes les llistes de l'OCC es publiquen semanalmenalmente els diumenges, les vendes de les llistes es basen en la setmana anterior a la seva publicació comptant de diumenge a dissabte. L'OCC cobreix el 99% de senzills i el 95% d'àlbums en el mercat. Actualment l'OCC és posseïda i operada per la British Phonographic Industry i la British Association of Record Dealers.

## Referències

* ↑ «Information pack». OCC. [Consulta: 28 juny 2008].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de The Official UK Charts Company. (anglès)
* UK Singles Chart, actual. (anglès)
* UK Albums Chart, actual. (anglès)
# Ammonius (cràter)

Ammonius és un cràter d'impacte lunar en forma de bol amb una vora lleugerament elevada. Es troba a l'interior de la plana emmurallada del cràter Ptolemeu, a uns 30 quilòmetres al nord-est del punt central del cràter. En el passat aquest cràter va ser identificat com Ptolemeu A, abans de ser anomenat per la UAI.
Just al nord en el sòl inundat de lava de Ptolemeu apareix un cràter "palimpsest" relativament important: les discernibles vores enterrades d'un cràter preexistent. El diàmetre d'aquest cràter fantasma és gairebé el doble que el d'Ammonius, i actualment s'identifica com Ptolemeu B.

## Denominació

El cràter porta el nom d'Ammonius. En el passat, aquest cràter va ser identificat com Ptolemeu A, abans que la UAI li assignés la seva denominació actual en 1976. Abans que se li adjudiqués el nom d'Ammonius, va haver-hi un intent perquè fos anomenat Lyot, nom que seria utilitzat per a un altre cràter situat extrem sud-est de la Lluna (vegeu el cràter Lyott).

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Ammonius (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 14 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 14 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Ammonius» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-02-17. [Consulta: 14 juliol 2018].
# Francisco Maciel

Francisco Maciel (Buenos Aires, 17 de setembre de 1977) és un exfutbolista professional argentí, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Debuta a la màxima divisió argentina amb el Deportivo Español, el 1996. Posteriorment militaria al Club Almagro i al Racing Club, amb el qual guanyaria el Clausura del 2001.
Després de militar a la lliga espanyola amb el Real Murcia i RCD Mallorca, retorna al Racing d'Avellaneda. El 2008 fitxa pe l'Huracán, on amb prou feines participa, i després de set mesos inactiu, recala al Club Bolívar bolivià.

## Enllaços externs

* (castellà) Estadístiques
* Fitxa del jugador
# Mavlet Batirov

Mavlet Alavdinovich Batirov (en rus: Мавлет Алавдинович Батиров, Khassaviürt, RSFSR, Unió soviètica,12 de desembre de 1983) és un lluitador rus d'estil lliure, campió mundial i dues vegades medallista olímpic, que va competir en l'estil lliure masculí 55 kg als Jocs Olímpics d'estiu de 2004 on va guanyar la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Mavlet Batirov». Olympics at Sports-Reference.com. Sports Reference LLC.
# Piero Drogo

Piero Drogo (8 d'agost del 1926, Vignale Monferrato, província d'Alessandria - 28 d'abril del 1973, Bolonya) va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va debutar a la novena i penúltima cursa de la temporada 1960 (l'onzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 4 de setembre el Gran Premi d'Itàlia del 1960 al Circuit de Monza. Piero Drogo va participar en una única prova puntuable pel campionat de la F1, aconseguint finalitzar la cursa en vuitena posició i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots. Morí en un accident de trànsit.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1960 | Scuderia Colonia | Cooper | Climax | ARG | MON | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | POR | ITA 8 | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Cap dels Plans

El Cap dels Plans és una muntanya de 1.384 metres que es troba al municipi de Capolat, a la comarca catalana del Berguedà.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 278093001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ammoni l'Eremita

Ammoni, dit també Ammonas o Amoun (grec antic: Ἀμμώνιος, Ἀμμώνας o Ἀμοῦν; copte: Ⲁⲙⲟⲩⲛ), fou el fundador d'una de les més importants comunitats monacals d'Egipte. Obligat per la família a casar-se, va convèncer a la seva muller de respectar una continència perpètua. Va viure amb la seva dona 18 anys al final dels quals, a petició d'ella, es va retirar al mont Nítria, al sud del llac Mareotis, com un asceta, i hi va viure 22 anys, sortint només dues vegades a l'any per visitar a la seva dona. Va morir abans del 365 i probablement vers el 320. 17 de les 19 regles dels ascetes se li atribueixen.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Ammonas». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 145.
# Meñique y el espejo mágico

Meñique y el espejo mágico és una pel·lícula d'animació en 3D hispano-cubana del 2015 escrita i dirigida per Ernesto Padrón Blanco basant-se en una narració de José Martí.

## Sinopsi

Meñique és un camperol petit que lluita perquè la seva família deixi de ser pobre. Tanmateix, una plaga d'insectes destrossa la seva collita i li ho posa més difícil. Aleshores troba un Mirall Màgic i marxa a la ciutat, on descobreix que un roure encantat té al Palau del Rei sense aigua i en tenebres. El Rei ha promès el títol de marquès i la mà de la princesa Rocío, la seva filla, a qui talli l'arbre que ha deixat sens eaigua el Palau.
Meñique vol embarcar-se a la missió perquà el Mirall Màgic li ha mostrat que la princesa Rocío és la noia dels seus somnis, però el seu cor es divideix quan es creua amb Maruxa, una nena que roba menjar del castell per repartir-los entre els nens pobres.

## Producció

La producció de Meñique compta amb una versió en gallec i va comprometre a més de 150 realitzadors cubans, entre animadors, modeladors, il·luminadors, pintors, informàtics, actors i músics.
Els Estudis d'Animació de l'ICAIC tenien el pressupost per a fer la pel·lícula, però la indústria cinematogràfica cubana mancava d'experiència en l'animació en tres dimensions, que exigeix un estàndard de qualitat molt alt.
Va caldre entrenar als dibuixants sobre la marxa i en els moments de major intensitat, més de 200 dibuixants i un grup considerable de programadors i artistes cubans i espanyols van treballar per a produir la pel·lícula.

### Veus

Les veus que acompanyen als personatges són les dels actors cubans Lieter Ledesma (Meñique), Yoraisy Gómez (Denisse), Corina Mestre (Barrusa), Osvaldo Doimeadiós (Espejo de la Media Naranja), Carlos Ruiz de la Tejera (Edecán), Enrique Molina (Pedro), Aramís Delgado (Rey) i Manuel Marín (Pablo, Hachibaldo, Tom i Capitán). En la versió en gallec són María Castro, Monti Castiñeiras, Luis Iglesia, Carlos Blanco, Xosé A. Touriñán, Antonio Mourelos i Marcos Pereiro, entre d'altres.

## Nominacions i premis
### Premis Goya

| Any | Categoria | Resultat |
| 2016 | Millor pel·lícula d'animació | Nominat |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015

| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula d'animació | Nominat |

### Premis Platino

| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula d'animació | Nominat |

## Referències

* ↑ Meñique y el espejo mágico a sensacine.com
* ↑ Meñique y el espejo mágico, Fotogramas
* ↑ Llega a los cines 'Meñique', versión libre de 'Pulgarcito', Diario de Navarra, 6 de maig de 2015
* ↑ «Maimiño», la película gallega que arrasa en Cuba, llega a las salas españolas, La Voz de Galicia, 6 de maig de 2015
* ↑ Meñique y el espejo mágico als Premis Goya
* ↑ «Nominaciones a las 71 Gala Medallas CEC. Películas 2015». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 18 febrer 2018].
* ↑ Premios Platino 2015 del Cine Iberoamericano: ganadores

## Enllaços externs

* Meñique y el espejo mágico a YouTube
# Hello Katy Tour

Hello Katy Tour és la primera gira de concerts de la cantant estatunidenca Katy Perry per promoure el seu àlbum debut One of the boys. La gira va visitar Amèrica del Nord, Europa, Àsia i Austràlia.

## Antecedents

Després de finalitzar el Warped Tour de 2008, Perry va anunciar la gira el novembre de 2008,després del MTV Europe Music Awards 2008. En una entrevista amb Billboard, Perry digué, "Tinc la persona que crea les etapes de Madonna treballant en aquesta gira, jo tinc la meva obsessió a les fruites i gats ia dissenyar tots vestits diferents"

## Actes d'obertura

* The Daylights (Estats Units)
* Sliimy (Regne Unit)
* Bedük (Istanbul)
* 3OH! 3 (només en algunes dates a Europa)

## Llista de cançons

* "Fingerprints"
* "One of the Boys"
* "Hot n Cold"
* "Self Inflicted"
* "Use Your Love"
* "Waking Up in Vegas"
* "Lost"
* "Thinking of You"
* "Mannequin"
* "Ur So Gay"
* "I'm Still Breathing"
* "I Think I'm Ready"
* "If You Can Afford Me"
* Encore
* "Don't Stop Me Now"
* "I Kissed a Girl"
Font:

## Referències

* ↑ «Katy Perry announces lengthy North American tour». NME, 11-11-2008. [Consulta: 11 novembre 2008].
* ↑ Halstead 2003, p. 79.

## Enllaços externs

* Perry's Official Website
# Mas de Patet

Mas de Patet és un edifici del municipi d'Aitona a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ «Mas de Patet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Štúrovo

Štúrovo (ungarès Párkány, alemany Gockern) és una ciutat termal d'Eslovàquia, de la regió de Nitra. Es troba a la confluència del Danubi i del Hron, just davant de la ciutat hongaresa d'Esztergom a l'altra riba. El 2020 tenia 10.112 habitants. Segons el batlle Eugen Szabó (2015) «la ciutat és famosa per la seva tolerància. Al llarg dels segles persones de diferents nacionalitats i religions hi han conviscut en pacífica harmonia.»
Abans del Tractat del Trianon (1920) la vila pertanyia al Regne d'Hongria, i s'anomenava Párkány. Després, fins al 1948, la vila es coneixia amb el nom de Parkan en eslovac. Després de la Segona Guerra Mundial va rebre el nom actual en honor del poeta i líder nacional Ľudovít Štúr (1815-1856). La ciutat és bilingué eslòvac-hongarès.

## Economia

L'empresa manresana Foneria Condals hi va crear una filial, la foneria SKC el 2005, que al principi empleava setanta persones. El 2018 ja ocupava 180 persones i s'hi van començar les obres per una nova extensió.

## Llocs d'interès

* El pont fronterer «Maria Valèria» del 1895. Va ser destruït dues vegades el 1919 i el desembre 1944 a la darreria de la Segona Guerra Mundial. Durant l'era comunista, divergències entre Hongria i l'aleshores Txecoscloàquia en van entrebancar la reconstrucció. Finalment, en integrar la Unió Europea, ambdós estats van acordar-se i l'11 d'octubre de 2001 el pont nou es va estrenar.

## Ciutats agermanades

* Baraolt, Romania
* Bruntál, República Txeca
* Castellarano, Itàlia
* Kłobuck, Polònia
* Vojvodina, Sèrbia
* Esztergom, Hongria

## Referències

* 1 2 3 «Štúrovo, a City for Tourists» (en anglès). Ajuntament de Štúrovo, 30-01-2019. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Foneria Condals inverteix 28 milions d'euros en construir una planta industrial a Eslovàquia». 324cat. CCMA, 12-08-2015. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ Tasr «SKC foundry rozšíri výrobu v Štúrove, vznikne 170 pracovných miest» (en eslovac). Teraz, 09-08-2018.
* ↑ «History of the Danube bridge» (en anglès), 06-12-2007. Arxivat de l'original el 2007-12-06. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ Ernő, Tóth. Duna- hídjaink [Els nostres ponts al Danubi] (pdf) (en hongarès, amb resum en anglès i alemany). Közlekedésfejlesztési Koordinációs Központ, 2009. ISBN 978-963-88495-1-9.
* ↑ «Partner towns» (en anglès). Ajuntament de Štúrovo. [Consulta: 7 agost 2022].

## Bibliografia

* Miron, Guy. «Párkány». A: The Yad Vashem encyclopedia of the ghettos during the Holocaust [La Enciclopèdia Yad Vashem sobre els guetos durant l'holocaust] (en anglès). Jerusalem: Yad Vashem, 2009. ISBN 978-965-308-345-5.
# Capreol

Capreol —en llatí Capreolus— va ser un bisbe africà que va succeir Aureli a la seu de Cartago el 430 i la va presidir fins a la seva mort el 435 o el 437.
Va prendre possessió de la mitra just quan la província era saquejada pels vàndals. Atesa la situació bèl·lica, no va poder assistir al concili d'Efes el 431, organitzat per condemnar la doctrina nestoriana. Va enviar al concili al seu diaca Besula amb una carta personal on explicava els motius de la seva absència i condemnava les doctrines de Nestori. No hi ha una data precisa sobre la seva mort, però sembla que va ser quan Cartago va caure en mans dels vàndals.

## Obres

Se'n conserven l'Epistola ad Synodum Ephesinam, completa i en versió llatina i en versió grega, l'Epistola de una Christi veri Dei et Hominis Persona contra recens damnatum Haeresim Nestorii i un fragment d'una carta dirigida a l'emperador Teodosi I, on li comunica la mort d'Agustí d'Hipona. Se li atribueix un Sermo de Tempore Barbarico, on es fa referència a la invasió dels vàndals, tot i que alguns estudiosos diuen que és d'Agustí d'Hipona.

## Referències

* ↑ Smith, William. A dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Londres: John Murray, 1890, p. 606.