OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau de Queluz

El Palau Reial de Queluz (en portuguès Palácio Real de Queluz), també conegut com a Palau Nacional de Queluz, és un dels principals palaus de la família reial portuguesa, que va ser la principal residència dels membres de la Casa de Bragança. Al seu voltant es va desenvolupar la població de Queluz, ciutat propera a Lisboa pertanyent al municipi de Sintra.
El va fer construir l'any 1747 l'infant i després rei Pere III a l'emplaçament ocupat per un palau d'origen rural dels marquesos de Castelo Rodrigo. El cos principal del palau fou iniciat l'any 1758 sota les ordres de la reina Maria. A partir de l'any 1755, el palau prengué gran importància a conseqüència de la devastació de la ciutat de Lisboa després del Gran Terratrèmol de l'1 de novembre de 1755.
Els principals arquitectes del recinte són els portuguesos Mateus Vicente de Oliveira i Manuel Caetano de Sousa, a més a més del francès Jean-Baptiste Robillon.
Conegut com el Versalles portuguès, la participació dels millors arquitectes, decoradors i jardiners d'Europa ajudaren a convertir el recinte del Palau Reial en un referent de l'arquitectura palatina del segle xviii. Malgrat la influència francesa i italiana, el palau té trets típicament portuguesos, tals com la rajola blava, els famosos azulejos.
Amb l'ocupació francesa de l'any 1807, el palau patí seriosos danys i en ell es signà en 1808 la Convenció de Sintra, per la que l'exèrcit francès va ser evacuat de Portugal amb tot el seu equipament per la Royal Navy fins a Rochefort i Lorient l'octubre en tres viatges. El palau entrà en un progressiu declivi a conseqüència de la construcció de diferents palaus reials a la veïna Sintra. El palau fou donat pel rei Manuel II al Patrimoni Nacional portuguès.
Avui dia és una de les excursions preferides dels turistes que visiten la capital portuguesa i desitgen conèixer el patrimoni històric pròxim a la ciutat.

## Referències

* ↑ Baines, Edward. History of the Wars of the French Revolution. vol.2. Edward Baines, 1817, p. 83.
# Estació d'Avinguda Carrilet

Mapa Metro Línia 1 :
Mapa Metro Línia 8 :
Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
L'Hospitalet - Av. Carrilet (FGC) o Avinguda Carrilet (Metro) és un intercanviador multimodal situat a la cruïlla de la Rambla Marina amb l'Avinguda del Carrilet a L'Hospitalet de Llobregat. És punt d'enllaç de les línies L1 i L8 del Metro de Barcelona i del bloc de línies de la Línia Llobregat-Anoia de FGC.
El 1912 es va inaugurar l'estació de FGC que estava a la superfície, però en 1985 es va soterrar la línia entre Sant Josep i Cornellà-Riera i es va inaugurar la nova estació subterrània. L'estació del metro queda perpendicular a la de FGC i es va inaugurar el 24 d'abril de 1987.
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Barcelona |||||
| Hospital de Bellvitge | Bellvitge Rambla Marina | Rambla Just Oliveras | Fondo |
| Línia Llobregat-Anoia de FGC |||||
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Molí Nou | Ciutat Cooperativa |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Can Ros |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Martorell-Enllaç |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Quatre Camins |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Igualada |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Sant Josep | Almeda | Igualada |

## Accessos

* Avinguda del Carrilet
* Rambla Marina (Metro)

## Referències

* ↑ «L'Hospitalet-Av. Carrilet». fgc.cat. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «L'Hospitalet - Avinguda Carrilet». trenscat.com. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «El Carrilet compleix 100 anys». lhdigital.cat, 28-12-2012. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Lamadrid, Gustau. «Fa 25 anys el metro arribava a l’Av. Carrilet | GenTMB». gentmb.tmb.cat, 12-04-2023. [Consulta: 24 març 2024].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Léopold Gernaey

Léopold Gernaey (25 de febrer de 1927 - 1 d'agost de 2005) fou un futbolista belga que va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ Léopold Gernaey a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Léopold Gernaey Fitxa i estadístiques a la FIFA
# West Compton

West Compton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 5.435 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Compton tenia 5.435 habitants, 1.535 habitatges, i 1.209 famílies. La densitat de població era de 1.279,6 habitants/km².
Dels 1.535 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 26,3% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.000 $ i la renda mediana per família de 40.280 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.719 $ mentre que les dones 24.954 $. La renda per capita de la població era de 12.255 $. Entorn del 14,2% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Compton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Compton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Mineralització

« Mineralització» té aquests significats:
* Mineralització (biologia), procés a través del qual unes substàncies orgàniques passen a ser impregnades per substàncies inorgàniques.
* Mineralització (geologia), la depositació hidrotermal de metalls d'importància econòmica en acumulacions
* Mineralització (sòl), l'alliberament de components orgànics durant la descomposició.
# Gánovce

Gánovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1317.
# Palau de Revillagigedo

El Palau de Revillagigedo o del Marquès de San Esteban del Mar està situat a la localitat asturiana de Gijón, al barri de Cimadevilla, a la plaça del Marquès de San Esteban, al costat de la Col·legiata de San Juan. És una mostra notable de l'arquitectura palatina asturiana del segle xviii. El 1974 es va declarar bé d'interès cultural i avui en dia, després de la seva rehabilitació, alberga juntament amb la Capella annexa al Centre Cultural Cajastur Palacio Revillagigedo.
La fundació de l'edifici es deu a Carlos Miguel Ramírez el Jove, primer marquès de San Esteban del Mar de Natahoyo (títol nobiliari atorgat per Felip V el 20 de març de 1708), qui ho va manar construir el 1704 aprofitant la torre medieval d'estil gòtic (segle xv) preexistent. És conegut com a Palau de Revillagigedo perquè en la mateixa família que el va construir va recaure posteriorment el títol de Comtes de Revillagigedo. L'obra va finalitzar el 1721, i va estar sota la direcció de Francisco Menéndez Camina, qui també va projectar el Palau de Camposagrado d'Avilés.

## Bibliografia

* VV.AA.. Asturias Visual. El Comercio. Con la colaboración de la Consejería de Cultura del Principado de Asturias, 1999.
* VV.AA.. Diccionario Enciclopédico del Principado de Asturias. Tomo 13. Ediciones Nobel, 2004. ISBN 848459274X.
# Mičakovce

Mičakovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1390.
# Mineral City

Mineral City és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 841 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mineral City tenia 841 habitants, 306 habitatges, i 235 famílies. La densitat de població era de 400,9 habitants per km².
Dels 306 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.526 $ i la renda mediana per família de 38.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.958 $ mentre que les dones 20.357 $. La renda per capita de la població era de 13.498 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mineral City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mineral City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sant Cebrià de Lledó

* Per a altres significats, vegeu «Sant Cebrià de Lledó (cim)».
Sant Cebrià de Lledó o Els Metges és un antic poble de masies disseminades situat al mig del massís de les Gavarres, a uns 300 msnm.
Era un ens local independent encara el 1800, però el 1846 va ser incorporat al llavors municipi de Cruïlles. Fa poc, aquest terme, el 1974, es va fusionar amb els de Monells i Sant Sadurní de l'Heura per conformar el municipi actual de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura.
Al minúscul nucli urbà d'aquest poble hi ha la parròquia i el Mas Aldrich de la plaça, situats a ponent de la plaça pública. A 200 m. a ponent, a la vora de l'antic Camí Reial de Sant Sadurní, es troba el Mas Martí Vell. Al voltant d'aquest nucli hi ha nombrosos prats (antics camps de conreu) i es gaudeix d'una bona panoràmica sobre la plana del Ter i del Daró, des del cap Norfeu fins a Begur, passant pel golf de Roses, el massís del Montgrí i les Illes Medes.
A l'Església de Sant Cebrià de Lledó es veneraven els sants metges Cosme i Damià, motiu pel qual el lloc és popularment més conegut pel nom de "Els Metges". A més de complir les seves funcions religioses era el lloc on es reunia la universitat del poble, antic consell dels caps de casa, precedent dels actuals ajuntaments. Té la nau romànica, però als segles XVI-XVII es va construir l'actual campanar, l'absis poligonal i les capelles laterals. La porta actual és frontal i porta la data 1588 a la seva llinda. S'hi accedeix des del cementiri.
Baixant per un camí que surt del nucli parroquial en sentit nord hi ha a un prat on es troben les restes de "Can Mont".
Altres masos de famílies originàries del lloc que encara s'hi poden trobar són el Mas Aldrich del Mas (actualment conegut per Can Cassà), el Mas Barceló, el Mas Castelló i el Mas Costa. A prop de les runes del Mas Noguer (que va pertànyer a la casa de Mont, essent la masia encara actualment localitzada de la que es tenen dades més antigues) hi havia un molí de vent.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «Mas NOguer». Portal Gironí d'Història i Genealogia. [Consulta: 11 juliol 2014].
# Gourin

Gourin (en bretó Gourin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 4.193 habitants.

## Llengua bretona

A l'inici del curs 2007 el 16,3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe. Malgrat pertànyer a la zona bretonòfona de dialecte gweneg (vanetès), al municipi es parla el dialecte kerne (cornuallès), i tradicionalment ha estat vinculat al bisbat de Cornualla.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | David Le Solliec | UMP |

## Personatges il·lustre

* Georges Cocheveloù, pare d'Alan Stivell, era originari de Gourin

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Parma (desambiguació)

«Parma» té aquests significats:
* Zoologia:
** El gènere Parma de peixos pomacèntrids.
** El ualabi de Parma és una espècie de ualabi, un animal originari d'Austràlia.
* Geografia:
** Itàlia:
*** La ciutat de Parma, a l'Emília-Romanya.
*** La província de Parma, on es troba aquesta ciutat.
*** El Ducat de Parma, un estat de la península italiana independent fins a 1959, quan participà en la unificació italiana.
** Estats Units d'Amèrica:
*** Ohio:
**** La població de Parma, considerada un suburbi de Cleveland.
**** La població de Parma Heights, adjacent a l'anterior.
*** Idaho: La població de Parma (Idaho).
*** Estat de Nova York: La població de Parma (Nova York).
*** Michigan: Parma Township.
* Literatura: La novel·la La cartoixa de Parma de Stendhal.
* Gastronomia: El formatge de Parma o Parmesà és un formatge dur d'Itàlia.
* Esports: El club de futbol italià Parma Calcio 1913.
* Escriptura: Parma és una de les lletres de l'alfabet Tengwar inventat per JRR Tolkien.

## Vegeu també

* Categoria:Ducs de Parma
* Categoria:Prínceps de Parma
* Categoria:Prínceps de Borbó-Parma
# Escarpa

«Escarpa» té aquests significats:
* Escarpa o escarpament, vessant de roca que travessa el terreny abruptament
* Escarpa (fortificació), part interior del fossat d'una obra defensiva o del parapet
* Escarpa (armadura), sabata composta per làmines articulades que cobria el calçat gruixut de l'home d'armes
* Escarpa (eina)
Viccionari
# Molalitat

* Per a altres significats, vegeu «Molaritat».
La molalitat, simbolitzada per $b$, és una manera d'expressar les concentracions de les dissolucions com la relació entre la quantitat de solut en mols $n_{\rm {solut}}$ i la massa en kilograms del dissolvent$m_{\rm {solvent}}$:
    $b={\frac {n_{\rm {solut}}}{m_{\rm {solvent}}}}$
Si una mescla conté més d'un solut o solvent, cada combinació solvent/solut en la mescla es defineix de la mateixa manera.
Aquesta quantitat no varia quan canvia la temperatura o la pressió, ja que és independent del volum. De forma matemàtica es pot expressar amb la següent fórmula:
$b={\frac {\mbox{mol de solut}}{\mbox{kg de solvent}}}$
Per exemple, una dissolució formada per 36,5 g d'àcid clorhídric, HCl, que són 1 mol d'HCl i 1 000 g d'aigua (1 kg), és una dissolució 1 mol/kg.

## Diferència entre molalitat i molaritat

La molalitat no s'ha de confondre amb la molaritat (M), una altra manera d'expressar la concentració de les dissolucions, que expressa el nombre de mols de solut que es troben dissolts en un litre de dissolució. És la més habitual en els laboratoris de química. El dissolvent acostuma a ser líquid. La molalitat no s'utilitza tant com la molaritat, però és igual d'important.
La molalitat té importància en les expressions del descens crioscòpic i de l'augment ebullioscòpic, dues propietats col·ligatives de les dissolucions.
La primera definició de la propietat intensiva «molalitat» (en anglès:molality) i el seu adjectiu «molal» (anteriorment era una variant de «molar», que descrivia una solució d'unitat concentració molar), sembla encunyada per G. N. Lewis i M. Randall en la seva publicació de l'any 1923 Thermodynamics and the Free Energies of Chemical Substances. Les dues paraules estan subjectes a confondre’s una amb l'altra, la molalitat i molaritat d'una solució aquosa feble és aproximadament la mateixa, perquè un kilogram d'aigua (el solvent) ocupa 1 litre de volum a la temperatura d'una habitació i la petita quantitat de solut pot tenir petit efecte sobre el volum.

## Unitat

En el Sistema Internacional, SI la unitat per la molalitat és el mol/kg. Una solució amb una molalitat de 3 mol/kg sovint es descriu com "3 molal" o "3 m". Tanmateix, seguint el sistema d'unitats SI, el National Institute of Standards and Technology, que és l'autoritat en mesuraments dels Estats Units, considera el terme «molal» i el símbol de la unitat «m» obsolets, i suggereix mol/kg. Aquesta recomanació no s'ha implementat universalment encara en les acadèmies.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "molality" (en anglès).
* ↑ www.OED.com. Oxford University Press, 2011.
* ↑ «NIST Guide to SI Units». [Consulta: 17 desembre 2007].
# Gai Lucreci Gal

Gai Lucreci Gal (en llatí Caius Lucretius Gallus) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii aC. Formava part de la gens Lucrècia.
Va ser nomenat duumvir navalis junt amb Gai Matiè l'any 181 aC, amb l'encàrrec d'equipar una flota per combatre els lígurs. Va ser després pretor el 171 aC i va rebre el comandament de la flota contra el rei Perseu de Macedònia. A Grècia va cometre nombroses exaccions i es va comportar de forma cruel. Amb els diners que havia arreplegat durant la guerra va construir un aqüeducte a Antium i va adornar la capella d'Esculapi amb pintures. Al seu retorn a Roma l'any 170 aC es van presentar queixes des d'Atenes i també per Mictió dirigent de Calcis, per la península Calcídica. Els dos tribuns de la plebs el van acusar davant del poble, i va ser condemnat a pagar una forta multa.

## Referències

* ↑ Livi, Tit. The History of Rome (en anglès). vol.2. Jones, 1830, p. 424.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 828.
# Sant Miquel de Maians

Sant Miquel de Maians és una església del municipi de Montagut i Oix (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una antiga església parroquial, avui gairebé desapareguda, coneguda també amb el nom de Sant Miquel de Mitjà. El 1415 la parròquia de Meians va ser unida a Oix.

## Descripció

De la seva factura romànica resten únicament en peu uns panys de paret pràcticament ensorrats i diversos carreus que formen part del corral de la masia de Maians. Està ubicada al veïnat de Monars, just a tocar la masia de Maians, al vessant meridional de la serra de Monars, dins l'antic terme municipal d'Oix, agregat l'any 1972 al de Montagut de Fluvià, actualment Montagut i Oix.

## Història

S'esmenta per primera vegada l'any 977, en una donació del comte-bisbe Miró a l'altar de Sant Rafael de l'església de Sant Vicenç de Besalú, amb les següents paraules "…et in alio loco, scilicet in Medianos…cum ecclesia quae ibi est fundata in honore sancti Michaelis…" Posteriorment, al document citat, trobem altres mencions de Sant Miquel de Maians, les quals corresponen als anys 982, 1066, 1095, 1106, 1107 i 1147. L'església va tenir culte fins a mitjans de segle xvii.

## Referències

* ↑ Marquès, Josep Maria «Creació i extinció de parròquies al bisbat de Girona». Annals de l’Institut d’Estudis Gironins, 35, 1995, pàg. 405-446.
* 1 2 3 4 5 6 «Sant Miquel de Maians». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Hartsville (Tennessee)

Hartsville és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hartsville tenia 2.395 habitants, 938 habitatges, i 601 famílies. La densitat de població era de 259,8 habitants/km².
Dels 938 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 18,9% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.797 $ i la renda mediana per família de 33.523 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.232 $ mentre que les dones 21.429 $. La renda per capita de la població era de 14.226 $. Entorn del 17% de les famílies i el 19,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hartsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hartsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Il confessionale

Il confessionale és una pel·lícula pornogràfica italiana de l'any 1998 produïda per Mario Salieri. Va causar una gran polèmica per les seves contínues al·lusions a l'Església Catòlica i pel fet que el protagonista interpretés el paper de sacerdot.

## Argument

Explica les vivències d'un rector (Joe Calzone) destinat a una petita població propera a Reggio de Calàbria que aprofita el seu estatus social per a rebre favors sexuals. Si bé la pel·lícula està ambientada en aquesta regió del sud, la parròquia utilitzada per al rodatge va ser la de Gioia dei Marsi, a la província de L'Aquila, a la regió dels Abruços.
La pel·lícula s'inicia amb la veu en off del protagonista, narrant que ha tornat al poble on oficiava missa un any abans de ser excomunicat i exposa els motius que el van motivar a caure en la temptació i cometre certs pecats. Segons ell, el detonant va ser haver descobert in fraganti el doctor Giacomo Busieme practicant sexe amb una dona davant de la seva mare, una feligresa agònica a qui el rector li concedia l'extrema unció.

## Referències

* ↑ «Film porno in chiesa, forse nulli i riti dal '98 a oggi» (en italià). Corriere della Sera, 11-09-2003. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Lugar de rodaje de la película.». Arxivat de l'original el 15 de febrer de 2013. [Consulta: 2013].