OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armellinoïta-(Ce)

L'armellinoïta-(Ce) és un mineral de la classe dels fosfats. El nom honra a Gianluca Armellino (1962), un investigador i col·leccionista sistemàtic italià especialitzat en els minerals de Ligúria i altres localitats específiques, amb exemplars només recollits personalment. És el descobridor d'aquesta nova espècie i el co-descobridor de la poppiïta, la cortesognoïta, la molineloïta i la piccoliïta.

## Característiques

L'armellinoïta-(Ce) és un arsenat de fórmula química Ca₄Ce$^{4+}$(AsO₄)₄·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 3 i 3,5. És isostructural amb la pottsita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del del museu de geologia, gemmologia, petrologia i glaciologia del departament de ciències de la Terra "A. Desio" de la Universitat de Milà, amb el número de catpaleg: mcmgpg-h2018-003.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Montaldo, situada a la localitat italiana de Montaldo di Mondovì, a la província de Cuneo (Piemont), on es troba en forma de cristalls pseudo-octaèdrics incrustats en la matriu. Es confon fàcilment amb la titanita. Aquesta mina italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Armellinoite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 gener 2022].
# Guillem Ballaz i Bogunyà

Guillem Ballaz i Bogunyà, (17 d'agost de 1978) és un músic i polític català multi instrumentista que ha centrat el seu treball principalment en la música d'arrel tradicional.
És membre fundador del grup Sol i Serena amb el qual enregistra dos discs Grapat de ruda i Un segon. Paral·lelament fa una tasca de recerca sobre durant més de cinc anys d'estudi i recerca en relació a el pandero quadrat, el 2013 presenta el treball monogràfic anomenat Projecte Pandero.
Des de 2023 és l'alcalde d'Argelaguer.

## Discografia
### Solitari

* Projecte Pandero (2013)
* Substrat (2023)

### Sol i Serena

* Un segon (2009)
* Grapat de ruda (2007)
* Disc de Butxaca (2003)

## Referències

* ↑ «Aulatradicional». Arxivat de l'original el 2013-04-07. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «Primer treball discogràfic de Sol i Serena». Vilaweb, 09-05-2007. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Zaballa, Bel. «Sol i Serena es manté fidel a la música tradicional amb 'Un segon'». Vilaweb, 07-12-2009. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ X.c. «El "hip-hop de pandero" de Guillem Ballaz», 01-02-2013. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Zaballa, Bel; Carreño, Jordi. «Noves cançons de pandero, 'hip-hop femení aborigen'». Vilaweb, 30-01-2013. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «Guillem Ballaz agafa el relleu d'Artur Ginesta amb 'Independents per Argelaguer'» (en catalan), 03-09-2023. [Consulta: 3 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Guillem Ballaz i Bogunyà - Lloc web oficial
# Gonodiscus

Gonodiscus és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Gonodiscus amplalis, que es troba a Xile.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Gonodiscus amplalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# Gonometa postica

Gonometa postica és un lepidòpter ditrisi de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae) pròpia d'Àfrica meridional.

## Característiques

De grandària considerable i dimorfisme sexual marcat. La femella té el cap i tòrax marrons i abdomen marró clar; ales anteriors marrons travessades per ones transversals més clares; ales posteriors amb base color crema i la resta marró. La forma alar i coloració del mascle varia, fins i tot es pot confondre amb una altra espècie: és més petit, té tons més vistosos, vermellosos i rosats, amb el cos fosc, ales anteriors clares amb ones fosques i posteriors amb la zona submarginal blanc i base roja fosca.

## Història natural

Eruga peluda i negra, amb cúmuls de pilositat ataronjats, grocs o blancs als costats del cos. Els pèls són urticants. S'alimenta de Brachystegia, Elephantorrhiza, entre d'altres.

## Distribució

Es troba des de Zimbàbue fins a Moçambic, l'antiga Província de Transvaal, Botswana i Namíbia.

## Referències

* ↑ «BioLib - Gonometa postica» (en anglès). [Consulta: 6 juliol 2024].
* David Carter, 1993. Mariposas diurnas y nocturnas. Ediciones Omega. ISBN 84-282-0939-1.
# Gonostoma

Gonostoma és un gènere de peixos pertanyent a la família dels gonostomàtids.

## Taxonomia

* Gonostoma atlanticum (Norman, 1930)
* Gonostoma denudatum (Rafinesque, 1810)
* Gonostoma elongatum (Günther, 1878)
* Gonostoma longipinnis (Mukhacheva, 1972)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Norman, J. R., 1930. Oceanic fishes and flatfishes collected in 1925-1927. Discovery Reports v. 2: 261-369, Pl. 2.
* ↑ Rafinesque, C. S., 1810. Indice d'ittiologia siciliana; ossia, catalogo metodico dei nomi latini, italiani, e siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia disposti secondo un metodo naturale e seguito da un appendice che contiene la descrizione de alcuni nuovi pesci sicilian. Messina. Indice Ittiol. Sicil.: 1-70, Pls. 1-2.
* ↑ Günther, A., 1878. Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. `Challenger.'. Annals and Magazine of Natural History (Series 5) v. 2 (núms. 7/8/9): 17-28, 179-187, 248-251.
* ↑ Potoschi, A., P. Battaglia, L. Castriota i F. Andaloro, 2009. First record of Gonostoma elongatum (Gonostomatidae) in the central Mediterranean Sea. Cybium 33(2):173-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* The Paleobiology Database (anglès)
# Jorge Otero Bouzas

Jorge Otero Bouzas (Nigrán, 28 de gener de 1969) és un futbolista gallec, ja retirat, que ocupava la posició de defensa. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Otero va sorgir del planter del Celta de Vigo. Després de passar pel filial, el Celta Turista, el 1987 puja al primer equip. Eixe mateix any ja pren la titularitat i disputa 31 partits de la primera divisió.
Va ser una peça clau del seu equip en les set temporades que va militar amb el Celta, dues d'elles a Segona Divisió. La temporada 94/95 fitxa pel València CF, dins d'un ambiciós projecte encapçalat per l'entrenador brasiler Parreira, campió del món pocs mesos abans, però Mestalla va viure una mala campanya, sent només desens de la taula. Otero va participar en 25 ocasions.
La temporada següent el gallec aconsegueix la seua millor posició en Lliga, subcampió amb l'equip valencià. També va ser l'any que més partits jugaria Otero en la competició, fins a 37. La seua aportació baixa a la campanya següent i deixa el València al final de la temporada 97/98.
Entra en la plantilla del Reial Betis, però ja no compta com abans i en els quatre anys que hi passa no supera l'escassa vintena d'aparicions. Amb el Betis descendeix a Segona Divisió, i després d'acompanyar una temporada als bètics en la categoria d'argent, fitxa per l'Atlètic de Madrid, que cercava el retorn a Primera. Ho va aconseguir i Otero continua a l'any següent, la 02/03. Seria el seu últim any a la màxima divisió i amb prou feines estaria present en 16 partits.
El 2003 torna a la Segona, a les files de l'Elx CF, on roman dos anys (46 partits), abans de penjar les botes el 2005.

## Selecció

Otero va disputar nou partits internacionals amb la selecció espanyola, entre 1993 i 1996. També va formar part del combinat espanyol que va acudir al Mundial dels Estats Units 1994 (Otero va jugar dos partits) i a l'Eurocopa d'Anglaterra de 1996 (on va disputar un encontre).

## Enllaços externs

* Fitxa in Betisweb Arxivat 2013-09-17 at Archive.is (castellà)
Jorge Otero Bouzas amb la selecció espanyola - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1994
1 Zubizarreta •
2 Ferrer •
3 Otero •
4 Camarasa •
5 Abelardo •
6 Hierro •
7 Goikoetxea •
8 Guerrero •
9 Guardiola •
10 Bakero •
11 Begiristain •
12 Sergi •
13 Cañizares •
14 Juanele •
15 Caminero •
16 Miñambres •
17 Voro •
18 Alkorta •
19 Salinas •
20 Nadal •
21 Luis Enrique •
22 Lopetegui •
Entrenador: Clemente
Selecció de futbol d'Espanya – Eurocopa 1996
1 Zubizarreta •
2 J. M. López •
3 Belsué •
4 Alkorta •
5 Abelardo •
6 Hierro •
7 Amavisca •
8 Guerrero •
9 Pizzi •
10 Donato •
11 Alfonso •
12 Sergi •
13 Cañizares •
14 Kiko •
15 Caminero •
16 Otero •
17 Manjarín •
18 Amor •
19 Salinas •
20 Nadal •
21 Luis Enrique •
22 Molina •
Entrenador: Clemente :
# Gran Premi de l'UCI

El Gran Premi de l'UCI era una cursa ciclista de la modalitat de velocitat que es disputava anualment a França. Era organitzada per la Unió Ciclista Internacional. Es va disputar anualment de 1926 a 1934. Ja el 1907 s'havia disputat una cursa amb el mateix nom, i posteriorment, el 1958 es va voler recuperar però sense continuïtat.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1907 | Walter Rütt | — | — |
| 1926 | Lucien Faucheux | Lucien Michard | Jean Cugnot |
| 1927 | Peter Moeskops | Lucien Faucheux | Lucien Michard |
| 1928 | Avanti Martinetti | Lucien Michard | Orlando Piani |
| 1929 | Lucien Michard | Lucien Faucheux | Marcel Jean |
| 1930 | Lucien Michard | Lucien Faucheux | Jacques Arlet |
| 1931 | Lucien Faucheux | Lucien Michard | Jacques Arlet |
| 1932 | Jef Scherens | Louis Gérardin | Lucien Faucheux |
| 1933 | Lucien Michard | Jef Scherens | Willy Falck Hansen |
| 1934 | Albert Richter | Jef Scherens | Lucien Michard |
| 1958 | Roger Gaignard | Jan Derksen | Celestino Oriani |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Catocala deducta

Catocala deducta és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a Rússia (Urals, Altai).
Les larves probablement s'alimenten d'espècies de Salix i Populus.

## Referències

* ↑ «Funetː Catocala deducta». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 26 març 2016].
# Granivorisme

El granivorisme és la pràctica consistent en alimentar-se de grans.

## Animals granívors

Hi ha molts animals granívors, principalment ocells petits, entre els quals destaquen:
* els ocells domèstics (canaris, lloros) alimentats amb mescles de grans (panís, girasol, etc.);
* els ocells de granja (pollastres, ànecs) alimentats amb cereals (blat, dacsa);
* els ocells salvatges que viuen en un medi amb plantes o arbres que donen molts grans.
Alguns mamífers, com ara els rosegadors, també tenen aquesta dieta.
La majoria d'animals granívors no ho són exclusivament, sinó que tenen diferents dietes (per exemple, també són frugívors o insectívors), però també hi ha ocells que només tenen aquesta dieta.

### Adaptacions morfològiques

Aquesta dieta granívora requereix adaptacions morfològiques per part dels organismes.
Els ocells necessiten un bec potent (com el del durbec) que pugui exercir una gran pressió, així com un pedrer ben espès i potent que els permeti acabar de moldre els grans. És habitual trobar pedretes dins el pedrer d'alguns ocells; se'ls anomena gastròlits i contribueixen a moldre els aliments.

## Efectes sobre l'ecosistema

Hi ha nombrosos casos de coevolució a causa de la dieta granívora:
* Quan volen portant grans, els granívors sovint en deixen caure, afavorint així la reproducció i dispersió de determinades plantes o permetent el creuament entre diferents races d'una mateixa espècie.
* Nombrosos fruits de grans contenen tanins que provoquen un trànsit més ràpid a través del tracte intestinal dels animals. Això permet als grans no patir tots els efectes dels sucs digestius.
* Algunes espècies de plantes només poden germinar després d'haver estat dins l'intestí d'un animal, cosa que estova les closques massa dures dels grans.

## Bibliografia

* Davidson, D.W.. 1993. The Effects of Herbivory and Granivory on Terrestrial Plant Succession. Oikos, Vol. 68, No. 1, pp. 23–35.
* Davidson, D.W., Brown, J.H., and Inouye, R.S. 1980. Competition and the Structure of Granivore Communities. BioScience, Vol. 30, No. 4, pp. 233–238.
* Diaz, M., and Telleria, J.L. 1996.Granivorous Birds in a Stable and Isolated Open Habitat within the Amazonian Rainforest. Journal of Tropical Ecology, Vol. 12, No. 3, pp. 419–425.
* Lundgren, J and Rosentrater, K. 2007. The strength of seeds and their destruction by granivorous insects. Arthropod-plant interactions, Vol. 1, number 2.
* Mares, M.A. and Rosenzweig, M.L.. 1978. Granivory in North and South American Deserts: Rodents, Birds, and Ants. Ecology, Vol. 59, No. 2, pp. 235–241.
* Oliveras, J., Gomez, C., Bas, M., Espadaler, X. 2008. Mechanical Defence in Seeds to Avoid Predation by a Granivorous Ant. Naturwissenschaften. Volume 95, Number 6.

## Vegeu també

* Dieta
* Insectivorisme
* Frugivorisme
# Rafael Comenge Dalmau

Rafael Comenge Dalmau (Alberic, 16 de juliol de 1865 - 30 de desembre 1934) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Va fer el batxillerat als escolapis de València; després es llicencià en dret a la Universitat de València i en filosofia i lletres a la Universitat de Madrid. Exercí com a passant al bufet de Segismundo Moret y Prendergast, alhora que feia de conferenciant a l'Ateneo de Madrid i col·laborava a La Revista Contemporánea (1879-1882), El Progreso (1891), La Reforma (1899) i El Heraldo de Madrid (1902-1906). S'afilià al Partit Liberal i fou elegit diputat a Corts pel districte de Castuera (província de Badajoz), aleshores el diputat més jove (26 anys). Les seves crítiques al govern de Cánovas del Castillo, però, li van valdre sancions i fins i tot un empresonament.
També col·laborà a la premsa valenciana: Las Provincias, Diario de Valencia, El Mercantil Valenciano. Amb Segismundo Moret fou Fiscal Contenciós a les Filipines, secretari de l'ambaixada a París, governador civil de Canàries, Granada (1899), València (1906) i Màlaga (1912), i diputat pel districte d'Alzira a les eleccions generals espanyoles de 1916. També és autor de peces costumistes i d'algun assaig.

## Obres

* El roder Micalet Mars o el honrado sin honra
* El bandido de Fontfreda
* Viaje al Japón
* Antología de las Cortes de Cádiz (1912)
* El credo de las catacumbas
* Séneca y San Pablo
* Autenticidad de los Evangelios cristianos
* El juego, código rural
* Sueños y teorías
* Historia de la familia y la propiedad
* Libro del esplendor (Biblia de la cabala)

## Referències

* «Rafael Comenge Dalmau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Xavi Argemí i Ballbè

Xavi Argemí i Ballbè (Sabadell, 14 d’agost de 1995) és un universitari activista per les cures pal·liatives que té distròfia muscular de Duchenne.
Li van diagnosticar la malaltia degenerativa incurable quan tenia tres anys, i l'11 de març del 1999 va prendre consciència que el seu cos anava limitant la mobilitat de manera irreversible, fins a moure només uns dits i el cap. Va patir diverses crisis respiratòries i el 2018 va decidir no fer-se una traqueotomia que li hauria allargat una mica la vida però dificultat parlar i menjar. El 2020 està acabant el grau de Multimèdia a la UOC.
L'abril del 2019 va enviar una carta al director que van publicar La Vanguardia, el Diari de Sabadell o el Diari Ara, on defensava les cures pal·liatives "davant de les quals l'eutanàsia es presenta com una alternativa molt trista, com un paternalisme que ens ofega". Després va explicar el seu testimoni a TV3 i va decidir escriure un llibre sobre la malaltia.
El llibre d'Argemí Aprendre a morir per poder viure va aparèixer publicat per Rosa dels Vents el darrer trimestre del 2020, en un moment en què es debatia l'aprovació d'una Llei de l'eutanàsia a Espanya, i va aparèixer entre els llibres més venuts en diversos rànquings. Al llibre rebutja l'eutanàsia i reivindica poder gaudir del temps que li queda "amb els pilars de la família, els amics, suport espiritual, medicina i cures pal·liatives". La secció de La Contra de La Vanguardia va entrevistar-lo també.

## Publicacions

* Xavi Argemí Ballbé. Aprendre a morir per poder viure: Petites coses que fan la vida meravellosa. Penguin Random House Grupo Editorial España, 22 octubre 2020. ISBN 978-84-18033-47-6.

## Referències

* 1 2 Armengou, P. J. «Xavi Argemí: "He après a viure amb la mort a la vista"», 02-11-2020. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ Press, Europa. «Xavi Argemí narra en un libro su distrofia: "He estado aprendiendo a morir para poder vivir"», 01-11-2020. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ Opinió. «No va d'eutanasiar, sinó d'acompanyar». Diari de Sabadell, 18-04-2019. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «Cartes a la Directora 21/04/2019». ARA, 21-04-2019. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «No va d'eutanàsia» (en castellà). La Vanguardia, 16-04-2019. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ TV3. «Les cures pal·liatives als 21 anys: "Tinc por que el dolor em faci patir"», 19-11-2019. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «Ali Smith i Juan Gómez-Jurado, els autors més venuts de la setmana». ARA, 11-11-2020. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «“Soc feliç, no vull l'eutanàsia”». Rac1, 16-11-2020. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ «"No ens abandonem els uns als altres"». La Vanguardia, 29-12-2020. [Consulta: 31 desembre 2020].
# Watts Community

Watts Community és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 500 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Watts Community tenia 500 habitants, 192 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 10,8 habitants per km².
Dels 192 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,1% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 39.643 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.887 $ mentre que les dones 19.750 $. La renda per capita de la població era de 12.271 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Watts Community». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Watts Community». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Centre Parroquial San Cristóbal

El Centre Parroquial Sant Cristòfol o en la denominació oficial Centro Parroquial San Cristóbal és un club de futbol català de la ciutat de Terrassa. Actualment juga al grup cinquè de la Tercera Divisió RFEF.

## Història

Va ser fundat l'any 1957, associat al centre religiós del mateix nom. Actualment (2007) és el segon club de futbol de Terrassa en importància tenint en compte les classificacions futbolístiques. Disputa els seus partits a l'estadi Municipal de Ca n'Anglada i els seus colors són el blau i el blanc a franges verticals, amb pantaló blau.
Pel que fa al palmarès, cal destacar que fou finalista de la Copa Generalitat de l'any 1987, en què perdé amb el CF Lloret per 3 gols a 0.
A l'any 2016, es va proclamar campió de la Copa Catalunya Amateur després de superar al FC Sant Cugat Esport en la tanda de penals (2-3).

## Temporades

Fins a l'any 2011-12 el club ha militat 2 vegades a Tercera Divisió, 10 a Primera Catalana i 19 a Preferent Territorial. La temporada 2015-2016 ascendí novament a Primera Catalana.
| 1987-88: 3a Divisió 10è 1988-89: 3a Divisió 20è 1991-92: 1a Div. Catalana 11è 1992-93: 1a Div. Catalana 11è 1993-94: 1a Div. Catalana 15è 1994-95: 1a Div. Catalana 12è 1995-96: 1a Div. Catalana 18è 2007-08: 1a Div. Catalana 15è 2008-09: 1a Div. Catalana 13è 2009-10: 1a Div. Catalana 6è | 2010-11: 1a Div. Catalana 13è 2011-12 1a Catalana grup 1 4t |

## Palmarès

* Primera Catalana: 1987 I, 2007 I, 2018 II
* Segona Catalana: 1981 II, 2016 IV
* Copa Catalunya Amateur: 2016
* Campionat de Catalunya: 2018

## Referències

* ↑ Miguel Ángel Moreno és el nou president del Centre Parroquial San Cristóbal terrassadigital, 12 de juliol de 2011
* ↑ El Santfe visita Ca n'Anglada
* ↑ El San Cristóbal arrenca il·lusionat després de pujar de categoria, terrassadigital, 26 de juliol de 2016
* ↑ El San Cristóbal ya tiene rivales en Primera, Diari de Terrassa, 21 de juny de 2016

## Enllaços externs

* CP San Cristóbal a facebook
* CP San Cristóbal a lapreferente.com
Primera Catalana - Temporada 2017/2018 :
Grup 1Grup 2
Fundació Esportiva Grama Can Vidalet UE Llagostera UE San Juan At. de Montcada CE Farners CE Banyoles
UE La Jonquera AEC Manlleu CE Sabadell CE Manresa CF Montañesa FC Sant Cugat
CF Mollet UE CF Lloret FC Cardedeu CE Júpiter UE Vic UE Castellar
CE EFAC Almacelles CF Amposta CF Balaguer CE El Catllar CF Igualada Lleida Esportiu B
Juventud 25 Septiembre CFJ Mollerussa CE Morell UE Rapitenca CF Reddis FC Santboià
UE Sant Ildefons UE Tàrrega UD Torredembarra CDC Torreforta UD Viladecans CF Vilanova :
# Cassís

«Cassís» té aquests significats:
* Fruit i beguda, Cassís (beguda), derivada de la planta altrament coneguda com a groseller negre.
* Cassís, municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.
# Cassà

«Cassà» té aquests significats: