OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escopa (joc de cartes)

Escopa és la variant brasilera del joc de cartes Escoba, que també inclou elements de l'Escova portuguesa. Ambdós jocs són variants del joc de cartes italià Scopa a partir de la seva variant Scopa di Quindici.

## Objectiu

L'objectiu del joc és capturar tantes cartes com sigui possible mitjançant combinacions de cartes que donen com a resultat 15 punts. Aquestes combinacions es fan amb una carta de la mà i una o més cartes de la taula.

## La baralla i els jugadors

S'utilitza una baralla espanyola de 40 cartes, o una baralla francesa excloent-ne els 8, 9, 10 i comodins. Juguen de 2 a 4 persones. Amb 2 o 3 persones es juga individualment, amb 4 persones es juga per parelles.

## Valor de les cartes

Per obtenir el valor de 15 per capturar cartes, cal observar els seus valors:
* Rei: 10
* Cavall: 9
* Sota: 8
* Set a l'As: valen segons els respectius índexs numèrics

## El joc

El joc segueix la mateixa dinàmica que l'Escoba, però, a l'última ronda les cartes sobre la taula han de sumar 10, 25, 40 o 55, si no hi ha cap d'aquests valors significa que hi va haver un error i els jugadors o parelles han de comprovar les cartes guanyades.
El jugador o parella que va cometre un error perd els punts del partit. El jugador o parella que no va cometre errors rep 6 punts més els punts per cada escopa obtinguda.
Si no hi ha errors en el partit, cada jugador o parella compta degudament els punts.

## Puntuació

* Major quantitat de cartes: el jugador o parella que obtingui més cartes guanya 1 punt.
* Major quantitat de cartes d'ors: el jugador o parella que obtingui més cartes d'ors guanya 1 punt.
* Major quantitat de cartes set: el jugador o parella que obtingui més cartes set guanya 1 punt.
* Set d'ors (sete belo o guindis): el jugador o parella que obtingui el set d'ors guanya 1 punt.
* Totes les cartes set: si un jugador o parella aconsegueix obtenir totes les cartes set, guanya 1 punt addicional.
* Totes les cartes d'ors: s'atorguen 3 punts.
* Els jugadors o parelles també guanyen 1 punt addicional per cada escopa obtinguda.
* Si l'oponent (o la parella oponent) ha obtingut menys de 10 cartes: se n'atorguen 2 punts.

## Comentaris

Els jugadors, previ al joc, poden decidir no adoptar:
* la regla de sumar el valor de les cartes sobre la taula a l'última ronda dels partits.
* els següents components de la puntuació: "totes les cartes set", "totes les cartes d'ors", "oponent o parella oponent amb menys de 10 cartes".

## Referències

* ↑ «ESCOPA - Saiba como jogar e as regras da Escopa!» (en portuguès brasiler). [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «La Escoba» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «REGRAS PARA O JOGO DE ESCOVAS» (en portuguès brasiler). Arxivat de l'original el 6 de novembre 2021. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ Dossena, Giampaolo. Giochi di carte italiani (en italià). Milà (Itàlia): Mondadori, 1988, p. 123-124. ISBN 978-8804317340.
# Sladki

Sladki (en rus: Сладкий) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 41 habitants, pertany al municipi d'Ivànovka.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Can Mossèn Casimiro

Can Mossèn Casimiro és una obra del municipi d'Esparreguera inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, fet de pedra i arrebossat. Està estructurat en planta baixa, pis i golfes. Les cobertes estan fetes amb embigat de fusta i teula àrab. El més destacat de la construcció són les seves obertures, totes amb marcs de pedra vista. A la planta baixa hi ha una sèrie d'arcs de mig punt, que són finestres i portes, fets de grans dovelles ben escairades. Al primer pis hi ha tres finestres allindanades amb ampit i una motllura a la part superior que recorda un arc conopial. Al centre, encara del primer pis, hi ha un finestral de majors dimensions format per tres petits arcs de mig punt separats per fines columnes. Les obertures de les golfes són arcs de mig punt de dimensions més reduïdes. A la planta baixa, el portal, que té a sobre una petita espitllera, té un gravat a la llinda amb una data. Té un pati interior.

## Història

Es té constància que aquesta construcció és anterior a l'església de Santa Eulàlia d'Esparreguera.

## Referències

* 1 2 «Can Mossèn Casimiro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Tyrannochthonius bahamensis

Tyrannochthonius bahamensis és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.

## Distribució geogràfica

Es troba de forma endèmica a les illes Bimini de les Bahames.

## Referències

* ↑ «Texas A&M University». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 18 octubre 2016].

## Bibliografia

* Muchmore, 1984 : Pseudoscorpions from Florida and the Caribbean area. 13. New species of Tyrannochthonius and Paraliochthonius from the Bahamas, with discussion of the genera (Chthoniidae). Florida Entomologist, vol. 67, p. 119-126.
# Discovery-Spring Garden

Discovery-Spring Garden és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 2.152 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Discovery-Spring Garden tenia 2.152 habitants, 712 habitatges, i 596 famílies. La densitat de població era de 874,6 habitants per km².
Dels 712 habitatges en un 44,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,5% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 16,2% no eren unitats familiars. En el 12,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.656 $ i la renda mediana per família de 52.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.500 $ mentre que les dones 27.409 $. La renda per capita de la població era de 18.704 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Discovery-Spring Garden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Discovery-Spring Garden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gai Luci Marci Sèptim

Gai Luci Marci Sèptim (Caius Lucius Marcius Septimus) era un centurió molt popular entre la tropa, que va servir sota Gneu Corneli Escipió a Hispània i va ser aclamat cap de l'exèrcit i procònsol el 211 aC quan van morir els germans Escipió; va agafar el comandament de les restes de l'exèrcit, al que va salvar de la total destrucció i va aconseguir una victòria menor (magnificada pels romans) sobre els cartaginesos dirigits per Àsdrubal (fill de Giscó) als que va rebutjar a la zona de l'Ebre.
En anunciar la seva victòria va assumir el títol de propretor el que va molestar al senat que no va ratificar l'elecció basant-se en el fet que Marci era només cavaller. Com procònsol va ser designat Caius Claudi Neró. Marci va tornar al seu lloc de centurió sense que se li conegui cap queixa o acte d'indisciplina.
Quan Publi Corneli Escipió Africà Major va arribar a Hispània el 210 aC va tractar amb distinció a Sèptim. Després de la conquesta romana de Cartago Nova, Escipió el va enviar amb un terç de l'exèrcit a assetjar la ciutat de Castulo que finalment es va rendir quan Escipió i va anar en persona. Llavors fou enviat contra Astapa que va deixar en ruïnes.
Durant la malaltia d'Escipió el 206 aC va assolir altra vegada el comandament. Acabada la revolta de Sucro i la revolta d'Indíbil i Mandoni, Publi Corneli Escipió va anar contra Gades amb forces de terra, mentre Gai Leli atacava la ciutat per mar i derrotava als cartaginesos en una batalla naval enfront de Carteia. En general es va distingir durant tota la campanya a Hispània i després no torna a ser esmentat.

## Referències

* ↑ Smith, William; Smith, Philip. «l Septimus L. Marcius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. 3. Boston: Walton and Maberly, 1870, p. 784-785.
* ↑ Apià, Història de Roma (llatí) 7, 34
* ↑ Lacomba, Juan Antonio; Ferrer Palma, José E. Historia de Andalucía (en castellà). Historia de Andalucía, 1996, p. 436. ISBN 9788481600537.
# M'Tal

M'Tal (àrab امطل) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.913 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 29 de juny 2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Slagelse

Slagelse és una ciutat de l'est de Dinamarca, situada a l'illa de Sjælland. Està a aproximadament 100 km al sud-oest de la capital del país, Copenhaguen. La seva població el 2008 era de 31.879 habitants.
El segle xi Slagelse va ser un important centre comercial. D'aquesta època data una de les esglésies de la ciutat. En les seves proximitats, a Trelleborg, es troben diferents restes arqueològiques viquingues. El jove Hans Christian Andersen va estudiar a l'escola de Gramàtica d'aquesta ciutat durant un curt període.
A Slagelse s'hi ha celebrat nombroses vegades el Gran Premi de Curses de Sidecar de Dinamarca.
# Cantó de Pont-en-Royans

El cantó de Pont-en-Royans és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 12 municipis i el cap és Pont-en-Royans.

## Municipis

* Auberives-en-Royans
* Beauvoir-en-Royans
* Châtelus
* Choranche
* Izeron
* Pont-en-Royans
* Presles
* Rencurel
* Saint-André-en-Royans
* Saint-Just-de-Claix
* Saint-Pierre-de-Chérennes
* Saint-Romans

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1967 | André Martin | radical |
| 1967-1976 | Pierre Salazard | Divers gauche |
| 1976-1994 | Yves Pillet | PS |
| 1994- | Bernard Perazio | RPR, després Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.573 | 4.826 | 4.613 | 5.147 | 5.273 | 5.621 | 6.294 |
# Dominique Arnaud

Dominique Arnaud (Tarnòs, 19 de setembre de 1959 - Dacs, 20 de juliol de 2016) fou un ciclista occità, professional entre 1980 i 1991.
En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa a la Volta a Espanya i una a la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1978
** 1r al Tour del Yonne
* 1979
** 1r al Tour de Bearn
* 1980
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1983
** 1r al Tour del Llemosí
** 1r al Gran Premi de Rennes
* 1985
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Armòrica
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
* 1986
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 1990
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre

### Resultats al Tour de França

* 1981. 24è de la classificació general
* 1982. 36è de la classificació general
* 1983. 26è de la classificació general
* 1984. 54è de la classificació general
* 1985. 22è de la classificació general
* 1986. 76è de la classificació general
* 1987. Abandona (20a etapa)
* 1988. 48è de la classificació general
* 1989. 30è de la classificació general
* 1990. 59è de la classificació general
* 1991. 77è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1980. 54è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1982. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1987. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1989. 38è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 25è de la classificació general
* 1985. 34è de la classificació general
* 1988. 38è de la classificació general
* 1991. 33è de la classificació general

## Notes

* ↑ Décès de l'ancien coureur Dominique Arnaud

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Murillo

«Murillo» té aquests significats:
* Toponímia:
** Murillo (Colòmbia), municipi del departament de Tolima (Colòmbia)
** Murillo el Cuende, municipi de Navarra a la comarca de Ribera Arga-Aragón
** Murillo de Río Leza, municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana
** Murillo el Fruto, municipi de Navarra a la comarca de Ribera Arga-Aragón
** Cine Murillo antic nom del Cine Spring, sala de cinema al Passeig de la Bonanova del Barri de Sarrià (Barcelona)
** Província de Pedro Domingo Murillo, província del Departament de La Paz a Bolívia amb capital a Palca
* Biografies:
** Agustí Murillo Barberà (Castelló, Ribera Alta, 1972), pilotaire valencià
** Ander Murillo García (Sant Sebastià, 1983), futbolista basc
** Andreu Murillo Tudurí (Maó, 1930), historiador menorquí
** Dolors Murillo i Cabré (1960), advocada i política catalana
** Bartolomé Murillo Pascual (Barcelona, 1923 - Igualada, 2012), jugador de futbol que ocupava la demarcació de davanter
** Joaquín Murillo Pascual (Barcelona, 1932 - Saragossa, 2009), jugador de futbol que ocupava la demarcació de davanter
** Josep Murillo i Mombrú (Sant Cugat del Vallès, 1881 - l'Havana, 1953), polític i farmacèutic català
** Roser Murillo i Ribera (Canet de Mar, 1979), cantant i presentadora catalana
** Bartolomé Esteban Murillo (Sevilla, 1617 - Cadis, 1682), pintor andalús
** Domingo Moriones i Murillo (Leache, Navarra, 1823 - Madrid, 1881), militar espanyol
** Edwin Arturo Congo Murillo (Bogotà, 1976), futbolista internacional colombià
# Manuel Gómez Pereira

Manuel Gómez Pereira (Madrid, 8 de desembre de 1958) és un director de cinema i guionista espanyol.

## Biografia

Va començar els seus estudis d'Arquitectura, però els va abandonar temps després per a iniciar la carrera de Facultat de Ciències de la Informació en la Universitat Complutense de Madrid. És nebot del director de cinema Luis Sanz.
Des de 1973 va estar col·laborant en llargmetratges de directors com José Luis García Sánchez, Fernando Colomo o Antonio Mercero.
En 1979 va dirigir la pel·lícula Nos va la marcha juntament amb Manu Berástegui i Raimundo García.
En 1991 va dirigir la seva primera pel·lícula en solitari, Salsa rosa, fent de guionista al costat de Joaquín Oristrell, Yolanda García Serrano i Juan Luis Iborra.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Pel·lícula |
| 2015 | Todos los hombres sois iguales |
| 2014 | La ignorancia de la sangre |
| 2009 | El juego del ahorcado |
| 2005 | Reinas |
| 2004 | Cosas que hacen que la vida valga la pena |
| 2004 | ¡Hay motivo! |
| 2001 | Desafinado |
| 1999 | Entre las piernas |
| 1996 | El amor perjudica seriamente la salud |
| 1995 | Boca a boca |
| 1994 | Todos los hombres sois iguales |
| 1993 | ¿Por qué lo llaman amor cuando quieren decir sexo? |
| 1992 | Salsa rosa |
| 1979 | Nos va la marcha |

### Televisió

| Any/s | Série | Anotacions | Com a |
| 2017 – present | Tiempos de guerra | 6 episodis | Director |
| 2015 | Velvet | 2 episodis | Director |
| 2011 - 2013 | Gran Reserva | 9 episodis | Director |
| 2013 | Gran Hotel | 2 episodis | Director |
| 2011 | Cheers | 5 episodis | Director |
| 1996 - 1997 | Todos los hombres sois iguales | 20 episodis | Guionista |
| 1995 | Mar de dudas | 1 episodi | Director |
| 1984 | Teresa de Jesús | 8 episodis | Director 2a Unitat |

## Premis i nominacions

Premis Goya
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1992 | Millor direcció novell | Salsa rosa | Nominat |
| 1994 | Millor guió original | Todos los hombres sois iguales | Guanyador |
| 1995 | Millor director | Boca a boca | Nominat |
| 1995 | Millor guió original | Boca a boca | Nominat |
| 2004 | Millor documental | ¡Hay motivo! | Nominat |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1994 | Millor guió original | Todos los hombres sois iguales | Guanyador |
Premis Godoy
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2001 | Premi Godoy a la pitjor pel·lícula | Desafinado | Guanyador |
| 2004 | Premi Francisco de Paula al millor guió | ¡Hay motivo! | Nominat |

## Referències

* ↑ Manuel Gómez Pereira CINEASTA : "Sin promoción, una película se pierde en los fines de semana con 10 estrenos", Diario de Córdoba, 15 d'octubre de 2007
* ↑ Manuel Gómez Pereira al web d'AISGE
* ↑ Manuel Gómez Pereira Arxivat 2021-03-01 a Wayback Machine., a guiadelocio.com
* ↑ «Cheers» abre sus puertas en España, La Razón
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1994». CEC. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 20 abril 2018].

## Enllaços externs

* Articles escrits per Manuel Gómez Pereira a El País
* Manuel Gómez Pereira al web dels Premis Goya
# Mamma (pel·lícula)

Mamma és una pel·lícula sueca del 1982 amb guió i direcció de Suzanne Osten. És un dels títols del llibre Tusen svenska klassiker (2009).

## Argument

La pel·lícula tracta sobre la jove crítica de cinema Gerd, que somia amb entrevistar actors com Jean Gabin i Jean-Louis Barrault i un dia dirigir la seva pròpia pel·lícula.

## Producció

La pel·lícula va suposar el debut de Suzanne Osten i és fins a cert punt autobiogràfica. Va guanyar un Guldbagge a la Millor actriu (Malin Ek).

## Repartiment

* Malin Ek - Gerd
* Birgit Cullberg - Gerd som gammal
* Ida-Lotta Backman - Steffin Porquettas
* Iwa Boman - Barbro
* Hans V. Engström - Jan
* Kerstin Eriksson - Armélotta

## Referències

* ↑ Gradvall et al 2009, nr. 611
* ↑ Vi åt alltid direkt ur burkarna a aftonbladet.se

## Biografia

* Gradvall, Jan, Nordström, Björn, Nordström, Ulf, Rabe, Annina. Tusen svenska klassiker: böcker, filmer, skivor, tv-program från 1956 till i dag. Stockholm: Norstedt, 2009. ISBN 978-91-1-301717-4.

## Enllaços externs

* Mamma a videa.hu
# Slag om Norg

La Slag om Norg és una competició ciclista que es disputa anualment al poble de Norg, al municipi de Noordenveld als Països Baixos. Creada al 2014, la cursa combina trams de carretera amb altres per pistes de terra, semblant a la Strade Bianche italiana o la Tro Bro Leon francesa. Des del 2016 forma part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2012 | Mike Teunissen | Emiel Dolfsma | Tijmen Eising |
| 2013 | Gert-Jan Bosman | Tijmen Eising | Ramses Bekkenk |
| 2014 | Ronan van Zandbeek | Coen Vermeltfoort | Twan Brusselman |
| 2015 | Johim Ariesen | Gert-Jan Bosman | Koos Jeroen Kers |
| 2016 | Fabio Jakobsen | Twan van den Brand | Peter Schulting |
| 2017 | Gianni Vermeersch | Jesper Asselman | Dennis Bakker |
| 2018 | Jan-Willem van Schip | Robin Carpenter | Rick van Breda |
| 2019 | Coen Vermeltfoort | Thomas Stewart | Ivar Slik |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Palmarès a cyclebase.nl
# Cantó de Pont-l'Évêque

El cantó de Pont-l'Évêque és un cantó francès del departament de Calvados, situat al districte de Lisieux. Té 20 municipis i el cap es Pont-l'Évêque.

## Municipis

* Beaumont-en-Auge
* Bonneville-sur-Touques
* Canapville
* Clarbec
* Coudray-Rabut
* Drubec
* Englesqueville-en-Auge
* Glanville
* Pierrefitte-en-Auge
* Pont-l'Évêque
* Reux
* Saint-Benoît-d'Hébertot
* Saint-Étienne-la-Thillaye
* Saint-Hymer
* Saint-Julien-sur-Calonne
* Saint-Martin-aux-Chartrains
* Surville
* Tourville-en-Auge
* Vauville
* Vieux-Bourg

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | Pierre Gamare | CNIP |
| 1967-197. | Camille Liégeard | Divers droite |
| 197.-198. | M. Lessard | UDF-PR |
| 198.-1998 | Gérard Pruvost | RPR |
| 1998- | Yves Deshayes | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.667 | 7.733 | 7.875 | 8.134 | 8.824 | 9.390 | 10.047 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Ranuncle aquàtic

El ranuncle aquàtic (Ranunculus aquatilis) és una espècie de planta de flors pertanyent a la família Ranunculaceae.
És una planta que té les branques sota l'aigua amb fulles dentades flotants. En corrents forts d'aigua no pot créixer. Les flors tenen cinc pètals blancs amb els centres grocs i es troben uns centímetres per sobre de l'aigua, són hermafrodites i s'agrupen en raïms. Les fulles flotants tenen a flotació les flors i creixen al mateix temps. Els fruits són aquenis.
# Tour de Flandes femení

El Tour de Flandes femení és una cursa ciclista femenina que es disputa anualment a Bèlgica des del 2004. La cursa, com la seva versió masculina, és una de les més prestigioses del calendari i se la considera un dels Monuments. Les ciclistes neerlandeses Mirjam Melchers, Annemiek van Vleuten, l'alemanya Judith Arndt, la belga Lotte Kopecky i l'italiana Elisa Longo Borghini tenen el rècord de triomfs, amb dues victòries cadascuna.
Des del seu inici fins al 2015, va formar part del calendari de la Copa del món de ciclisme en ruta femení. Des del 2016, és una de les proves de l'UCI Women's WorldTour, la competició d'elit femenina de primer nivell del ciclisme. Des de la primera edició, els organitzadors han inclòs més pujades i han ampliat la cursa de manera progressiva des dels 94 km del 2004 fins a més de 160 km.
A partir del 2021, els organitzadors de la cursa Flanders Classics han deixat de banda la part "per a dones" del nom al seu lloc web i la cursa femenina ara comparteix el nom Tour de Flandes amb la cursa masculina. Per a distingir entre les dues curses, es classifiquen com "Elite Home" i "Elite Women".

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2004 | Zulfià Zabírova | Trixi Worrack | Leontien van Moorsel |
| 2005 | Mirjam Melchers | Susanne Ljungskog | Monia Baccaille |
| 2006 | Mirjam Melchers | Christiane Soeder | Loes Gunnewijk |
| 2007 | Nicole Cooke | Zulfià Zabírova | Marianne Vos |
| 2008 | Judith Arndt | Kristin Armstrong | Kirsten Wild |
| 2009 | Ina-Yoko Teutenberg | Kirsten Wild | Emma Johansson |
| 2010 | Grace Verbeke | Marianne Vos | Kirsten Wild |
| 2011 | Annemiek van Vleuten | Tatiana Antóixina | Marianne Vos |
| 2012 | Judith Arndt | Kristin Armstrong | Joëlle Numainville |
| 2013 | Marianne Vos | Ellen van Dijk | Emma Johansson |
| 2014 | Ellen van Dijk | Lizzie Armitstead | Emma Johansson |
| 2015 | Elisa Longo Borghini | Jolien D'Hoore | Anna van der Breggen |
| 2016 | Lizzie Armitstead | Emma Johansson | Chantal Blaak |
| 2017 | Coryn Rivera | Gracie Elvin | Chantal Blaak |
| 2018 | Anna van der Breggen | Amy Pieters | Annemiek van Vleuten |
| 2019 | Marta Bastianelli | Annemiek van Vleuten | Cecilie Uttrup Ludwig |
| 2020 | Chantal van den Broek-Blaak | Amy Pieters | Lotte Kopecky |
| 2021 | Annemiek van Vleuten | Lisa Brennauer | Grace Brown |
| 2022 | Lotte Kopecky | Annemiek van Vleuten | Chantal van den Broek-Blaak |
| 2023 | Lotte Kopecky | Demi Vollering | Elisa Longo Borghini |
| 2024 | Elisa Longo Borghini | Katarzyna Niewiadoma | Shirin van Anrooij |

## Vegeu també

* Tour de Flandes
* Tour de Flandes sub-23

## Referències

* ↑ Sánchez, Borja. «Elisa Longo Borghini guanya la volta a Flandes». L'esportiu de Catalunya, 31-03-2024. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Elite Women» (en anglès), 10-03-2017. [Consulta: 13 agost 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-04-02 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl