OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Umbertide

Umbertide és una ciutat i comune de la província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, a la confluència dels rius Reggia i Tíber. Està a uns 30 km al nord de Perusa i uns 20 km al sud de Città di Castello. L'1 de gener de 2018 tenia 16.530 habitants.
Umbertide és una de les ciutats més grans d'Úmbria. És un centre industrial que produeix maquinària, tèxtils, material d'embalatge i ceràmica.

## Llocs d'interès

Tot i que hi ha restes de les muralles medievals, algunes cases medievals i part de la Rocca (o ciutadella), molts dels monuments d'Umbertide són de períodes posteriors.
* Esglésies
** Santa Maria della Reggia és l'església principal de la ciutat, una col·legiata sovint referida simplement com la "Collegiata": és un edifici octogonal del segle xvi, coronat per una elegant cúpula, que conté algunes pintures de Niccolò Circignani.
** Santa Maria della Pietà, amb la atractiva capella funerària dels comtes de Sorbello, és una església medieval i renaixentista.
** Santa Croce és una església del segle xvii, que actualment alberga una galeria de pintura, incloent una Deposició de Luca Signorelli.
** San Francesco és l'església més gran, d'estil gòtic: a principis del segle XXI es trobava en restauració, que prometia ser prolongada.
** Cristo Risorto, església del segle xx.
Més enllà dels límits de la ciutat, els principals monuments del municipi són:
* Castell de Civitella Ranieri, 5 km al nord-est, una de les fortaleses medievals més ben conservades d'Úmbria.
* Abadia de S. Salvatore de Montecorona, 4 km al sud, que té una bella cripta del segle xi amb capitells romans primerencs i sostres pintats del segle xviii.
* Castell de Polgeto, una estructura medieval.
* Església de l'abadia de S. Bartolomeo de 'Fossi, situada sobre un cingle, amb vistes a cada costat.
* Borgo Santa Giuliana, un poble medieval emmurallat.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 19 març 2019].

## Enllaços externs

* Umbertide - Lloc web oficial (italià)
* La web de Bill Thayer (anglès)
# La Brévière

La Brévière és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 117 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Brévière era de 117 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família i 10 eren segones residències. Tots els 58 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Brévière el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 12 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 12 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 52 eren actives i 22 eren inactives. De les 52 persones actives 49 estaven ocupades (27 homes i 22 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 22 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a La Brévière hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 195 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Brévière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Brévière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dicrostonyx nelsoni

Dicrostonyx nelsoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic d'Alaska (Estats Units), on viu a la península de Seward i la badia Kuskokwim. El seu hàbitat natural és la tundra àrtica. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista i etnòleg estatunidenc Edward William Nelson.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Dicrostonyx nelsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 abril 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 290. ISBN 978-0801893049.
# Monterey (Virgínia)

Monterey és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monterey tenia 158 habitants, 90 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 196,8 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,6% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 51,1% no eren unitats familiars. En el 48,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,6% tenia menys de 18 anys, un 1,3% entre 18 i 24, un 17,1% entre 25 i 44, un 36,1% de 45 a 60 i un 31% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 64,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.786 $ i la renda mediana per família de 45.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 16.625 $. La renda per capita de la població era de 26.379 $. Cap de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monterey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monterey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Luis Caruana Gómez de Barreda

Luis Caruana Gómez de Barreda (València, 25 de desembre de 1917 - 5 de juliol de 1993) fou un militar valencià, Capità general de la V Regió Militar
Va ingressar a l'Exèrcit el 8 de febrer de 1936, assolint el grau d'alferes el 1939. Entre 1942 i 1943 va lluitar com a voluntari amb la Divisió Blava. Després es diplomà en Estat Major i fou cap d'Estat Major de la Divisió d'Infanteria Motoritzada Maestrazgo número 3 del Centre d'Instrucció de Reclutes número 7. Va ascendir a general de brigada al maig de 1974 i nomenat governador militar de Castelló de la Plana. En maig de 1978 va ascendir a general de divisió i fou nomenat governador militar de la província de València. Al mateix temps va coincidir amb el Capità general de la III Regió Militar Jaime Milans del Bosch y Ussía. El 1979 fou instructor del judici militar contra el general de la guàrdia civil Juan Atarés Peña, acusat d'increpar el tinent general Manuel Gutiérrez Mellado.
Durant el 23-F es va mantenir del costat de la legalitat però fou criticat per no haver arrestat Milans del Bosch, tal com li havia ordenat el cap d'estat major José Gabeiras Montero. Tot i això, el 2 d'octubre de 1981 fou ascendit a tinent general i va ser nomenat capità general de la V Regió Militar (Saragossa). El 14 de maig de 1983 va passar a la situació B per haver complert, l'edat reglamentària. Després va tornar a València, on va residir fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ Esquela al diari ABC. 14 de juliol de 1993
* ↑ Luis Caruana Arxivat 2018-07-28 a Wayback Machine. a memorialblau.es
* ↑ Decreto 1002/1974, de 14 de junio, por el que se nombra Jefe de la Brigada de lnfanteria Motorizada número treinta y uno y Gobernador militar de la plaza y provincia de Castellón al General de Brigada de Infantería don Luis Caruana y Gómez de Barreda.
* ↑ El general Atarés, absuelto del delito de insulto a Gutiérrez Mellado, El País, 29 de maig de 1979
* ↑ El teniente general Caruana justifica por que no arrestó a Milans del Bosch el 23-F, El País, 25 d'agost de 1981
* ↑ General Caruana, un destino polémico, El País, 3 d'octubre de 1981
* ↑ Luis Caruana, teniente general, El País, 8 de juliol de 1993
# Estrombíquides

Estrombíquides (en llatí Strombichides,en grec antic Στρομβιχίδης), fill de Diòtim, fou un militar atenenc que va viure al segle v aC.
Va ser nomenat comandant de vuit vaixells enviats pels atenencs a la costa d'Àsia quan es va saber la revolta de Quios l'any 412 aC. La flota va arribar a Samos on es va afegir un trirrem samià a la seva esquadra i va sortir cap a Teos per comprovar allí l'esperit revolucionari, però poc després es va veure obligat a retirar-se a Samos per la presència d'una flota peloponèsia superior dirigida per Calcideu i Alcibíades, i Teos es va revoltar immediatament.
Estrombíquides va retornar a Atenes, i al mateix any era un dels tres comandants enviats a Samos amb 35 naus, i amb tota la flota reunida els atenencs disposaven de 104 vaixells. Van iniciar la guerra contra Milet i Estrombíquides i dos generals més van marxar contra Quios amb 30 trirrems; en el viatge van perdre tres vaixells per una turmenta i amb la resta van arribar a Lesbos i van preparar el setge de Quios. Van creuar a aquesta illa i van establir un punt fortificat anomenat Delphinion. Els habitants de Quios van patir severament el setge.
L'any 411 aC es van revoltar Làmpsac i Abidos i Estrombíquides va abandonar Quios amb 24 vaixells i va reconquerir Làmpsac, però no va aconseguir sotmetre Abidos. Llavors es va dirigir a la propera Sestos on va establir una guarnició per controlar tot l'Hel·lespont, però aviat el van cridar en ajut dels atenencs de Samos que no podien fer front a la superior flota peloponèsia dirigida pel navarc espartà Astíoc, i amb el seu ajut aquesta flota va poder ser posada en retirada.
No torna a aparèixer fins al 404 aC quan va mostrar la seva disconformitat amb la pau acordada per Teràmenes a Esparta, segons explica Lísies. Això el va fer impopular amb els oligarques que havien instaurat el govern dels Trenta tirans, i Agorat va dirigir contra ell i contra altres polítics defensors de la democràcia i oposats a la pau acordada, una acusació de conspiració contra la pau. Els acusats van ser empresonats i no gaire després executats després d'una paròdia de judici portat a terme durant el govern dels Trenta tirans.
Encara que no hi ha proves concloents, Estrombíquides podria ser el pare del militar i polític Autocles.

## Referències

* ↑ Strombichides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 926-927
# Souvenir (desambiguació)

«Souvenir» té aquests significats:
* Souvenir, objecte que serveix de record d'un lloc.
* Cinema:
** Souvenir (títol en català: Memòries del passat), pel·lícula britànica de 1989 dirigida per Geoffrey Reeve
** Souvenir (pel·lícula de 1994), pel·lícula catalana dirigida per Rosa Vergés
** Souvenir (pel·lícula de 1996), coproducció francoestatunidenca dirigida per Michael H. Shamberg
** Souvenir (pel·lícula de 2016), coproducció francesa, belga i luxemburguesa dirigida per Bavo Defurne
** The Souvenir, coproducció britànicoestatunidenca de 2019 dirigida per Joanna Hogg
* Música:
** Souvenir (banda), dúo espanyol d'indie pop que canta en francès
# Cantó de Rumilly

El cantó de Rumilly és un cantó francès del departament de l'Alta Savoia, situat al districte d'Annecy. Té 18 municipis i el cap és Rumilly.

## Municipis

* Bloye
* Boussy
* Crempigny-Bonneguête
* Étercy
* Hauteville-sur-Fier
* Lornay
* Marcellaz-Albanais
* Marigny-Saint-Marcel
* Massingy
* Moye
* Rumilly
* Sales
* Saint-Eusèbe
* Thusy
* Val-de-Fier
* Vallières
* Vaulx
* Versonnex
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1958 | François de Menthon | MRP |
| 1958-1976 | René Darmet | Divers droite, després CD |
| 1976-1989 | Louis Dagand | UDR, després RPR |
| 1989-2008 | Camille Beauquier | RPR, després UMP |
| 2008- | Christian Heison | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Dolors Grau i Ferrando

Dolors Grau i Ferrando (Llagostera, Gironès, 1961) és una arxivera catalana. Llicenciada en història i màster en arxivística i està vinculada professionalment als sectors de la investigació i el periodisme. Especialista en la història de la fotografia, ha centrat la seva recerca en l'estudi dels fotògrafs de les comarques gironines. L'any 1995 va presentar el treball de recerca Un diccionari de fotògrafs. Ha fet l'estudi de la col·lecció d'imatges de l'Arxiu Municipal de Palafrugell i la instal·lació del fons Ferrer i el fons Granés. Ha publicat articles de fotògrafs a la premsa i ha presentat comunicacions a les Jornades Antoni Varés (1994) de Girona i a les Jornades Lluís Esteva i Cruañas (1995) de Sant Feliu de Guíxols, a més de ser autora d'obres de diversa temàtica.
# Moro Anghileri

Mariana Anghileri (Junín, Buenos Aires; 14 d'abril de 1977) més coneguda com a Moro Anghileri, és una actriu i directora de teatre argentina. El seu nom artístic prové d'una forma col·loquial i abreujada de la paraula «morocha».
Va rebre el Premi Còndor de Plata 2005 a la revelació femenina pel seu paper en la pel·lícula Buena vida-Delivery.

## Treballs
### Cine

* Sábado (2001): Natalia
* Vida en Marte (2003):
* Nadar solo (2003): Mariana
* Buena vida-Delivery (2004): Pato
* Si no me ahogo (2004):
* Ronda nocturna (2005): Cecilia
* Medianeras (2005): Ella
* Lifting de corazón (2005): Delia
* El salto de Christian (2007): Lucía
* El pasado (2007): Vera
* A los ojos de Dios o Clarisa ya tiene un muerto (2008 Espanya): Clarisa
* Yo soy sola (2008): Inés
* Sangre del Pacífico (2008)
* Aballay (2010): Juana
* La corporación (2014): Luz
* Kryptonita (2015)
* El muerto cuenta su historia (2016): Lucila
* Nadie nos mira (2017)
* Mi mejor amigo (2018): Camila
* La casa de palos (2020) :Ilora
* Al tercer día (2021) :Cecilia
* Santa (2021)
* Vida comienza, vida termina (2021)
* Punto rojo (2021)

### Televisió

* Chiquititas (Telefe, 1998): Nora
* Gasoleros (El Trece, 1999): Paloma
* Tiempo final (Telefe, 2002): Luz
* Sangre fría (Telefe, 2004): Josefina
* Sin crédito Minisèrie (2005):
* Soy tu fan (Canal 9, 2006): Mia
* Sos mi vida (El Trece, 2006): La Cobra
* Mujeres asesinas (El Trece, 2006) Ep: Mercedes, virgen: Olga
* El pacto (América, 2011): Lidia Escudero (joven)
* Gigantes (Canal 12, 2011) Ep: "Pueblo Liebeg": Laura
* Amores de historia (Canal 9, 2012) Ep: Andrés y Leticia (1 de julio de 1974): Leticia
* Historia clínica (Telefe, 2013) Ep: Manuel Belgrano: "Ay, patria mía"
* Flor del Caribe (Rede Globo, 2013): Cristal
* Cromo (TV Pública, 2015): Érika
* Se trata de nosotros (Orbe 21, 2015) Ep: "Una aguja en un pajar" : Juana Pisque
* Nafta Súper (Space, 2016): Lu
* Campanas en la noche (Telefe, 2019): Sonia

### Teatre

* 1998: Mujeres de carne podrida (actriu)
* 2000: 3EX (directora)
* 2016: Deseo (Paula)
* 2017: El grifo, de Carlos Atanes (directora)

## Premis

* Premis Cóndor de Plata 2005: Revelació femenina (Buena vida-Delivery)
* XVII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya 2011: Millor actriu (Aballay)
* Premis Sur 2012: Millor actriu (Aballay)
| Any | Premi | Categoria | Programa | Resultat |
| 2011 | Premis Martín Fierro | Millor Revelació | El pacto | Nominada |

## Referències

* ↑ Moro Anghileri, una figura que atrapa a los amantes del cine fantástico y de terror, telam.com, 4 de febrer de 2021
* ↑ La Gaceta. «Roma-gano-esta-noche-premio-condor-plata-2004.html "Roma" ganó esta noche el premio "Cóndor de Plata 2004"» (en español), 27-06-2005. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ Moro Anghileri a alternativateatral.com
* ↑ Culmina la 17ª Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya con “El atentado” como mejor película, Latamcinema.com, 18 d'abril de 2011
* ↑ Moro Anghileri disfruta de su presente y vuelve a TV con "El Pacto", haceinstantes.com, 17 de novembre de 2011
# Línia de defensa d'Amsterdam

La línia de defensa d'Amsterdam (en neerlandès: Stellingen van Amsterdam) és una anella de 135 km de llarg de fortificacions al voltant d'Amsterdam, està inscrit a la llista del Patrimoni Mundial de la Humanitat per la UNESCO el 1996.
Es compon de 42 fortaleses, i es troba en un marge d'entre 10 i 15 quilòmetres del centre, les terres baixes que poden ser fàcilment inundades en temps de guerra. La inundació va ser dissenyada per donar una profunditat d'uns 30 cm, de forma que fos insuficient per a les embarcacions moure's. Tots els edificis dins el radi d'un quilòmetre de la línia havien de ser de fusta, per tal de poder ser cremats i eliminades les obstruccions.
El Stellingen van Amsterdam va ser construït entre 1880 i 1920. La invenció de l'avió i el tanc va fer que els forts fossin obsolets gairebé tan aviat com foren acabats. Moltes de les fortificacions ara estan sota el control dels ajuntaments i el departament de la natura i es poden visitar. El Dia dels Monuments, el segon dissabte de setembre, es poden visitar amb l'entrada gratuïta.
El 26 de juliol de 2021 la UNESCO va afegir la Línia d'aigua holandesa (Hollandse Waterlinie) a la Línia de defensa d'Amsterdam per esdevenir les Línies de defensa d'aigua holandeses a la llista del Patrimoni Mundial de la Humanitat.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Defence Line of Amsterdam» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «[Nieuwe Hollandse Waterlinie uitgeroepen tot Unesco Werelderfgoed Nieuwe Hollandse Waterlinie uitgeroepen tot Unesco Werelderfgoed]» (en neerlandès). DUIC, 26-07-2021. [Consulta: 4 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Website of the Defence Line of Amsterdam Arxivat 2021-04-20 a Wayback Machine.
* Website about the Defence Line of Amsterdam
* Virtual Tour (neerlandès)
# Estroma

«Estroma» té aquests significats:
* Estroma (histologia), xarxa de teixit connectiu que dona suport a les cèl·lules d'un teixit o òrgan
* Estroma (anatomia cel·lular), fluid al cloroplast
* Estroma (micologia), teixit que produeix cossos fructífers
# Cantó de Rumans d'Isèra-1

El cantó de Rumans d'Isèra-1 és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Valença. Té 5 municipis i part del de Rumans d'Isèra.

## Municipis

* Clérieux
* Geyssans
* Mours-Saint-Eusèbe
* Peyrins
* Rumans d'Isèra
* Saint-Bardoux
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Paul Deval | Centrista |
| 1964-1970 | Pierre Didier | RI |
| 1970-1982 | Georges Fillioud | CIR, després PS |
| 1982-2001 | Georges Durand | UDF-PR |
| 2001- | Pierre Pieniek | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Universidade Federal do Recôncavo da Bahia

La Universidade Federal do Recôncavo da Bahia (UFRB) és una universitat de l'estat de Bahia, amb seu a la ciutat de Cruz das Almas, i amb dos campus avançats en l'interior de l'estat, estant un localitzat a la ciutat de Feira de Santana.
El 2009 tenia 34 opcions de curs, sent 29 cursos de graduació en els dos campus de Cruz das Almas.

## Referències

* ↑ UFRB em números PDF, 12 de julho de 2012
* ↑ «Feira terá campus da UFRB». Arxivat de l'original el 2012-10-15. [Consulta: 26 abril 2017].
* ↑ «Confirmado: Feira de Santana terá campus da UFRB». Arxivat de l'original el 2012-01-19. [Consulta: 26 abril 2017].
* ↑ Reitor da UFRB, Paulo Gabriel Nacif, comenta em entrevista sobre greve dos servidores, instalação do Campus em Feira e expansão da universidade Arxivat 2011-08-27 a Wayback Machine., acessado em 16 d'agost de 2011
* ↑ Dilma Rousseff assina em Brasília extensão da UFRB em Feira de Santana, acessado em 16 d'agost de 2011
* ↑ UFRB trará novos cursos para Feira de Santana, Alagoinhas Notícias
* ↑ «UFRB empossa diretores dos novos campi de Feira de Santana e Santo Amaro». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 26 abril 2017].

## Enllaços externs

* Universidade Federal do Recôncavo da Bahia - Lloc web oficial
# Kvæfjord

Kvæfjord (en sami septentrional: Giehtavuotna) és un municipi situat al comtat de Troms, Noruega. Té 3.029 habitants (2016) i la seva superfície és de 512.75 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 8 setembre 2016].
# Ebru Tunalı

Ebru Tunalı (1 de febrer de 1993) és una esportista turca que competeix en bàdminton. Va ser campiona, juntament amb Cemre Fere, a la categoria dobles femení al torneig Africa International en Sud-àfrica el 2014. També va rebre dues medallas de bronze al Torneig Internacional de Bàdminton de Romania 2015 com a single i a la categoria dobles femení. Va guanyar altra medalla de bronze en el torneig internacional de bàdminton a Ankara, organitzat el 18-21 de desembre de 2014 i on van participar esportistes de 30 països.

## Referències

* ↑ http://bwf.tournamentsoftware.com/player-profile/4F6E69D0-3719-4A63-BC12-77FBD26926FF
* ↑ http://jamaica-gleaner.com/article/sports/20150323/badminton-turkey-s-tunali-defeats-czech-republics-pavelkova-jamaica
* ↑ https://bwfbadminton.cn/results/1537/south-africa-international-2014/draw/wd Arxivat 2019-05-11 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/olimpiyat-yolunda-badmintonculardan-5-madalya-28466464
* ↑ https://www.badminton.gov.tr/38-haberler/son-haberler/843-sporcularimizdan-5-madalya-daha.html Arxivat 2019-05-12 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Özge Bayrak
* Öznur Çalışkan
* Aliye Demirbağ
* Neslihan Yiğit

## Enllaços externs

* Ebru Tunalı a BWF