OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sapojnikovita

La sapojnikovita o sapozhnikovita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la sodalita. Rep el nom del mineralogista i cristal·lògraf rus Anatoli Nikolàievitx Sapójnikov (n. 1946).

## Característiques

La sapojnikovita és un silicat de fórmula química Na₈(Al₆Si₆O$_{24}$)(HS)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5693/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Karnasurt, dins el districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia), en forma de grans aïllats de fins a 5 mm de mida. Aquest és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sapozhnikovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 abril 2022].
* ↑ Chukanov, Nikita V.; Zubkova, Natalia V.; Pekov, Igor V.; Shendrik, Roman Yu; Varlamov, Dmitry A.; Vigasina, Marina F.; Belakovskiy, Dmitry I.; Britvin, Sergey N.; Yapaskurt, Vasiliy O.; Pushcharovsky, Dmitry Yu «Sapozhnikovite, Na8(Al6Si6O24)(HS)2, a new sodalite-group mineral from the Lovozero alkaline massif, Kola Peninsula». Mineralogical Magazine, 86, 1, 01-02-2022, pàg. 49–59. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2021.94 [Consulta: 19 octubre 2022].
# Serrat de Bavià

El Serrat de Bavià és una muntanya de 776 metres que es troba al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Podarg de Borneo

El podarg de Borneo(Batrachostomus mixtus) és una espècie d'ocell de la família dels podàrgids (Podargidae) que habita els boscos del nord i centre de Borneo.

## Taxonomia

Ha estat considerat una subespècie del podarg cuacurt (Podargus poliolophus), del qual es va separar com a espècie de ple dret, arran els treballs de Cleere 1998.

## Referències

* ↑ «Podarg de Borneo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ N. Cleere. 1998. Nightjars: A Guide to the Nightjars, Nighthawks and Their Relatives. Yale University Press, New Haven, CT.
# I Knew I Loved You

"I Knew I Loved You" és el segon senzill de l'àlbum Affirmation, segon i darrer disc d'estudi de Savage Garden.
El senzill va romandre durant quatre setmanes en el primera posició de la llista de senzills estatunidenca, esdevenint el segon senzill del grup en aconseguir-ho després de "Truly Madly Deeply". A la resta del món destaquen la tercera posició a Nova Zelanda i Suècia, la quarta a Austràlia i la desena al Regne Unit. El videoclip fou dirigit per Kevin Bray i filmat en el Metro de Nova York amb la col·laboració de Kirsten Dunst.
Els cantants Daryle Singletary i Edison Chen van versionar la cançó en els seus àlbums els anys 2000 i 2002 respectivament.

## Llista de cançons

| Europa CD1 "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You" (versió ràdio) – 3:49 CD2 "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You" (versió instrumental llarga) – 5:06 "I Knew I Loved You" (Daniel's Remix) – 4:19 "Mine (And You Could Be)" – 4:29 Japó Maxi-CD "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You" (versió ràdio) – 3:49 "I Knew I Loved You" (versió acústica) – 4:08 Doble Cara-A "Last Christmas" – 4:48 "I Knew I Loved You" – 4:12 | Regne Unit CD1 "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You" (versió acústica) – 4:08 "Mine (And You Could Be)" – 4:29 CD2 "I Knew I Loved You" (versió ràdio) – 3:49 "I Knew I Loved You" (club mix) – 8:26 "Universe" – 4:20 Casset "I Knew I Loved You" − 4:10 "I Knew I Loved You" (versió acústica) − 4:06 Amèrica "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You"(7" Mini-Me Remix) – 4:17 Austràlia "I Knew I Loved You" – 4:12 "I Knew I Loved You" (versió acústica) – 4:08 |

## Referències

* ↑ «Savage Garden - I Knew I Loved You» (en anglès). australian-charts.com. [Consulta: 19 setembre 2010].
# Sorihuela del Guadalimar

Soriola de Guadalimar (en castellà i oficialment: Sorihuela del Guadalimar) és un municipi de la província de Jaén, amb una població de 1.258 habitants (INE 2005), pertanyent a la comarca de Las Villas. Pel seu terme municipal discorren els rius Guadalquivir i Guadalimar.
# Sint Maarten

Sint Maarten (lit. ‘Sant Martí’) és un país constituent del Regne dels Països Baixos que ocupa la meitat meridional de l'illa de Sant Martí, al Carib. L'altra meitat, Saint-Martin, és una col·lectivitat d'ultramar francesa. Formava part de les Antilles Neerlandeses fins a la seva dissolució, el 10 d'octubre del 2010. És candidat a la Unió de la Llengua Neerlandesa.

## Referències

* ↑ «Waaruit bestaat het Koninkrijk der Nederlanden?» (en neerlandès). Rijksoverheid. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Antillen op 10 oktober 2010 opgeheven» (en neerlandès). Het Parool, 01-10-2009. [Consulta: 17 juliol 2021].
# Cichlasoma istlanum

Cichlasoma istlanum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la zona pacífica de Mèxic.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma istlanum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Toribio Alzaga

Toribio Alzaga o Toribio Altzaga (Donostia, 1861 - Donostia, 1941) va ser un autor teatral en èuscar. Va contribuir molt al renaixement del teatre basc.
Als tretze anys va participar en l'òpera Iriyarena de Marcelino Soroa y Lasa la qual cosa va influir en la seva posterio dedicació a la sarsuela i a la comèdia. El 1888 van premiar la seva obra Aterako gera.
Va traduir moltes obres anglesos cap a l'èuscar, entre d'altres Macbeth amb el títol de Irritza (ambició).

## Obres teatrals

* Urdai-lekua (1925) i Txingurri (1935).
* Biak bat (1934).
* Kaxka gogorra (1930).
* San Tomaseko feria (1892).
* Zanpantzar. Ekitaldi bakarrean eratutako Jostalu pargillea (Farsa) (1932, López Mendizabal)
* Txibiribiri. Atal bateko antzerki irritsua (1922, Martin y Mena)
* Osaba (1934, López Mendizabal).
* Neskazar. Iru ekitaldi dun antzerkia (1932, Zelaia)
* Jostirudiak-Irritza (1990, Labayru)
* Burruntziya. Bemaiño (1963, Auspoa)
* Bost urtian. Antzerkia. Euskal Antzerkia, 1 (1929, Navarro del Teso y Cia.).
* Bioz berak (1929, Martin Mena y Cia.)
* Berrnaiño (1923, Martin Mena y Cia.)
* Aterako gera! (1932, López Mendizabal)
* Asenchi ta Korchesi. Izketa (1914, Martin y Mena)
* Amantxi (Bi ataldun antzerkia) (1924, Martin y Mena)

## Referències

* 1 2 Villatoro Sánchez, Francisco de Paula. «Toribio Alzaga Anabitarte» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 31 gener 2023].
* 1 2 Zuloaga, 2010.

## Enllaços externs

* Zuloaga, Enero. «Alzaga, Toribio» (en basc). Euskal Literaturaren Hiztegia (ELH)[Diccionari de la literatura basca], 2010.
# Bébé fait chanter sa bonne

Bébé fait chanter sa bonne és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el maig de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé fait chanter sa bonne, bifi.fr
* ↑ «Bebè e la domestica». italiataglia.it.
* ↑ «Indice alfabetico delle pellicole cinematografiche approvate dal Ministero dell'Interno fino al 31 dicembre 1915». fondazionecsc.it.
# Butrus

Butrus és el nom dels següents personatges:
Butrus forma part del nom de molts personatges:
* Boutros al-Boustani, escriptor i intel·lectual àrab
* Boutros Boutros-Ghali, diplomàtic egipci
* Boutros Ghali, polític egipci
* Boutros Harb, polític libanès
* Boutros Khawand, polític libanès
* Fouad Boutros, polític i jurista libanès
* Julia Boutros, cantant libanesa
* Nasrallah Boutros Sfeir, cardenal maronita libanès, patriarca de l'Església maronita
* Youssef Boutros Ghali, polític i economista egipci
* Ziad Boutros, compositor libanès
* Zakaria Botros, clergue copte egipci

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Butrus, tot i que no en fos el nom principal
# Txerkàsskoie (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Txerkàsskoie».
Txerkàsskoie - Черкасское (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 372 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# Ca l'Aubert del carrer Sant Cristòfor

Ca l'Aubert del carrer Sant Cristòfor és un edifici del municipi d'Olot protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici d'habitatges col·lectius situat al xamfrà del c/ Font de la Salut i el c/ Sant Cristòfor. Disposa de baixos, entresòl, tres pisos, golfes i terrat. La planta baixa és un garatge. Cada pis presenta quatre finestres a una façana, petites, un balcó que sobresurt, al xamfrà, amb dues finestres a cada banda, i una altra finestra a l'altra façana.

## Història

Bloc d'habitatges conegut també pel nom de cafetín, realitzat pels obrers de la fàbrica "Hijos de J. Aubert, S.A." El Racionalisme, moviment d'origen europeu de la dècada dels 30, va significar una autèntica ruptura amb l'arquitectura tradicional i va posar els fonaments de l'arquitectura contemporània. A Espanya va tenir una durada molt curta (acabada amb l'aixecament franquista). A Olot no hi ha moltes obres i no són de primer ordre. Destaquen els blocs d'habitatges de Ca l'Aubert, el de Ca l'Argence i el de Can Serra, així com els projectes de la Piscina-Estadi i del Mercat Obert.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Aubert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Txus di Fellatio

Jesús María Hernández Gil, conegut artísticament com a Txus di Fellatio, El Príncep de la Dolça Pena, o, simplement, Txus (Bilbao, 21 de gener de 1970), és un músic basc, lletrista i bateria del grup de folk metal Mägo de Oz i vocalista del grup de glam metal Bürdel King.

## Biografia
### Inicis

Va començar en la música des de petit, va ser educat per apreciar tota mena de música. De nen volia ser músic i futbolista. Txus va dedicar vuit anys al futbol sala, va jugar al Reial Madrid, per després passar a la selecció espanyola en el lloc de porter. Alhora va formar la banda "Transilvania666", el que més tard es convertiria en Mägo de Oz. Aquesta banda estava formada per Juanma (amic de barri i posteriorment primer vocalista de Mägo de Oz) i Txus, assumint el lloc de bateria.

### Transilvania: inicis de Mägo de Oz

Txus mai va estudiar percussió, cosa que va provocar una lenta integració al grup, en ser operat d'ambdós colzes, va decidir deixar el futbol i dedicar-se de temps complet al seu altre projecte, la música. Finalment es dedica a ser lletrista de la banda que va fundar, i que ara rebria definitivament el nom de Mägo de Oz.

### Més enllà de la música

Txus va escriure el seu primer llibre, El cementerio de los versos perdidos, i es va publicar el 23 d'octubre de 2006. Es tracta d'un disc-llibre de 52 pàgines que inclou un CD amb poemes narrats per ell mateix, a més de tres cançons: «Adiós Dulcinea» (Wilfred), «Y serás canción» (dedicada a Big Simon, el qual anteriorment va morir el mes de juliol del mateix any) i «No me digas adiós», amb la col·laboració de Juanmi Rodríguez de Cuatro Gatos i Leo Jiménez de Stravaganzza. Aquest llibre és dedicat exclusivament a Big Simon, a qui li dedica les següents paraules: "A la memòria de Simón Echevarría (Big Simon), una ànima bella que es va convertir en cançó". Sempre porta un barret o mocador al cap. De manera més recent publicà el seu llibre Si la vida te pisa, desenvaina una sonrisa, que és una autobiografia de Txus i de la banda Magö de Oz i que descriu tot el que han passat.

### Vida personal i addiccions

Al llarg de la seva carrera ha tingut diverses relacions amb diferents dones; elles apareixen en algunes cançons que han estat editades en els discos de Mägo de Oz i Bürdell King, algunes en poemes dedicats.
Va ser cocaïnòman durant molts anys, ell mateix explica que aquesta addicció va ser superada i que la va adquirir en un moment de crisi on gestionar la fama i els diners era complicat, per la qual cosa buscava refugi a la cocaïna; també va explicar que consumia 4 grams de cocaïna al dia. Avui dia es considera rehabilitat i pel que sembla només consumeix alcohol.

### Col·laboracions

Txus i José Andrëa van col·laborar com a cantants en la cançó «Mi Jefe» de la banda espanyola Mojinos Escozíos.
Txus també apareix en el videoclip de la cançó «Derrotado» del grup Savia.
Txus va escriure la lletra de «La vida te espera» de Lándevir.
Txus canta a la cançó «Rey del Glam» de Loquillo.

## Referències

* ↑ «Txus di Fellatio: "Mägo de Oz lleva varios años pidiendo a Warner ir a Eurovisión"». EurovisionSpain, 31-08-2015 [Consulta: 18 febrer 2016].
# Torre de la Penya

La Torre de la Penya és una torre situada prop del Cap de la Caça a l'Alguer, construïda amb vistes a un penya-segat de més de 200 metres d'alçada, d'origen catalano-aragonès com les properes torres de Tramarill, Bol i Port del Comte. Es troba dins del bosc estatal de Port del Comte-Prigionette i s’hi pot accedir per un camí que s’atura i continua pel camí del penya-segat entre la roca i la vegetació. Gairebé davant de la torre, cap al nord-oest, és visible l'illa Plana, que es desprèn de la resta de la costa (zona A de l'Àrea natural marina protegida Cap de la Caça-Illa Plana).

## Galeria d'imatges

* Torre de la Penya
* Torre de la Penya
* Vista de l'illa Plana
* Torre de la Penya

## Bibliografia

* Pillosu, Evandro. Le torri litoranee in Sardegna. Cagliari: Tipografia La Cartotecnica, 1957.
* Pillosu, Evandro «Un inedito rapporto cinquecentesco sulla difesa costiera di Marco Antonio Camos». Nuovo bullettino bibliografico sardo e archivio delle tradizioni popolari [Cagliari], 1959.
* Foiso Fois. Torri spagnole e forti piemontesi in Sardegna. Cagliari: La Voce Sarda, 1981.
* Montaldo, Gianni. Le torri costiere in Sardegna. Sassari: Carlo Delfino. ISBN 88-7138-059-2.
* Giuseppe, Mele. Torri e cannoni. La difesa costiera in Sardegna nell'età moderna. Sassari: Edes.
* Rassu, Massimo. Guida alle torri e forti costieri della Sardegna. Cagliari: Artigianarte.
* Rassu, Massimo. Sentinelle del mare. Le torri della difesa costiera della Sardegna. Cagliari: Grafica del Parteolla. ISBN 88-8824-673-8.

## Vegeu també

* Torres i baluards de l'Alguer

## Enllaços externs

* Storia dei Sardi e della Sardegna: L'età moderna, dagli Aragonesi alla fine del dominio spagnolo (URL consultato il 2 gennaio 2014)
# Tòrax d'Esparta

Tòrax d'Esparta (en llatí Thorax, en grec antic Θώραξ) fou un militar espartà.
Diodor de Sicília diu que actuava sota les ordres de Cal·licràtides durant les seves operacions a Lesbos l'any 405 aC i que el va comissionar, després de la conquesta de Metimna, per conduir una força a Mitilene.
A l'any següent dirigia un exèrcit de terra que va cooperar amb la flota de Lisandre en l'assalt a Làmpsac. Lisandre el va nomenar harmost a Samos quan anava en direcció a Atenes després de la batalla d'Egospòtam.
Segons Plutarc, el sàtrapa Farnabazos II va enviar una queixa a Esparta pels saquejos fets pels espartans de Lisandre al seu territori, i els èfors van condemnar a mort a Tòrax, com a cooperador i perquè se li van trobar diners que no li pertocaven. Va ser executat però la data és incerta.

## Referències

* ↑ 2.Thorax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1105-1106
# Ca n'Ametller (Sant Cugat del Vallès)

Ca n'Ametller és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia amb diverses reformes. La coberta és a dues vessants. La façana està formada per diversos cossos afegits. Originàriament era de composició simètrica. La porta d'entrada té el portal rodó adovellat. Els muntants i llindes són rematats amb pedra. A la façana hi ha un rellotge de sol. Al costat lateral de la casa s'ha obert una galeria amb arcs de mig punt. Tota la casa està arrebossada de color blanc.

## Història

El 1691 la propietat va ser adquirida per Onofre Pí i per successió passà a Albert Onofre Pí. A la seva mort la propietat quedar en poder dels frares carmelites de Barcelona l'any 1723 fins que l'any 1780 va ser venuda a Domingo Llobateres "paraire" de la vila de Moià.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Ametller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Tyttobrycon xeruini

Tyttobrycon xeruini és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ Géry, J. 1973. New and little-known Aphyoditeina (Pisces, Characoidei) from the Amazon Basin. Stud. Neotrop. Fauna v. 8: 81-137.
* ↑ Géry, J. 1973.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Cal Doixo

Cal Doixo és un edifici del municipi dels Omellons (Garrigues) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge familiar estructurat en planta baixa i dos pisos superiors. La façana, restaurada a mitjans dels noranta del segle xx, mostra una gran severitat compositiva. Les obertures estan alineades tres a cada pis, a excepció de la planta baixa, on hi ha dues grans portes, una d'arc rebaixat i l'altre amb dovelles de pedra vista més grans i d'arc de mig punt; una d'elles té inscrita la data "1875". Al primer pis hi ha tres balcons i al segon, finestres amb ampits motllurats. Totes les obertures estan remarcades per grans carreus de pedra vista. L'únic element decoratiu, a més de les ja esmentades motllures, és la sanefa feta de maó a la cornisa que dona gran plasticitat.
Aquesta casa antigament fou propietat de Batiste Llorach, membre d'una important família de la població.

## Referències

* 1 2 «Cal Doixo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Segura de la Sierra

Segura de la Sierra és un municipi de la província de Jaén, pertanyent a la Comarca Sierra de Segura situat al nord-est d'Andalusia.
Segons fonts de l'INE, el 2005 tenia 1.771 habitants. El seu terme municipal és el més disgregat de la província, arribant a tenir quatre nuclis a part del nucli principal. Els cinc enclavaments es troben dins del Parc Natural de la Serra de Cazorla i enquadren a un total de 18 nuclis de població, 13 d'ells poblats, sent l'Entitat local menor de Cortijos Nuevos la major, després del nucli principal.
# Jordi I de Geòrgia

Jordi I fou rei de Geòrgia del 1014 al 1027. Era fill del rei Bagrat III l'Unificador.
El 1016 va voler recuperar la Taoklardjètia, i va ocupar la regió el 1016 aprofitant que l'emperador Basili estava ocupat amb els búlgars, però el 1022 Basili va marxar contra Jordi, el va derrotar i el va obligar a tornar la Taoklardjètia i a deixar com a ostatge el seu germà petit.
Els senyors locals de la Kakhétia (amb Herèthia) van aprofitar per capturar els eristhavis instal·lats per Bagrat al país el 1010, als que van fer presoners, i van proclamar la independència, obligant el rei georgià a alliberar al rei Kviriké, que va tornar al seu país i al tron.
Va morir de sobte el 1027.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Isabel de Bragança

Isabel de Bragança (Palau Ducal de Vila Viçosa, 1514 $^{(Gregorià)}$ - Palau Ducal de Vila Viçosa, 16 de setembre de 1576). Fou una noble portuguesa, filla del duc Jaume I de Bragança i de Joana de Mendonça. Germana petita del duc Teodosi I, fou l'àvia materna d'Isabel la Catòlica.
Es va casar el 1537 amb l'infant Eduard, duc de Guimarães i fill de Manuel I l'Afortunat. D'aquesta unió van néixer:
* Maria de Portugal i de Bragança (Lisboa, 8 de novembre de 1538 - Parma, 8 de juliol de 1577), es va casar el 1565 amb Alexandre Farnese, 3r duc de Parma i Piacenza;
* Caterina de Portugal, duquessa de Bragança, (Lisboa, 18 de gener de 1540 - Vila Viçosa, 15 de novembre de 1614), duquessa de Bragança pel seu matrimoni amb Joan I de Bragança (el seu cosí germà), va ser el 1580 candidata al tron de Portugal;
* Eduard de Portugal, 5è Duc de Guimarães (? -?), El seu successor en el domini patrimonial.