OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Juni Brutus (cònsol 178 aC)

Marc Juni Brutus (en llatí: Marcus Junius M. f. L. n. Brutus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Júnia, i era de la branca dels Juni Brutus, d'origen plebeu.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 195 aC, i juntament amb el seu col·lega, i possiblement germà, Publi Juni Brutus, va treballar per a impedir l'anul·lació de la Lex Oppia, que restringia les despeses de les dones romanes. Va ser nomenat pretor l'any 191 aC, i tenia jurisdicció sobre la ciutat mentre els seus col·legues la tenien a les províncies. Durant el seu període de pretor va dedicar un temple a la Magna Mater Idaea, una divinitat Frígia identificada amb Cíbele, moment en què es van celebrar per primer cop els anomenats Ludi Megalenses. El 189 aC va ser enviat com a ambaixador a l'Àsia per establir els termes de la pau amb Antíoc III el Gran.
Va ser elegit cònsol l'any 178 aC i va dirigir la guerra contra els istris, derrotant-los completament el 177 aC. L'any 171 aC va ser enviat com a ambaixador a l'Àsia per exigir assistència als aliats en la guerra contra Perseu de Macedònia. El 169 aC va ser candidat a la censura, però no va sortir elegit. Segurament va ser el pare de Marc Juni Brutus el jurista, i avi (fill de l'anterior) de l'acusador Marc Juni Brutus. També va ser pare de Dècim Juni Brutus Gal·laic (cònsol l'any 138 aC), avi de Dècim Juni Brutus (cònsol el 77 aC) i besavi de Dècim Juni Brutus Albí, un dels assassins de Juli Cèsar.
Segons Smith, el tribú de la plebs el 195 aC era el pare del cònsol el 178 aC, però generalment es considera un mateix personatge, de pare desconegut.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 592.
* 1 2 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 592.
* ↑ «Iunius 48». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Marc Juni Brutus (jurista)

Marc Juni Brutus (en llatí: Marcus Junius M. f. Brutus) va ser un polític i escriptor romà del segle ii aC que es va destacar en l'àmbit del dret. Formava part de la gens Júnia, i era de la branca dels Juni Brutus, d'origen plebeu. Probablement era fill de Marc Juni Brutus, cònsol l'any 178 aC.
Sext Pomponi diu que va ser un dels tres fundadors del dret civil (ius civile), junt amb Quint Muci Escèvola i Marc Manili. Segons Ciceró, va deixar tres llibres sobre dret civil, que no s'han conservat, i solament és conegut per les referències de Pomponi i Ciceró. Pel que en diu Pomponi, es pot deduir que va arribar a ser pretor, però mai no va ser cònsol.
Ciceró el censura, igual que a Cató, per haver publicat els noms de persones que li havien consultat casos, «com si el nom de les persones tingués res a veure amb la llei». Sembla que Brutus sovint era reconegut com una gran autoritat en interpretació del dret recollit dels escrits dels autors clàssics sobre la matèria.

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 509.
# Marengo (Indiana)

Marengo és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 829 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marengo tenia 829 habitants, 363 habitatges, i 218 famílies. La densitat de població era de 415,7 habitants/km².
Dels 363 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.542 $ i la renda mediana per família de 32.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.109 $ mentre que les dones 19.211 $. La renda per capita de la població era d'11.194 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 23,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marengo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marengo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mantella madagascariensis

Mantella madagascariensis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantella madagascariensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantella nigricans

Mantella nigricans és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantella nigricans. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mariano Comense

Mariano Comense és un municipi italià, situat a la regió de la Llombardia i a la província de Como. L'any 2004 tenia 25.646 habitants.

## Fills il·lustres

* Carlo Tagliabue (1898-1978), fou un cantant d'òpera de la corda de baríton.
# Marquesat de Sezzadio

El marquesat de Sezzadió fou una jurisdicció feudal d'Itàlia al Piemont, originada per una divisió de la família dels Aleramici.
Aleram (segle X) va tenir un fill de nom Anselm (I). Els llaços dinàstics entre Anselm i els seus successors estan poc documentat pels estudiosos i les genealogies publicades sovint entren en desacord. No obstant es creu que d'Anselm I i Gisela (o Gisla) de Vicenza, que potser era la filla del marquès Adalbert II de Toscana, van néixer Anselm II i Obert que van donar lloc, respectivament, a la línia de marquesos del Vasto (la línia tradicionalment anomenada així tot i que el nom no és l'adequat) i la de marquesos de Sezzadio.
La línia de Sezzadio va estar formada per un altre Obert (Obert II) i per un Otobert (" Autbertus ") potser corregnant amb Obert II, i es va extingir en la línia masculina; la darrera descendent es va casar amb Anselm IV del Vasto, però aquest havia mort el 1080 i sembla que la vídua es va casar llavors amb Bonifaci del Vasto, germà i hereu d'Anselm IV, que així va reconstituir la integritat del patrimoni de la família. El matrimoni va topar amb l'oposició del papa Gregori VII, que el va considerar "incestuós", però Bonifaci va mantenir el control de Sezzadio. D'aquest enllaç van néixer Bonifaci, fundador del marquesat d'Incisa, i una filla, que fou promesa al rei Lluís VI de França, matrimoni que se'n va anar en orris quan el papa va anul·lar el matrimoni.

## Llista de marquesos

* Obert I, inicis del segle X
* Obert II, fill
* Otobert (germà)
* Una filla d'Obert II casada amb Anselm IV del Vasto (+1079)
* Bonifació del Vasto 1080

## Referències

* G.B. Moriondo, Monumenta Aquensia, I, Torí 1789, col. 289-294;
* Rinaldo Merlone, Prosopografia aleramica, BSBS, anno LXXXI 1983, semestre;
* Renato Bordone, Il "famosissimo marchese Bonifacio". Spunti per una storia delle origini degli Aleramici detti del Cato, al Bollettino storico-bibliografico subalpino, LXXXI (Torí 1983), pàgs. 587-602;
* Luigi Provero,I marchesi del Vasto: dibattito storiografico e problemi relativi alla prima affermazione, Bollettino Storico Bibliografico Subalpino, Anno LXXXVIII (1990), Torí, pàgs.51-107;
* Riccardo Musso, Il "Vasto" e i castelli di Montenotte a Atti e Memorie della Società Savonese di Storia Patria, XXVI, 1990;
* G. Manuel di San Giovanni, Dei marchesi del Vasto e degli antichi monasteri de' SS. Vittore e Costanzo e di S. Antonio nel marchesato di Saluzzo, Torí 1858;
* F. Savio, Il marchese Bonifacio del Vasto e Adelaide contessa di Sicilia, a "Atti della R. Accademia delle scienze di Torino" XII (1886-87), pàgs. 87-105;
# Marquesat de Tenerife

El Marquesat de Tenerife,és un títol nobiliari espanyol creat el 12 d'octubre de 1887, durant la minoria d'edat del rei Alfons XIII, per la reina governadora, la seva mare, Maria Cristina d'Habsburg Lorena a favor de Valerià Weyler i Nicolau, qui, com a militar, Capità General de Canàries, Cuba, Filipines i Catalunya. També, com a polític, va ser Ministre de la Guerra.
Se li va atorgar la Gran Creu del Mèrit Militar, Sant Hermenegild, Maria Cristina, Carles III, etc.. i va rebre la Creu Llorejada de Sant Ferran, màxima condecoració de l'estament militar. El 29 d'octubre de 1920, va ser creat I duc de Rubí.
Com a Capità General de Canàries, de 1878 a 1883, va impulsar la construcció de l'edifici de la Capitania General de Canàries a Santa Cruz de Tenerife, i la construcció del Govern Militar en Las Palmas de Gran Canaria. La seva denominació fa referència a l'illa de Tenerife, de les Illes Canàries.

## Marquesos de Tenerife

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | Valerià Weyler i Nicolau | 1887-1923 |
| II | Fernando Weyler Santacana | 1923-1931 |
| III | Fernando Weyler y López de Puga | 1953-1999 |
| IV | Fernando Weyler y Sarmiento | 1999-actual titular |

## Història dels marquesos de Tenerife

* Valerià Weyler i Nicolau (1838-1930), I marquès de Tenerife, I duc de Rubí.
* Casó amb Teresa Santacana y Bargallo. Le sucedió su hijo:
* Fernando Weyler Santacana (1877-1931), II marquès de Tenerife, II duc de Rubí.
* Casat amb María de los Dolores López de Puga y Martínez. El succeí el seu fill:
* Fernando Weyler y López de Puga, III marquès de Tenerife.
* Casat amb María de las Mercedes Sarmiento y Vega. El succeí el seu fill:
* Fernando Weyler y Sarmiento, IV marquès de Tenerife.
** Casat amb Jacqueline Rasquin Olivares.

## Referències

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Marchissy

Marchissy és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Nyon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Marchouch

Marchouch (en àrab مرشوش, Marxūx; en amazic ⵎⵕⵛⵓⵛ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.724 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Martinians

Els martinians van ser un grup reformat de l'orde de Frares Menors Conventuals, de tendència observant, que va existir entre 1430 i 1517.
En un moment de voluntat de reforma en l'orde, que volia retornar a l'esperit d'austeritat original i reunificar-ne les diferents branques sota una sola autoritat jurídica, el capítols dels frares menors va aprovar a Assís, el juny de 1430, les anomenades Constitucions martinianes (pel papa Martí V), obra sobretot de Joan de Capistrano. Plantejaven una reforma moderada, encara que advocava per la pobresa i la renúncia als privilegis adquirits per l'orde amb el temps. Els franciscans observants renunciaven al vicari general i als provincials, confirmant l'autoritat dels superiors; els conventuals acceptaven la declaració pontifícia de Nicolau III Exiit qui seminat, que demanava una veritable observança de la pobresa. No obstant això, els franciscans conventuals no les acceptaren per trobar-les massa rigoroses, alhora que tampoc les volgueren els franciscans observants per massa laxes.
Només van ésser vigents en algunes províncies del centre d'Europa, on el ministre (després general) Martin Doering les va aplicar. El papa Pau II les va confirmar per a les províncies d'Estrasburg i Saxònia, que tenien un ministre i un visitador propis però mai no van assolir més difusió.
Van ser suprimits, com d'altres reformes similars, per Lleó X el 1517.

## Vegeu també

* Frares Menors Conventuals
* Reformes de l'orde franciscà

## Bibliografia

* Historia de las familias franciscanas: origen y desarrollo del movimiento franciscano.
* History of the Franciscan movement. «The Franciscan Experience».
* MARANESI, Pietro. "Giovanni da Capestrano: identità e sviluppo istituzionale dell'Osservanza". En: Giovanni da Capestrano e la riforma della Chiesa. Milano: Edizioni Biblioteca Francescana, 2008 (Biblioteca di Frate Francesco 6), p. 13-58.
# Martinien Tega

Martinien Tega (11 de desembre de 1981) és un ciclista camerunès. En el seu palmarès destaquen el campionat nacional en ruta i el Tour del Camerun de 2004.

## Palmarès

* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour del Senegal
* 2004
** Campió del Camerun en ruta
** 1r al Tour del Camerun i vencedor d'una etapa
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'est internacional
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'est internacional
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour del Senegal
** Vencedor d'una etapa del Tour del Camerun
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour del Camerun
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Chantal Biya
* 2010
** 1r al Gran Premi Chantal Biya i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Martiniàcies

Martyniaceae és una família d'angiospermes que trobem a l'ordre de les Lamiales, format per 4 gèneres. La família es va incloure en la família Pedaliàcia en el sistema Cronquist (dins de l'ordre Scrophulariales), però és reconeguda com una família separada pel Grup de Filogènia de les Angiospermes basant-se en estudis filogenètics que mostren que les dues famílies no estan estretament relacionats. Ambdues famílies es caracteritzen per tenir pèls mucilaginosos - que donen a les tiges i les fulles una sensació enganxosa o humida, i fruits amb ganxos o banyes. Alguns membres de la família Proboscidea que es coneix com la "planta de l'unicorn" o el "clau del diable" per les seues càpsules, les quals contenen les llavors, i que presenten banyes.

## Gèneres

* Craniolaria
* Ibicella
* Martynia
* Proboscidea
# Maswadia

Maswadia fou un estat tributari protegit de l'Índia central, un thakurat garantit feudatari de Dhar, format per una thikana amb només un poble, amb uns ingressos de 3.500 rúpies. La dinastia regnant era rajput rathor del clan Fatehsinghot. El sobirà portava el títol de thakur. Es va fundar el 1774 i el primer thikanedar fou el thakur Sawai Singh al que va succeir Bhuvan Singh, esmentat el 1819. Els darrers thakurs foren Girwar Singh, que va morir l'any 1922, i el seu fill i successor Devi Singh.

## Referències

* Genealogia Arxivat 2009-05-23 a Wayback Machine.
# Masuyita

La masuyita és un mineral de plom, urani, oxigen i hidrogen, químicament és un òxid i hidròxid de plom(II) i de dioxidourani trihidratat, de fórmula Pb(UO₂)₃O3(OH)₂·3H₂O, de color taronja amb diferents tonalitats, una densitat de 5,08 g/cm³, cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La presència d'urani fa que sigui un mineral radioactiu. El seu nom fa honor a Gustave Masuy (1905-1945), un geòleg belga que estudià els minerals a la regió de Katanga, Congo belga.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Masuyite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
# Sinocrossocheilus tridentis

Sinocrossocheilus tridentis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W., Lin R.-D. & Q.-X. Chen, X.-L. Chen M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai, Xina [ref. 12558]. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Su, R.F., J.X. Yang i G.H. Gui 2003 Taxonomic review of the genus Sinocrossocheilus Wu (Teleostei: Cyprinidae), with a description of four new species. Zool. Stud. 42(3):420-430.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Le-Yang Yuan, E. Zhang & Yan-Fei Huang, 2008, Zootaxa 1809: 36-48 (anglès)
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Khvisxanka

Khvisxanka (en rus: Хвищанка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2018 tenia 158 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Oziorki

Oziorki (en rus: Озёрки) és un poble de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 17 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# De Beque

De Beque és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, De Beque tenia 451 habitants, 167 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 544,2 habitants per km².
Dels 167 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.632 $ i la renda mediana per família de 31.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 14.181 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- De Beque». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- De Beque». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Masia Castellpalom

La Masia Castellpalom és un edifici de Ripoll declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular formada per planta baixa, un pis i golfes i teulada a una vessant. A la façana de tramuntana hi ha un porxo recolzat sobre pilars quadrats. A ponent hi ha un petit cos adossat d'una sola planta i teulada a una vessant. Les obertures són allindades excepte les dues finestres que s'obren a la façana meridional, a les golfes, que són d'arc rebaixat.
A llevant hi ha una cabana amb teulada a dues aigües, amb corts a la planta i amb obertures a l'herber.

## Història

Les primeres notícies que coneixem d'aquest castell daten de l'any 955 i es coneix com a "castel Palumbi". A partir del segle xiv apareix esmentat com a mas del terme de Llaés. En els inicis aquest castell pertanyia al comtat d'Osona, posteriorment estigué vinculat al comtat de Besalú.

## Referències

* 1 2 3 «Masia Castellpalom». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Monte Cristi

Monte Cristi és una província del nord-oest de la República Dominicana. La seva capital és San Fernando de Monte Cristi.
El 20 de juny de 2006 La província estaba dividida en els següents municipis i districtes municipals:
* Castañuela, districte municipal: Palo Verde
* Guayubín, districtes municipals:Cana Chapetón, Hatillo Palma i Villa Elisa
* Las Matas de Santa Cruz
* Pepillo Salcedo
* San Fernando de Monte Cristi
* Villa Vásquez
Llista dels municipis amb la seva població estimada en el cens de 2012 :
| Nom | Població total | Població urbana | Població rural |
| Castañuela | 14.878 | 4.005 | 10.873 |
| Guayubín | 32.586 | 5.899 | 26.687 |
| Las Matas de Santa Cruz | 18.756 | 9.515 | 9.241 |
| Pepillo Salcedo | 11.588 | 4.983 | 6.605 |
| San Fernando de Monte Cristi | 42.657 | 26.868 | 15.789 |
| Vil·la Vásquez | 15.245 | 12.191 | 3.054 |
| Monte Cristi Província | 135.710 | 63.461 | 72.249 |

## Referències

* ↑ Oficina Nacional de Estadistica, Departamento de Cartografia, Division de Limites y Linderos. «Listado de Codigos de Provincias, Municipio y Distritos Municipales, Actualizada a Junio 20 del 2006» (en castellà). Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 24 gener 2007].
* ↑ Consejo Nacional de Población y Familia. «Censos y Proyecciones de la Población Dominicana por Regiones, Provincias, Municipios y Distritos Municipales, 2012» (PDF) (en castellà). [Consulta: 11 gener 2012].

## Enllaços externs

* (en castellà) Oficina Nacional de Estadística, Statistics Portal of the Dominican Republic
* (en castellà) Oficina Nacional de Estadística, Maps with administrative division of the provinces of the Dominican Republic, downloadable in PDF format
* (in English) / Airport Information in Montecristi / FlyDominicanRepublic.com
# Star Wars Resistance

Star Wars Resistance és una sèrie de televisió d'animació 3D CGI part de la franquícia Star Wars, creada per Lucasfilm. La sèrie empra un estil cel-shaded. Segueix la història de Kazuda Xiono, un pilot de la Nova República que és reclutat per la Resistència perquè espiï els moviments del Primer Orde (una amenaça creixent a la galàxia). Els esdeveniments tenen lloc alhora que els esdeveniments de la trilogia seqüela.
La sèrie es va estrenar a Disney Channel el 7 d'octubre de 2018, i l'endemà va debutar a Disney XD als Estats Units i a la resta del món. El desembre de 2018 es van publicar dotze curtmetratges de Star Wars Resistance en el canal de YouTube de Disney Channel. La segona i última temporada es va estrenar el 6 d'octubre de 2019 a Disney Channel, Disney XD, i DisneyNow. La sèrie va acabar el 26 de gener del 2020 després d'haver-se emès quaranta episodis.

## Referències

* ↑ Liptak, Andrew. «Star Wars: Resistance will be the next animated Star Wars show», 26-04-2018.
* ↑ «Star Wars Resistance shorts tide fans over during midseason break». CBS Interactive Inc.. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Star Wars Resistance Season Two Trailer Revealed», 14-08-2019.
* ↑ Hibberd, James. «Star Wars Resistance to end with season 2; trailer revealed», 14-08-2019. [Consulta: 15 agost 2019].