OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simipercis trispinosa

Simipercis trispinosa és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i l'única del gènere Simipercis.

## Etimologia

Simipercis prové del mot llatí similis (semblant, igual) i fa referència al gènere Percis, mentre que trispinosa (també del llatí) deriva dels mots tres (tres) i spina (espina) i es refereix a les 3 espines que presenta a l'aleta dorsal (un tret únic que no es troba en cap altra espècie de pingüipèdid).

## Descripció

El mascle fa 13,5 cm de llargària màxima i la femella 10. Cap i cos moderadament comprimits. 30-31 vèrtebres (20-21 caudals i 10 abdominals). 3 espines a l'aleta dorsal. Subopercle i preopercle sencers. Escates ctenoides (incloent-hi les del cap i les de la regió pelviana).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic (entre 51 i 170 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu al Pacífic occidental: Austràlia (Queensland i el nord de Nova Gal·les del Sud).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 3 Johnson, J. W. & Randall, J. E., 2006. Simipercis trispinosa, a new genus and species of sandperch (Perciformes: Pinguipedidae) from eastern Australia. Memoirs of Museum Victoria, 63 (1): 57–64.
* ↑ Australia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ All fishes of Australia - FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Sopova Balka

Sopova Balka - Сопова Балка (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a 13 km al nord-oest de Briukhovétskaia i a 97 km al nord de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Pereiàslovskaia.
# Enllaç phi

Els enllaços phi o enllaços φ (phi bond o φ bond en anglès) en química són enllaços covalents. Aquests enllaços es formen a partir de la superposició d'orbitals atòmics f, els quals acaben donant orbitals moleculars amb dos plans nodals al llarg de l'eix internuclear.
Els orbitals f tenen una forma més diversa: quatre d'ells tenen forma de 6 lòbuls de signes alternats (dos plans nodals, en diferents orientacions de l'espai), i l'últim és un doble lòbul rodejat per un anell (un triple con nodal). Seguint la mateixa tendència, presenten n-4 nodes radials.

## Referències

* ↑ «Orbitals Atòmics». Arxivat de l'original el 2019-06-28. [Consulta: 29 novembre 2014].

## Vegeu també

* Enllaç delta
* Enllaç pi
# Enllaçador

Un enllaçador (en anglès, linker ) és un programa que pren els fitxers de codi objecte generat en els primers passos del procés de compilació, la informació de tots els recursos necessaris (biblioteca), treu aquells recursos que no necessita, i enllaça el codi objecte amb el seu (s) biblioteca (s) amb el que finalment produeix un fitxer executable o una biblioteca. En el cas dels programes enllaçats dinàmicament, l'enllaç entre el programa executable i les biblioteques es realitza en temps de càrrega o execució del programa.

## Tipus

* Enllaçat estàtic : quan aquesta resolució de símbols i adeces entre els diferents mòduls de programa es resol abans d'executar el programa (en temps de compilació del codi final).
* Enllaçat dinàmic : quan aquesta resolució de símbols i adeces entre els diferents mòduls de programa es resol quan s'executa el programa (en temps d'execució del codi final).

## Referències

* ↑ «What is a Linker?» (en anglès). https://www.computerhope.com, 25-10-2017.
* ↑ «What is compiler, linker, loader?» (en anglès). https://stackoverflow.com.+[Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ «What is a linker, and what are dynamic and static linking?» (en anglès). https://kb.iu.edu.+[Consulta: 25 octubre 2017].

## Vegeu també

Altres eines : editor de text, compilador, depurador
# Sistema d'escapament al llançament

Un sistema d'escapament al llançament (LES, de l'anglès Launch Escape System) és un míssil muntat a l'extrem d'una càpsula espacial tripulada, que al seu torn està muntada sobre un coet. En cas d'emergència, l'objectiu del sistema és separar la càpsula espacial del coet i impulsar-la a una distància prou gran per mantenir la tripulació sana i estàlvia. Al programa Mercury, el LES consistia en un coet de combustible sòlid de 23.4000 kg muntat sobre una torre situada sobre el vehicle. En cas d'interrupció del llançament, el LES s'hauria activat durant un segon, allunyant la càpsula del vehicle de llançament defectuós. Aleshores, el mòdul hauria baixat mitjançant el seu sistema de descens amb paracaigudes. Com que el LES es trobava a l'extrem de les càpsules especials, després de l'apagada de l'injector del motor (BECO), el LES ja no servia i era separat del vehicle per mitjà d'un altre coet de combustiblè sòlid (que a les missions Mercury, per exemple, pesava 360 kg), que s'activava durant 1,5 segons per evitar que es deixés anar i impactés contra la càpsula. El LES només es feia servir en situacions de perill imminent, com ara en cas de risc d'explosió del coet.
En el programa espacial soviètic Vostok i l'estatunidenc Gemini, ambdós vehicles espacials portaven seients projectables capaços de llançar la tripulació a l'exterior de l'habitacle de la càpsula per després aterrar amb un paracaigudes. També es preveia que el transbordador espacial europeu Hermes i el soviètic Buran portessin seients projectables si haguessin dut a terme un vol espacial tripulat, cosa que mai no passà. Com quedà demostrat en el cas de la Soiuz T-10, un LES ha de ser capaç de dur una càpsula espacial des de la plataforma de llançament fins a una alçada suficient per assegurar que els paracaigudes s'obrin correctament. Per tant, ha de dur coets de combustible sòlid grans, potents i pesants. Els enginyers constructors de càpsules espacials preferiren programar l'ús de seients projectables, especialment perquè són molt més lleugers i, en determinades circumstàncies, podrien servir també durant la fase de reentrada atmosfèrica i l'aterratge. Els LES formats per un coet de combustible sòlid no ofereixen aquesta possibilitat.
Al principi, el transbordador espacial estatunidenc també portava seients projectables, que foren eliminats després dels vols de prova que demostraren la fiabilitat del vehicle espacial. Només fou després del desastre del transbordador espacial Challenger (STS-51-L) que els vehicles espacials restants foren dotats de seients projectables per permetre a la tripulació una evacuació eventual des de la finestra principal, tot i que aquest sistema només es pot fer servir quan el transbordador es troba en vol controlat.
# Solidaritat Obrera (1990)

Solidaritat Obrera és una petita confederació anarcosindicalista que sorgeix el 1990 com a escissió de la naixent Confederació General del Treball d'Espanya, després de la pèrdua del litigi legal de les sigles CNT. Solidaritat Obrera no va acceptar els acords del congrés celebrat per la CGT en 1989.
Se situen a mig camí entre el que consideren reformisme de la CGT i l'anarquisme radical de la CNT-AIT. Participen de l'acció sindical en l'empresa acceptant que siguin les Seccions Sindicals afectades les que decideixen si es presenten o no a eleccions sindicals; sense acceptar, en cap cas, subvencions estatals.
La base d'actuació del sindicat és l'assemblea, de la qual depèn tota la seva activitat, també la transmissió d'informació a tots els afiliats i treballadors en general a través de publicacions, periòdics i butlletins que edita cada Secció Sindical o Sindicat. Així mateix és característic d'aquesta organització l'edició i publicació de llibres tradicionals i descatalogats de l'anarcosindicalisme i de noves obres sobre l'actualitat laboral.
Així mateix destaca en els seus estatuts l'esment que cap afiliat a un partit polític pot figurar en les seves llistes per a les eleccions sindicals ni ser delegat sindical. A Solidaritat Obrera no poden afiliar-se els membres dels cossos i forces de seguretat; tampoc els sacerdots de qualsevol confessió o membres de sectes religioses o polítiques. No existeix en aquest sindicat cap decisió delegada, ja que sempre a tots els seus fòrums estan representats directament els sindicats que la formen.
Pren el seu nom del sindicat català de principis del segle XX (1907-1911). Actualment té representació a Alacant, Tarragona, Cantàbria i Madrid, ciutat en la qual destaca la seva implantació al Metro de Madrid.
Té uns 800 afiliats. Actualment el seu secretari general és Miguel Ángel Arroyo Fernández.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Solidaritat Obrera
* Estatuts del sindicat Solidaridat Obrera Arxivat 2007-12-16 a Wayback Machine.
* IV Congrés ACORDS Arxivat 2007-12-16 a Wayback Machine.
* Conociendo a Solidaridad Obrera
# Solà de Claverol

El Solà de Claverol és una solana al terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Claverol. Es troba al sud-oest de Claverol, a la dreta del barranc de Claverol. Per damunt seu, per la carena de la serreta on es troba el Solà, discorre el Camí Vell.
# Spišská Teplica

Spišská Teplica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1280.
# Spišské Tomášovce

Spišské Tomášovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1229.
# Societat Micològica Britànica

La British Mycological Society (Societat Micològica Britànica) és una societat científica establerta el 1896 a fi de promoure l'estudi dels bolets i fungi.

## Formació

La Societat es forma sobre la base dels esforços de dues societats locals: el "Club de Naturalistes de Camp de Woolhope, Hereford", i la "Unió de Naturalistes de Yorkshire". El curador del Club de Hereford, el Dr. H.G. Bull, convenç als seus membres, el 1867, a prendre al seu càrrec el particular estudi dels bolets. Va ocórrer que aquests esforços de recerca micològics del Club van disminuir després del decés del Dr. Bull, llavors la Unió de Yorkshire va prendre la iniciativa i va fundar el seu Comitè de Micología en 1892. I aquest comitè atreu a molts eminents micòlegs, incloent a Mordecai C. Cooke (1825-1914), Carleton Rea (1861-1946), George E.Massee (1850-1917), Charles B. Plowright (1849-1910) i uns altres.
La necessitat d'una organització nacional i d'una revista per a publicar les seves observacions va fer que M.C. Cooke, C. Rea, G.E. Massee, C. Crossland (1844-1916) i altres micòlegs fundessin la societat el 1896.
Cap a 1903 la Societat ja tenia més de cent membres, i després de la segona guerra mundial més de quatre-cents, i el 2006 en tenia més de dos mil.

## Referències

* Webster, John (1997). "Presidential Address 1996 : The British Mycological Society, 1896-1996 " Mycological Research 101 (10) : pàg. 1153-1178.
# Epinephelus stoliczkae

Epinephelus stoliczkae és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 38 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig (incloent-hi el Golf de Suez) i el nord-oest de l'Índic fins al Pakistan.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Day, F. 1875. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Londres. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Part 1: 1-168, Pls. 1-40.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus tuamotuensis

Epinephelus tuamotuensis és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 66 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Tuamotu i a Pitcairn.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Es Marroig

Es Marroig és una petita possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada entre el Camp de sa Batalla, Son Pere Negre, Son Perdiuet i Can Cura. Fins al segle xviii fou denominada es Mas Roig i després es Marroig. Es troba documentada el 1307. El 1368 pertanyia a Bernat Masroig. El 1637 era dividida en diverses propietats les quals seguiren subdividint-se en els segles posteriors.

## Construccions

La casa de possessió es troba constituïda per un únic bloc en el qual hom troba l'habitatge humà i dependències agropecuàries. L'habitatge és de dues crugies i té dues altures: planta baixa i porxo. La façana principal s'orienta al migjorn, i té les obertures disposades de forma simètrica. La planta baixa consta de dos portals, el principal és d'arc de mig punt amb dovelles i carcanyols, i l'altre és allindanat. Entre ambdós hi ha un contrafort, un finestró atrompetat sobre l'empremta d'una finestra cegada, i tres finestres allindanades, dues d'elles amb ampit. El porxo presenta tres finestres allindanades amb ampit motllurat, una espitllera i una finestra apaïsada. Com a instal·lacions hidràuliques destaca una cisterna al davant de la façana principal de l'habitatge.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 318. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom IV» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 19 [Consulta: 21 novembre 2012].
# Quim Boix i Lluch

Quim Boix i Lluch (Barcelona, 1945) és enginyer industrial. Militant del Partit Comunista del Poble de Catalunya i sindical a través de la Federació Sindical Mundial. És fill del mestre i pedagog Isidor Boix i Chaler, i germà del també sindicalista i polític Isidor Boix i Lluch.
Va ser delegat dels enginyers del Sindicat Democràtic d'Estudiants de la Universitat de Barcelona, i per això va ser detingut 11 vegades sota el franquisme, torturat després de la Caputxinada (la Manifestació de capellans de 1966 era per protestar contra els seus torturadors).
Condemnat dues vegades pel Tribunal d'Ordre Públic del Regne d'Espanya, expulsat per 3 anys de totes les universitats d'Espanya, enviat al Sàhara pel servei militar.
Va ser responsable dels comunistes a la Comissió Unitària amb catòlics de Solidaritat amb els Presos Polítics.
Acomiadat per sindicalista de diferents empreses (per això fou el primer enginyer que va presentar una demanda a Magistratura de Treball contra una empresa).
Dirigent del PSUC o­n fou portaveu del guanyador "NO a l'eurocomunisme" al 5è Congrés, dirigent del PCC i del PCPE, o­n actualment és el seu responsable de relacions internacionals.
Fou dirigent de la CONC, membre del seu secretariat com a responsable de Tècnics, Professionals i Quadres, membre del Consell Federal de Comissions Obreres, responsable de la seva SSE a l'ajuntament de Montcada i Reixac fins a la seva prejubilació, i fundador de 4 associacions de veïns sota el franquisme.
Participa en la Mesa Cívica pels Drets Socials, de la que fou fundador l'any 1995, i també de la Xarxa contra els Tancaments d'Empreses i la Precarietat, així com de la Plataforma "Soles no Podem i de qualsevol manera no val".

## Enllaços externs

* Martínez de Sas, María Teresa. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Abadia de Montserrat, 2000, p. 231. ISBN 848415243X [Consulta: 9 octubre 2010].
* PCPE responde por boca de Quim Boix al diario El Mundo
* Quim Boix sigue su lucha contra el acoso moral Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.
# Duduya

Duduya és un riu de Bengala Occidental al nord de l'estat, districte de Jalpaiguri, que acaba a Bangladesh.
Es forma per la unió del Gayerkata i el Nanai, que després d'unir-se corren al sud-est. En la part final entra a Bangladesh i desaigua al Brahmaputra prop de l'extrem nord-est del país. Els principals afluents són el Gulandi, el Kalua o Rehti, el Barabank, el Demdema, i el Tasati.
# Dugesia etrusca

Dugesia etrusca és una espècie de triclàdide dugèsid que habita Itàlia.

## Filogènia

Posició de D. etrusca en relació a altres espècies de Dugesia segons el treball de Lázaro i col·laboradors (2009):
| Dugesia | D. sicula D. aethiopica D. japonica D. ryukyuensis D. notogaea D. bengalensis D. subtentaculata D. gonocephala D. liguriensis D. etrusca D. ilvana D. benazzii D. hepta |

## Referències

* ↑ De Vries, E.J «The biogeography of the genus Dugesia (Turbellaria, Tricladida, Paludicola) in the Mediterranean region» (en anglès). Journal of Biogeography, 12, 1985, pàg. 509-518.
* ↑ Lázaro, Eva Maria; Sluys, Ronald; Pala, Maria; Stocchino, Giacinta Angela; Baguñà, Jaume; Riutort, Marta «Molecular barcoding and phylogeography of sexual and asexual freshwater planarians of the genus Dugesia in the Western Mediterranean (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 52, 3, 2009, pàg. 835-845. DOI: 10.1016/j.ympev.2009.04.022.

## Enllaços externs

* D. etrusca a l'Encyclopedia of life (anglès)
* D. etrusca a la base de dades del NCBI (anglès)
Espècies de Dugesia :
# Dugesia japonica

Dugesia japonica és una espècie de triclàdide dugèsid que habita l'aigua dolça d'Àsia oriental incloent illes de l'arxipèlag japonès, Taiwan, la península de Corea, la Xina, i al krai de Primórie, al nord-est de Sibèria, a Rússia.

## Filogènia

Posició de D. japonica en relació a altres espècies de Dugesia segons el treball de Lázaro i col·laboradors (2009):
| Dugesia | D. sicula D. aethiopica D. japonica D. ryukyuensis D. notogaea D. bengalensis D. subtentaculata D. gonocephala D. liguriensis D. etrusca D. ilvana D. benazzii D. hepta |

## Reproducció

Els individus de D. japonica poden reproduir-se sexualment ponent ous (o cocoons) o asexualment per fissió (o escissió).
Les D. japonica que es reprodueixen sexualment acostumen a aparellar-se durant la primavera. Després de l'aparellament produeixen un ou d'uns 1-2.5 mm de diàmetre que conté diversos embrions. L'ou és dipositat sota la superfície de plantes aquàtiques o pedres i queda enganxat per un pedicel prim. Els embrions es desenvolupen durant unes dues o tres setmanes i després d'aquest temps l'ou es desclou. Els joves triguen diversos mesos en desenvolupar-se del tot.
La reproducció asexual per fissió transversal es pot donar en espècimens grans i no sexuals just per darrere del porus genital. Els dos trossos que se'n deriven regeneren la resta del cos fàcilment i es desenvolupen com a dos individus normals.
S'ha observat fins a dues alternances de reproducció sexual i asexual en un únic espècimen.

## Referències

* ↑ Kawakatsu, Masaharu; Oki, Iwashiro; Tamura, Sachiko «Taxonomy and geographical distribution of Dugesia japonica and D. ryukyuensis in the Far East» (en anglès). Hydrobiologia, 305, 1995, pàg. 55-61. DOI: 10.1007/978-94-011-0045-8_10.
* ↑ Nogi T, Zhang D, Chan JD and Marchant JS. A Novel Biological Activity of Praziquantel Requiring Voltage-Operated Ca2+ Channel β Subunits: Subversion of Flatworm Regenerative Polarity. 2009, PLoS Negl Trop Dis 3(6): e464.
* ↑ Lázaro, Eva Maria; Sluys, Ronald; Pala, Maria; Stocchino, Giacinta Angela; Baguñà, Jaume; Riutort, Marta «Molecular barcoding and phylogeography of sexual and asexual freshwater planarians of the genus Dugesia in the Western Mediterranean (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 52, 3, 2009, pàg. 835-845. DOI: 10.1016/j.ympev.2009.04.022.
* 1 2 3 Kawakatsu, Masaharu, 1965. On the ecology and distribution of freshwater planarians in the Japanese Islands, with special reference to their vertical distribution. Hydrobiologia 26: 349-406.
* 1 2 3 Kawakatsu, Masaharu, 1967. On the ecology and distribution of freshwater planarians in the Japanese Islands with speciesl reference to their vertical distribution (Revised Edition). The Bulletin of Fuji Women's College, Sapporo (5): 117-177.
Espècies de Dugesia :
# Egis

Egis (en grec antic: Αἴγυς) fou una polis de l'antiga Grècia situada a la regió de Lacònia, prop de la frontera amb Arcàdia.
Inicialment pertanyé als arcadis, però la va conquerir Carilau d'Esparta, el conegut nebot de Licurg, i annexada a Lacònia. El seu territori s'anomenava Egítida (Αἰγῦτις), i sembla que tenia una certa extensió, i incloïa els districtes de les ciutats de Màlea i Cromne. Fins i tot, a l'època de la fundació de Megalòpolis, els habitants d'aquests districtes d'Arcàdia que comprenien Escirtònion, Màlea, Cromne, Belemina i Lèuctron, es continuaven anomenant egites.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015. ISBN 9788441224223.
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 578.
* ↑ Smith, William (ed.). «Aegys». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 desembre 2020].
# Egisto Pandolfini

Egisto Pandolfini (Lastra a Signa, 19 de febrer de 1926 - Lastra a Signa, 29 de gener de 2019) fou un futbolista italià de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, jugà 12 temporades, 316 partits i 75 gols, a la Serie A amb els equips ACF Fiorentina, AS Roma, FC Internazionale Milano i SPAL 1907. Amb la selecció catalana jugà 21 partits en els quals marcà 9 gols. Disputà dos Mundials (1950 i 1954) i dos Jocs Olímpics (1948 i 1952).

## Referències

* ↑ «Fiorentina, Ã¨ morto Egisto Pandolfini. Aveva 92 anni». gonews.it, 29-01-2019.
* ↑ «Perfil a playerhistory». playerhistory.com. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Perfil a RSSSF». RSSSF. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ Egisto Pandolfini a National-Football-Teams.com (anglès)