OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nombre 291

El nombre 291 (CCXCI, Doscents noranta-u) és el nombre natural que segueix el nombre 290 i precedeix el nombre 292. La seva representació binària és 100100011, la representació octal 443 i l'hexadecimal 123. La seva factorització en nombres primers és 3 × 97 = 291.

## Ocurrències matemàtiques

* Aquest nombre té quatre divisors: 1, 3, 97 i 291. La suma del seus divisors, sense incloure 291, és menor al seu valor, per aquest motiu, se'l considera un nombre deficient.
* És el producte de dos nombres primers, 3 i 97, ja que és un nombre semiprimer.
* Hi és a cinc ternes pitagòriques: (195, 216, 291), (291, 388, 485), (291, 4700, 4709), (291, 14112, 14115), (291, 42340, 42341).
* És capicua en base 9: 353.
* És el 159è nombre congruent.
* És la suma del 52è nombre primer (239) i 52, ja que forma part de la sèrie $a(n)=n^{\acute {e}}\ \ primer+n$.
* És el primer dels nombres avorrits, sent així el desencadenant de la paradoxa dels nombres avorrits de la Wikipèdia.

## En altres dominis

* (291) Alice és un asteroide del cinturó d'asteroides descobert l'any 1890.
* 291 va ser el nom d'una revista i una galeria d'art novaiorqueses als primers anys del segle xx. El seu nom va estar inspirat per l'adreça d'aquesta galeria: el 291 de la cinquena avinguda.
* Designa els anys 291 i 291 aC

## Referències

* ↑ https://oeis.org/A003273
* ↑ https://oeis.org/A014688
# Nombre 260

El nombre 260 (CCLX) és el nombre natural que segueix el nombre 259 i precedeix el nombre 261. La seva representació binària és 100000100, la representació octal 404 i l'hexadecimal 104. La seva factorització en nombres primers és 2² × 5 × 13 = 260. És un nombre d'Erdős-Woods.

## Nombres del 261 al 269

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 261 | CCLXI | 100000101 | 105 | |
| 262 | CCLXII | 100000110 | 106 | |
| 263 | CCLXIII | 100000111 | 107 | La suma de cinc nombres primers consecutius (43 + 47 + 53 + 59 + 61) |
| 264 | CCLXIV | 100001000 | 108 | |
| 265 | CCLXV | 100001001 | 109 | |
| 266 | CCLXVI | 100001010 | 10A | |
| 267 | CCLXVII | 100001011 | 10B | |
| 268 | CCLXVIII | 100001100 | 10C | |
| 269 | CCLXIX | 100001101 | 10D | La suma de tres nombres primers consecutius (83 + 89 + 97) |

## Referències

* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Nombre 270

El nombre 270 (CCLXX) és el nombre natural que segueix el nombre 269 i precedeix el nombre 271. La seva representació binària és 100001110, la representació octal 416 i l'hexadecimal 10E. La seva factorització en nombres primers és 2 × 3³ × 5 = 270.

## Nombres del 271 al 279

| Nombre | Nombre romà | Sistema binari | Sistema hexadecimal | Més informació que destaca del nombre |
| 271 | CCLXXI | 100001111 | |
| 272 | CCLXXII | 100010000 | 110 | La suma de quatre nombres primers consecutius (61 + 67 + 71 + 73) |
| 273 | CCLXXIII | 100010001 | 111 | En kèlvins, el punt de fusió de l'aigua a nivell del mar. En graus Celsius i negatiu (-273), el zero absolut. |
| 274 | CCLXXIV | 100010010 | 112 | |
| 275 | CCLXXV | 100010011 | 113 | 5² × 11 = 275 |
| 276 | CCLXXVI | 100010100 | 114 | |
| 277 | CCLXXVII | 100010101 | 115 | |
| 278 | CCLXXVIII | 100010110 | 116 | |
| 279 | CCLXXIX | 100010111 | 117 | Tot enter positiu es pot expressar com la suma de, com a màxim, 279 potències vuitenes (veure problema de Waring) |
# Treffléan

Treffléan (en bretó Trevlean) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.806 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 564 | 591 | 705 | 1.144 | 1.441 | 1.445 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Mazier | |
# Trefcon

Trefcon és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trefcon era de 82 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 31 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trefcon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 12 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 35 eren actives i 14 eren inactives. De les 35 persones actives 30 estaven ocupades (18 homes i 12 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 fusteria.
L'any 2000 a Trefcon hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trefcon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trefcon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nevadaïta

La nevadaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada en honor de l'estat estatunidenc de Nevada, on es troba la localitat tipus d'aquest mineral.

## Característiques

La nevadaïta és un fosfat de fórmula química (Cu$^{2+}$,☐,Al,V$^{3+}$)₆Al₈(PO₄)₈F₈(OH)₂·22H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nevadaïta pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita i cloncurryita.

## Formació i jaciments

La nevadaïta va ser descoberta a pedrera Gold Quarry, prop del poble de Carlin (Nevada, EUA). Les condicions i quantitats úniques de fosfat, vanadat, arsenat i uranat en aquesta zona van provocar la formació de dos nous minerals: la nevadaïta i la goldquarryita. La mina Gold Quarry ha estat explotada per l'empresa The Newmont Mining Corporation des del 1985 per a l'extracció de dipòsits d'or del tipus Carlin. La nevadaïta també ha estat descrita a una mina de coure de la regió de Batken, al Kirguizstan.

## Referències

* 1 2 «Nevadaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Nevadaite». Canadian Mineralogist, 42, 2004, pàg. 741–752.
# Nevado Ishinca

El Nevado Ishinca o simplement Ishinca és una muntanya de la Cordillera Blanca, una secció dels Andes peruans. Es troba a la regió d'Ancash i el seu cim s'eleva fins als 5.530 msnm. És una de las muntanyes més visitades de la Cordillera Blanca.
La primera ascensió documentada es va dur a terme el 1954 per un gran equip peruà per l'aresta sud-oest. És un cim emprat habitualment com a aclimatació de cara a afrontar alguns cims propers més elevats.

## Referències

* ↑ Nevado Ishinca, deperu.com
* ↑ Ascenso al nevado Ishinca Arxivat 2018-02-03 a Wayback Machine., peru.travel
* ↑ Ricker, John F.. Yuraq Janka : guide to the Peruvian Andes. Banff: Alpine Club of Canada, (1981 printing), p. 104. ISBN 0-930410-05-X.
* ↑ «Nevado Ishinca - Andeshandbook». [Consulta: 28 novembre 2020].
# Northern Pursuit

Northern Pursuit és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh el 1943.

## Argument

Segona Guerra Mundial 1941, al Canadà: Un grup nazi de sabotejadors desembarca d'un submarí, però és aviat delmat per una allau. El coronel Keller, cap del grup, és l'únic supervivent. Ferit, se n'encarreguen dos agents de la Policia Muntada del Canadà, Steve Wagner i Jim Austen que decideixen lliurar-lo en les autoritats...

## Repartiment

* Errol Flynn: El caporal Steve Wagner
* Julie Bishop: Laura McBain
* Helmut Dantine: El coronel Hugo von Keller
* John Ridgely: Jim Austen
* Gene Lockhart: Ernst
* Tom Tully: L'inspector Barnett
* Bernard Nedell: Tom Dagor
* Rose Higgins: Alice Dagor
* Warren Douglas: El sergent
* Monte Blue: Jean
* Alec Craig: Angus McBain

## Referències

* ↑ «Northern Pursuit». The New York Times.
# Uche Okechukwu

Uche Okechukwu (Lagos, 27 de setembre de 1967) és un exfutbolista nigerià de la dècada de 1990. Adoptà la nacionalitat turca amb el nom Deniz Uygar.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nigèria.
Pel que fa a clubs, destacà a Fenerbahçe SK.

## Referències

* ↑ Uche Okechukwu (Deniz Uygar) ve jübilesi (Uche Okechukwu (Deniz Uygar) retires) Arxivat 2017-10-26 a Wayback Machine.; Unifeb Forums (turc)
* ↑ Uche Okechukwu (Deniz Uygur) Arxivat 2012-09-07 a Wayback Machine.; Fenerbahçe Gazetesi, 8 gener 2011 (turc)
* ↑ NigerianPlayers profile
* ↑ Uche Okechukwu Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Uche Okechukwu a National-Football-Teams.com (anglès)
# Nicolau Comnè Papadopoli

Nicolau Comnè Papadopoli (en grec Νικόλαος Κομνηνός Παπαδόπουλος), nascut a Creta el 1566 i mort a Pàdua el 1740) va ser un jurista i historiador italià d'origen grec.

## Notes biogràfiques

Va néixer el 6 de gener de 1655, a l'illa de Creta, de pares grecs, que el van enviar de molt jove a Roma, on va fer els seus primers estudis sota la direcció dels jesuïtes. Deia que havia assistit als funerals de Lleó Al·laci, mestre seu, que li hauria donat les notes manuscrites del dominic François Combefis sobre Sant Atanasi d'Alexandria.
Després de completar els seus estudis d'humanitats, va estudiar teologia i dret canònic i va ser ordenat sacerdot. Per adquirir nous coneixements, va visitar les principals ciutats d'Itàlia i va entrar en contacte amb molts estudiosos. Al voltant del 1680, va ser rector del col·legi de Capodistria. El 1688, sense haver-ho sol·licitat, va ser cridat per la Universitat de Pàdua per ocupar una càtedra de Dret Canònic, càrrec que va acceptar per satisfacció dels comissaris de la Universitat. El 1697, va ser beneficiari de l'Abadia de Santa Zenòbia. Va residir a Pàdua fins a la seva mort, el 20 de gener del 1740.

## Obres

Mentre era catedràtic a la Universitat de Pàdua va publicar:
* Praenotiones mystagogicae ex jure canonico. Pàdua 1697.
* Responsio adversus haereticam epistolam. Venècia, 1703.
* Historia Gymnasii Patavini. Venècia 1726. En 2 volums.

## Falsari

Nicolau Comnè Papadopoli, quan ja era catedràtic emèrit, va ser, igual que el seu compatriota Constantí Paleocappa, un falsificador de biografies de personatges diversos. Les seves invencions negligents segueixen pertorbant encara la feina dels historiadors.
Va incloure a la biografia de Constantí Harmenòpulos un cert nombre de detalls que no són certs en absolut, i en va inventar molts altres quan va escriure la vida del teòleg ortodox Meleci Sirigos. Es va inventar un personatge, Antimi Metoquita, arquebisbe d'Okhrida, i també un tal Tipurkeitos completament desconegut. Aquestes accions li van valdre els qualificatius de falsari notori i insigne falsari.

## Referències

* ↑ Pletzing, Christian. "Deutsche Kultur" und "polnische Zivilisation" Geschichtsbilder in West- und Ostpreußen zwischen Vormärz und Kulturkampf p. 189-204. A: Preussen in Ostmitteleuropa: Geschehensgeschichte und Verstehensgeschichte (Congrès). Múnic: Oldenbourg, 2003. ISBN 9783486567182
* ↑ Mortreuil, Jean-Anselme-Bernard. Histoire du droit byzantin ou du droit romain dans l'Empire d'Orient depuis la mort Justinien jusqua la prise de Constantinople en 1453. París: G. Thorel, 1847, p. 495-498.
* ↑ Pargoire, J. «Mélétios Syrigos, sa vie et ses œuvres». Revue des études byzantines, 72, 1908, pàg. 264-280.
* ↑ Laurnt, V. «Un prélat fantôme: l'archevêque d'Ochrida Anthime Métochite (XIVe s.)». Revue des études byzantines, 15, 1957, pàg. 207-211.
* ↑ Darrouzès, Jean «Giorgio Fedalto, Hierarchia ecclesiastica orientalis. I. Patriarchatus Constantinopolitanus; II. Patriarchatus Alexandrinus, Antiochenus, Hierosolymitanus.». Revue des études byzantines, 48, 1990, pàg. 297-299.
# Nicolau Capocci

Nicolau Capocci (Roma, a finals del segle xiii — Montefiascone, 26 de juliol del 1368) va ser un cardenal italià i el bisbe catòlic; nomenat cardenal pel papa Climent VI, és conegut com el cardenal d'Urgell.

## Biografia

Pertanyent a la branca de la família romana Capocci dei Monti, estretament lligada als Colonna, Nicolau es va iniciar des de molt jove a la carrera eclesiàstica, seguint els passos del seu oncle, el cardenal Pietro Colonna, que el va portar a casa com un membre de la família. El cardenal Colonna havia tingut un paper clau durant el conclau de 1314-1316, que va triar Papa Joan XXII, ja que només l'últim s'havia donat el suport per a l'elecció del papa; per aquest motiu, el nou Papa es va sentir endeutat amb el cardenal i va atorgar nombrosos beneficis als seus familiars.
Es formà a la Universitat de Perugia i, gràcies a la benevolència papal, des de setembre de 1316, va rebre el benefici canongies Sant-Germain en Mons (Bèlgica), Cassel (Nord de França), Mainz, Santa Maria la Major a Roma, Verdun. En els anys següents, ja que el cardenal Colonna gaudia de gran crèdit en Lluís de Baviera, el Papa va continuar ha de donar favors perquè el Capocci va rebre el 1322 un cànon a Lincoln, el prior Sant-Omer a la diòcesi de Thérouanne i Santa Magdalena de Verdun, una rectoria a la diòcesi d'Elne, la capellania de Campione al nord de França. Fou sacerdot papal a Avinyó.
El 10 de gener de 1341 va ser nomenat bisbe d'Utrecht, però va renunciar a la seua seu episcopal el 20 de novembre de 1342.
El 13 de juny de 1348 va ser nomenat bisbe d'Urgell, on va succeir a Pierre de Narbonne, després d'unes llargues vacances. Al consistori de 17 de desembre, 1350 a Capocci va ser nomenat cardenal pel papa Climent VI, amb el títol de Sant Vitale i el nou cardenal va fer la seva entrada a la Cúria 3 de febrer pròxim.
Va participar en el conclau de 1352 que va triar el papa Innocenci VI.

### Missió diplomàtica a França i Anglaterra

El 1356 Innocenci VI li va encomanar la missió a França i Anglaterra per trobar una mediació i posar fi a la guerra, però la mediació no va donar cap resultat, de fet, la guerra va continuar més sagnant que abans.
Després del fracàs de la missió britànica, Innocenci VI va enviar a Capocci amb el cardenal de Périgord per intervenir entre el regent de França, el futur Carles V i Carles el Evil, rei de Navarra.
Va participar en el conclau de 1362. Va acompanyar al papa Urbà V en tornar a Itàlia, però Capocci va morir a Montefiascone el 26 de juliol de 1368.

## Referències

* ↑ «Dades bàsiques». Arxivat de l'original el 2019-04-22. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ From 1350, with the title of San Vitale Arxivat 2016-06-17 a Wayback Machine.; from 1361 as bishop of Frascati Arxivat 2009-01-01 a Wayback Machine..
* ↑ «Key to Umbria: City Walks - Sapienza Vecchia». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 29 gener 2019].
* 1 2 3 4 5 Jonathan Sumption, The Hundred Years War II (1999), p. 231.
* 1 2 Sumption, p. 263.
* ↑ Sumption, p. 290.
* ↑ Sumption, p. 374.
* ↑ Sumption, p. 385.
# Nicolau Calafat

Nicolau Calafat (Valldemossa, 1430 - Palma, 1500) fou un impressor, campaner i rellotger.
Construí i dirigí la primera impremta mallorquina, fundada per Bartomeu Caldentei. El seu nom apareix als col·lofons dels primers llibres impresos a Mallorca, Tractatus de regulismandatorum de Jean Gerson (1485) i Devota contemplació i meditacions de la via sacra de Francesc Prats. És probable que fos ell mateix qui va fabricar la `premsa i els seus accessoris. Segons un document de 1489, obria les matrius de les lletres, fonia els metalls i treia els abecedaris. El 1487 imprimí una Gramàtica llatina de Juan Pastrana i un any després acabà d'estampar el Breviari mallorquí a dues tintes.
Destacà també com a campaner i com a rellotger. Era l'encarregat de mantenir el rellotge públic de Ciutat i construí o perfeccionà els rellotges públics de Felanitx, Manacor i Artà. Està documentat com a fabricant de ballestes.

## Bibliografia

* Llabrés, Gabriel «Maestro Nicolás Calafat, impresor». BSAL [Palma], XVIII, 1921, pàg. 491-492.
* Bujosa Muntaner, Juan. La primera imprenta mallorquina los impresores Caldentey y Calafat. Sociedad Arqueológica Luliana, 1974. ISBN 8450065534.

## Referències

* ↑ Delgado Casado, Juan. Diccionario de impresores españoles, siglos XV-XVII. vol. 1. Madrid: Arco/ Libros, 1996, p. 106-107. ISBN 84-7635-198-4.
* ↑ «Calafat, Nicolau». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 365. ISBN 84-8661702-2.
# Ugriumikha

Ugriumikha (en rus: Угрюмиха) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 18 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Nycteris parisii

Nycteris parisii és una espècie de ratpenat de la família dels nictèrids que es troba al Camerun, Etiòpia i Somàlia.

## Subespècies

* Nycteris parisii parisii
* Nycteris parisii benuensis

## Referències

* ↑ Mickleburgh, S; Hutson, A.M; Bergmans, W; Cotterill, F.P.D.; Jacobs, D. (2019). "Nycteris parisii." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 13 abril 2023]
* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Nyctibatrachus beddomii

Nyctibatrachus beddomii és una espècie de granota que viu a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Biju, S.D., Dutta, S. & Ravichandran, M.S. 2004. Nyctibatrachus beddomii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Nyctibates corrugatus

Nyctibates corrugatus és una espècie d'amfibis de la família Arthroleptidae. Va ser descrit pel zoòleg belgo-britànic George Albert Boulenger (1858-1937) el 1904.
És monotípica del gènere Nyctibates. Habita a Camerun, Guinea Equatorial i Nigèria. El seu hàbitat natural inclou boscos tropicals o subtropicals secs i a baixa altitud i rius.
És classificat a la Llista Vermella de la UICN com a risc mínim.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel. «Nyctibates corrugatus Boulenger, 1904» (en anglès). Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History, 2024. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Boulenger, George Albert; Boulenger, George Albert «XXXII.—Descriptions of two new genera of frogs of the family Ranidæ from Cameroon». The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology, 13, 1904, pàg. 261––262. DOI: 10.1080/00222930409487067.
* 1 2 «Nyctibates corrugatus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 12-08-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t59317a54355296.en.
# Nyctalus plancyi

Nyctalus plancyi és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a la Xina (Anhui, Perquin, Fujian, Gansu, Guangdong, Guangxi, Guizhou, Henan, Hubei, Hunan, Jiangsu, Jiangxi, Jilin, Liaoning, Shaanxi, Shandong, Sichuan, Yunnan, Zhejiang), Hong Kong i Taiwan (Província de la Xina). El seu hàbitat natural són els temples antics i sota les teules, i també s'inclouen coves, edificis (sostres, soterranis), ruïnes, arbres buits i esquerdes de la roca. No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Smith, A.T.; Johnston, C.H. Nyctalus plancyi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 març 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :