OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Union Sportive Luxemburg

La Union Sportive Luxemburg, normalment coneguda com a Union Luxemburg, fou un club de futbol luxemburguès de la ciutat de Luxemburg.

## Història

La Union Luxemburg va ser formada el 1925 com a resultat de la fusió dels clubs US Hollerich Bonnevoie i Jeunesse Sportive Verlorenkost.
L'US Hollerich Bonnevoie, fundat el 1908, havia estat un club punter al país, havent guanyat 5 títols de lliga consecutius, però cap al 1925 el club estava ja en hores baixes. Entre l'any de fundació i la Segona Guerra Mundial el club només guanyà un trofeu, la lliga del 1927.
Entre 1940 i 1944, amb l'ocupació alemanya del país el nou del club passà a ser Verein für Rasenspiele 08 Luxemburg. Acabada la guerra, es retornà al nom original. La segona dècada de segle fou molt bona per al club. En total assolí un brillant palmarès de 6 lligues i 10 copes luxemburgueses.
L'equip desaparegué el 2005. Es fusionà amb el CA Spora Luxemburg i el CS Alliance 01 per formar el Racing FC Union Luxemburg.

## Palmarès

* Lliga luxemburguesa de futbol:
    Campions (6): 1926-27, 1961-62, 1970-71, 1989-90, 1990-91, 1991-92
    Finalistes (9): 1921-22, 1947-48, 1962-63, 1963-64, 1964-65, 1965-66, 1972-73, 1992-93, 1997-98
* Copa luxemburguesa de futbol:
    Campions (10): 1946-47, 1958-59, 1962-63, 1963-64, 1968-69, 1969-70, 1985-86, 1988-89, 1990-91, 1995-96
    Finalistes (10): 1922-23, 1925-26, 1932-33, 1936-37, 1960-61, 1961-62, 1966-67, 1977-78, 1982-83, 1996-97

### US Hollerich Bonnevoie

* Lliga luxemburguesa de futbol:
    Campions (5): 1912, 1914, 1915, 1916, 1917

## Referències

* ↑ «LUXEMBURG 2nd level alltimetable», 27-10-2009. Arxivat de l'original el 2009-10-27. [Consulta: 21 desembre 2017].
* ↑ «Luxemburg - List of Champions».
* ↑ «Luxembourg - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2024].
# Venguelovka

Venguelovka (en rus: Венгеловка) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 536 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Venha-Ver

Venha–Ver (en català: Vine-Veure) és un municipi de l'estat brasiler de Rio Grande do Norte. la seva població s'estima en 4.205 habitants. (IBGE 2020).
El municipi s'localitza a l'extrem sud-oest de l'estat, fent la triple fronterer amb els estats de Ceará i Paraíba i fa part de la Regió Geogràfica de Pau-dos-Ferros i en el polo Serrano, amb una distància de 454 km de la capital Natal.

## Referències

* ↑ «IBGE | Cidades@ | Rio Grande do Norte | Venha–Ver | Panorama» (en portuguès brasiler). [Consulta: 15 octubre 2020].
# Can Fil

Can Fil és una casa de Vilassar de Dalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa construïda a mitjans del segle xix, davant la fàbrica tèxtil "Cal Garbat". És una casa mitjanera, de planta baixa i primer pis, de parets longitudinals de càrrega i coberta de teula de vessant d'aigües a la façana principal. A questa façana hi ha un portal ample d'arc treballat de pedra amb un cancell, dues finestres al primer pis i una a la planta baixa, també amb marc de pedra (granit). A la planta baixa hi ha la cuina, el menjador, el rebost i l'eixida es conserva l'antiga xemeneia de Cal Garbat. Per sota Can Fil hi passen les conduccions que comunicaven les calderes de la màquina de vapor de la fàbrica amb xemeneia. Aquesta, de maó vist, escapçada 10 m., mesura aproximadament 30 m.

## Referències

* ↑ «Can Fil». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Villa Engràcia

Villa Engràcia és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre d'una sola planta rectangular i altell. Presenta coberta holandesa. La façana principal és dominada pel porxo d'entrada, carregat en dues columnes d'estil classicista.
Exemple de torre d'estiueig de primer terç del segle xx, amb un cert estil classicista i molt integrada en l'entorn.

## Referències

* 1 2 «Villa Engràcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Vissoki (Mostovskoi)

Vissoki - Высокий (rus) és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba en el curs dels rius Gubs (afluent del Khodz) i Khodz, afluent del Labà, de la conca del riu Kuban. És a 5 km al sud-oest de Mostovskoi i a 155 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Mostovskoi.
# Vicente Martín Romera

Vicente Martín Romera (Madrid, 20 de maig de 1888 - Còrdova, 7 d'agost de 1936) va ser un metge i polític socialista espanyol. Va ser un prestigiós metge a Còrdova conegut com a "metge dels pobres".
Va ser escollit diputat per Còrdoba a les eleccions generals de 1936 amb la candidatura del Front Popular pel Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE).
Quan es va produir el cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil, en la tarda de 18 de juliol de 1936 es trobava Romera al costat de l'alcalde de Còrdova, Manuel Sánchez Badajoz i del president de la Diputació, José Guerra Lozano al Govern Civil de la ciutat intentant convèncer el governador civil, Antonio Rodríguez de León, de resistir enfront de l'aixecament militar. En aquesta trobada es trobaven també el diputat socialista Manuel Castro Molina, l'ex diputat Joaquín García-Hidalgo i el president d'Unió Republicana, Pedro Ruiz Santaella.
No podent resistir enfront de les forces revoltades que assetjaven el Govern Civil, va aconseguir escapar amb uns altres, amagant-se en la coneguda com Huerta de los Aldabones a la Ronda del Marrubial al costat de l'alcalde, dos regidors socialistes (Pedro León i Francisco Copado Moyano), i Ruiz Santaella. Després de ser delatats i capturats el 6 d'agost, seria afusellat el dia 8 d'agost de 1936 amb els seus companys de partit Manuel Sánchez Badajoz, Pedro León Fernández i Pedro Ruiz Santaella.
El polític de Ciutadans-Partido de la Ciudadanía Nacho Martín Blanco és el seu nebot besnet.

## Referències

* ↑ El Registre Civil de Còrdova fixa com a data de la mort el dia 7 d'agost, si bé la majoria dels estudiosos consideren més probable l'endemà.

## Fonts

* Pàgina sobre la guerra Civil a Córdoba.
* Moreno Gómez, Francisco. La guerra civil en Córdoba, 1936-1939. Ed. Alpuerto, Madrid, 198. ISBN 8438100910 pp. 198, 514, 542 y 923.
# Can Muntanyola

* Per a altres significats, vegeu «Molí de Can Muntanyola».
Can Muntanyola és una masia del municipi de Granollers (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Segons els masovers, aquesta casa, antigament, era propietat dels Junyent. Possiblement també fou vinculada amb un grup de religioses. De la façana de la casa sortia un arc que anava a la casa del davant. Masia orientada cap al sud, composta de planta i pis, està coberta a dues vessants. El portal adovellat en el qual abans hi havia un escut, ara situat a Can Bassa. Les finestres de la planta són d'arc pla. AL pis hi ha tres finestres: dues lobulades, decorades amb relleus vegetals -la de l'esquerra amb un escut on hi ha inscrit "IHS"-, i una rectangular de composició geomètrica -a la qual el guardapols està recolzat sobre figueres i coronat amb un escut-. Hi ha edificis al voltant de la masia.

## Història

* 1 2 3 4 «Can Muntanyola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Carbofuran

El carbofuran és un dels pesticides més tòxics. Es comercialitza mitjançant la marca registrada Furadan, per FMC Corporation i Curater, entre d'altres. És utilitzat pel control de plagues d'insectes en una àmplia varietat de cultius, entre els quals es troben la patata, blat de moro i soja.

## Referències

* ↑ Ravichandra, N.G.. Agrochemicals in Plant Disease Management. Scientific Publishers, 2018, p. 110. ISBN 978-93-87991-91-0.
* ↑ Sim, Siong Fong; Chung, Ling Yan; Jonip, Jocephine; Chai, Lian Kuet «Uptake and Dissipation of Carbofuran and Its Metabolite in Chinese Kale and Brinjal Cultivated Under Humid Tropic Climate» (en anglès). Advances in Agriculture, vol. 2019, 23-12-2019, pàg. 1–7. DOI: 10.1155/2019/7937086.
* ↑ «Carbofuran - an overview | ScienceDirect Topics». www.sciencedirect.com. [Consulta: 10 juny 2021].

## Enllaços externs

* FuradanFacts.com Arxivat 2014-03-17 a Wayback Machine.
# Carboirita

La carboirita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup del cloritoide. Rep el nom de la localitat de Carboire, a França, la seva localitat tipus.

## Característiques

La carboirita és un germanat de fórmula química FeAl₂(GeO₄)O(OH)₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada el 1983. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Carboire, dins el municipi d'Uston, al departament de l'Arieja (Occitània, França). També ha estat descrita a Pale Bidau, a la també localitat francesa de Mèles (Alta Garona, França). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Carboirite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juny 2022].
# Carbocatió

Un carbocatió és un àtom de carboni carregat positivament. L'àtom de carboni carregat és un "sextet", és a dir, que només té 6 electrons en la seva capa de valència en lloc dels vuit que asseguren la màxima estabilitat i per això els carbocations són molt reactius.

## Història

Els carbocations van ser descoberts l'any 1891, per G. Merling qui agregà brom a tropilidè i escalfà el producte obtingut, C₇H₇Br. Doering i Knox van mostrar que era bromur de tropili (cicloheptatrienili).
Els carbocations són intermediaris reactius en moltes reaccions orgàniques.

## Propietats

Un carbocatió, donada la seva càrrega positiva és un electròfil. En química orgànica, un carbocatió acostuma a ser l'objectiu de l'atac d'un nucleòfil, com els ions OH$^-$ o ions d'halogen.
Els carbocations es classifiquen com primaris, secundaris, o terciaris, segons el nombre d'àtoms de carboni units a l'àtom ionitzat.

## Vegeu també

* Carbanió

## Referències

* ↑ Chem. Ber. 24, 3108 1891
* ↑ The Cycloheptatrienylium (Tropylium) Ion W. Von E.Doering and L. H. Knox J. Am. Chem. Soc.; 1954; 76(12) pp 3203 - 3206; doi:10.1021/ja01641a027
# Cantó de Provins

El cantó de Provins és una divisió administrativa francesa del departament del Sena i Marne, situat al districte de Provins. Des del 2015 Té 82 municipis i el cap és Provins.

## Municipis

* Augers-en-Brie
* Baby
* Balloy
* Bannost-Villegagnon
* Bazoches-lès-Bray
* Beauchery-Saint-Martin
* Beton-Bazoches
* Bezalles
* Boisdon
* Bray-sur-Seine
* Cerneux
* Cessoy-en-Montois
* Chalautre-la-Grande
* Chalautre-la-Petite
* Chalmaison
* Champcenest
* La Chapelle-Saint-Sulpice
* Châtenay-sur-Seine
* Chenoise
* Courchamp
* Courtacon
* Coutençon
* Cucharmoy
* Donnemarie-Dontilly
* Égligny
* Everly
* Fontaine-Fourches
* Frétoy
* Gouaix
* Gravon
* Grisy-sur-Seine
* Gurcy-le-Châtel
* Hermé
* Jaulnes
* Jouy-le-Châtel
* Jutigny
* Léchelle
* Lizines
* Longueville
* Louan-Villegruis-Fontaine
* Luisetaines
* Maison-Rouge
* Les Marêts
* Meigneux
* Melz-sur-Seine
* Mons-en-Montois
* Montceaux-lès-Provins
* Montigny-le-Guesdier
* Montigny-Lencoup
* Mortery
* Mousseaux-lès-Bray
* Mouy-sur-Seine
* Noyen-sur-Seine
* Les Ormes-sur-Voulzie
* Paroy
* Passy-sur-Seine
* Poigny
* Provins
* Rouilly
* Rupéreux
* Saint-Brice
* Sainte-Colombe
* Saint-Hilliers
* Saint-Loup-de-Naud
* Saint-Martin-du-Boschet
* Saint-Sauveur-lès-Bray
* Sancy-lès-Provins
* Savins
* Sigy
* Sognolles-en-Montois
* Soisy-Bouy
* Vulaines-lès-Provins
* Sourdun
* Thénisy
* La Tombe
* Villenauxe-la-Petite
* Villeneuve-les-Bordes
* Villiers-Saint-Georges
* Villiers-sur-Seine
* Villuis
* Vimpelles
* Voulton

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Gilles Desaint | SFIO |
| 1955-1967 | Léon Henry | Divers droite |
| 1967-1979 | Léon Papillon | Divers droite |
| 1979-1985 | Jean Valentin | PCF |
| 1985-1992 | Élie Depret | RPR |
| 1992-1998 | René Caro | Divers droite |
| 1998-2015 | Bertrand Caparroy | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Una herència enrevessada

Una herència enrevessada (títol original en anglès, Ride the Eagle) és una pel·lícula de comèdia nord-americana del 2021 dirigida per Trent O'Donnell, que va coescriure el guió amb Jake Johnson. És protagonitzada per Johnson, Susan Sarandon, J. K. Simmons i D'Arcy Carden. Produït per The Walcott Company, va ser estrenada per Decal a teatres i mitjançant vídeo sota demanda el 30 de juliol de 2021. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Producció

Una herència enrevessada es va anunciar el 18 de maig de 2021, quan Decal va adquirir els drets de distribució del projecte i li va donar una data de llançament per al 30 de juliol de 2021. En un comunicat, el coguionista Jake Johnson va dir que quan el rodatge va tenir lloc durant la pandèmia de la COVID-19, "Trent O'Donnell i jo volíem fer una pel·lícula sobre la gent que s'ajuntava". La banda sonora de la pel·lícula va ser compost per Jeff Cardoni. Al Regne Unit, la pel·lícula va ser estrenada per Lightbulb Film Distribution el novembre de 2021.

## Referències

* ↑ «Ride the Eagle». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 gener 2023].
* ↑ N'Duka, Amanda. «Decal Acquires Ride The Eagle Comedy Starring Jake Johnson, Susan Sarandon & J.K. Simmons», 18-05-2021. Arxivat de l'original el May 18, 2021. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Ferme, Antonio. «Scott Mescudi Joins Crater for Disney Plus and Shawn Levy's 21 Laps — Film News in Brief», 17-05-2021. Arxivat de l'original el May 22, 2021. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ Welk, Brian. «Jake Johnson Comedy Ride the Eagle Acquired by New Distributor Decal», 18-05-2021. Arxivat de l'original el May 22, 2021. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Jeff Cardoni Scoring Trent O'Donnell's Ride the Eagle», 11-07-2021. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Lightbulb Acquires Trio For UK Including Ride The Eagle With Jake Johnson, D'Arcy Carden, Susan Sarandon», 05-08-2021. [Consulta: 5 agost 2021].
# Vents (mitologia)

D'acord amb la mitologia grega, els vents (en grec antic Ἄνεμοι, singular Ἄνεμος) eren divinitats de l'element aeri, fills d'Astreu i d'Eos.
Per tenir-los dominats, els déus els tancaren en una caverna sota la vigilància d'Èol (de vegades considerat el seu pare), que només els deixava sortir quan Zeus ho requeria.
Els vents principals són quatre: Bòreas, Notos, Euros i Zèfir, que coincideixen amb els punts cardinals, però n'hi havia altres de secundaris, de menys anomenada, com Argest, el del nord-est.
La seua importància en l'agricultura i en la navegació va propiciar que fossin objecte d'un culte particular.
Els romans coneixien els vents principals amb els noms d'Aquiló, Austre, Subsolà i Favoni, a més d'emprar els noms grecs.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 218. ISBN 8429741461.
Viccionari
# Carrión de Calatrava

Carrión de Calatrava és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Fernán Caballero al nord, Miguelturra al nord-oest, Torralba de Calatrava a l'est, Almagro i Miguelturra al sud, i Ciudad Real a l'oest.
# Psico express

Psico express és una sèrie de televisió produïda per Dagoll Dagom i TVC que es va emetre per TV3 l'any 2001. És una idea original d'Eduard Cortés, Joan Lluís Bozzo i Anna Rosa Cisquella, i està protagonitzada pels actors Laura Conejero, Fermí Casado, Marta Marco i Eloi Yebra.
La sèrie gira al voltant de Psico express, un petit gabinet psicològic en línia, amb uns especialistes que responen, les vint-i-quatre hores, tots els dies de l'any, les consultes dels clients. Via xat, videoconferència o fins i tot en persona, els terapeutes de Psico express atenen casos molt diversos. Els quatre personatges que treballen a Psico express tenen també els seus propis problemes i les seves pròpies crisis.

## Referències

* ↑ «Dagoll Dagom - Psico-express». [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ CCMA. «Informació del programa - Psico express». [Consulta: 6 març 2018].
# La llengua catalana (discurs)

«La llengua catalana» fou el discurs inaugural pronunciat per Àngel Guimerà, nou president de l'Ateneu Barcelonès, el 30 de novembre del 1895. Per primera vegada en la història de la institució el discurs inaugural fou pronunciat en català, fet que provocà que gran part de l'auditori abandonés la sala, i suposà la catalanització definitiva de l'Ateneu.
Àngel Guimerà havia guanyat les eleccions de l'Ateneu amb una candidatura explícitament catalanista. Per primera vegada el discurs inaugural es feu en llengua catalana, trencant un tabú i establint el costum des de llavors. A partir de llavors l'entitat va esdevenir un dels centres del catalanisme polític, que culminaria amb la fundació de la Lliga Regionalista el 1901. El 1903 s'hi van fundar els Estudis Universitaris Catalans, que van ser el bressol de la universitat catalana i de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ Ferrando Francés, Antoni; Nicolás Amorós, Miquel. Història de la llengua catalana. UOC, 2011, p. 327. ISBN 978-84-9788-380-1.
* ↑ Pla, 1973: p. 86
* 1 2 Mestre, 1998: p. 74, entrada: "Ateneu Barcelonès"

## Bibliografia

* Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 1.147 p.; p. 74 entrada: "Ateneu Barcelonès". ISBN 84-297-3521-6.
* Pla, Josep. Francesc Cambó. Edicions Destino, 1973, p. 604 p.. ISBN 84-233-0809-X.
# Dolná Mariková

Dolná Mariková és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1321.
# Le Fête

Le Fête és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Fête era de 48 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 27 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Fête el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 28 eren actives i 4 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (15 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 home). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Le Fête hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Fête a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Fête a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dret a l'educació

El dret a l'educació és un dels drets humans essencials, que en la societat contemporània es concreta amb una educació primària obligatòria i gratuïta i la possibilitat d'accedir a altres graus d'estudis sense cap discriminació, usualment dins un sistema d'educació formal que complementa l'ensenyament en valors i costums de cada família.
Katarina Tomasevski, de les Nacions Unides, resumeix el dret a l'educació en quatre principis, coneguts com les 4 A per les seves sigles en anglès: l'educació ha d'estar disponible (available), fet que vol dir que l'Estat assumeix el pagament dels professors i infraestructures per tal que tots els infants puguin accedir a una educació bàsica; accessible a tots els sectors, sense diferències de classe o gènere; acceptable o amb un contingut rellevant, no discriminatori, de qualitat i impartit per professionals preparats; i adaptable, perquè evolucioni segons les necessitats de la societat en cada moment.
El dret a l'educació és una de les conquestes de la Il·lustració i dels moviments d'alfabetització del segle xix, però malgrat el seu reconeixement als documents fundacionals de la majoria d'Estats i entitats internacionals, no està plenament assolit. Un dels Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni és precisament aconseguir que tots els menors d'edat tinguin el nivell d'educació primària, per poder-se inserir sense problemes a la vida adulta.

## Dret a l'educació a Espanya

El dret a l'educació està recollit en la Constitució espanyola de 1978, en l'article 27. Diverses sentències del Tribunal Constitucional entenen que la implicació d'aquest dret significa que hi ha un dret a l'accés a les ajudes i beques en l'àmbit de l'educació.

## Referències

* ↑ Vidal Prado, Carlos. «Capítulo VI. Las repercusiones de las medidas de austeridad y las reformas en la administración pública en el ámbito de los derechos sociales en España: Educación, sanidad y dependencia». A: Crisis económica y reforma de las Administraciones públicas : un estudio comparado. Madrid: Instituto Nacional de Administración Pública, 2017, p. 165-166. ISBN 978-84-7351-601-3.
Viccionari