OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Candes-Saint-Martin

Candes-Saint-Martin és un municipi de la regió del Centre - Vall del Loira, departament de l'Indre-et-Loire. El 2021 tenia 184 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Can Palet II

Can Palet II és un grup d'habitatges que conforma un dels barris de Terrassa, situat al districte 3 o del Sud, a l'est de Can Palet.Té una superfície de 0,07 km² i una població de 1.068 habitants el 2021.
Està limitat al nord pel carrer del Guadalquivir, al sud per l'avinguda de Santa Eulàlia, a l'est pel carrer del Miño i a l'oest per l'avinguda de les Glòries Catalanes.
Depèn de la parròquia de Sant Josep, a Can Palet. La festa major és per Sant Joan, el 23 de juny.
També aquest barri inclou un poliesportiu, què es on juga els seus partits l'Egara Futsal.

## Història

El barri fou conegut inicialment com els pisos del Guadiana, que era el nom d'un dels blocs que el conformen, juntament amb els del Guadalquivir i el Túria, i prenen aquest nom dels carrers entorn dels quals estan situats, dedicats respectivament als rius Guadiana, Guadalquivir i Túria, en una àrea de la ciutat en què els carrers tenen noms de rius de la península Ibèrica (Duero, Ebre, Miño, Ter, Xúquer, etc.). Més tard li fou donat el nom de Can Palet II, ja que el conjunt incloïa també els altres dos blocs i per la seva situació tocant a Can Palet, ja que n'és un apèndix, igual com el barri veí del Guadalhorce.
Els blocs foren construïts durant la dècada del 1970 per la promotora municipal VIMUTASA. Avui compten també amb una petita zona esportiva i els jardins de Salvador Allende, a la banda occidental del barri, tocant al carrer del Guadalhorce.

## Referències

* ↑ «Can Palet II». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Can Palet, el batec d´un barri – L'Ateneu Terrassenc». ateneuterrassenc.cat, 19-06-2021. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ «L’Ajuntament construeix una passera i instal·la un ascensor als barris de Guadalorce i de Can Palet II». naciodigital.cat, 25-08-2011. [Consulta: 18 juny 2023].
# Cao-Xa

Cao-Xa és una pel·lícula dramàtica i bèl·lica espanyola estrenada el 1973 i dirigida per Pedro Mario Herrero. Fou rodada a Vietnam del Sud amb actors autòctons en vietnamita, anglès i castellà.

## Sinopsi

Un poblat catòlic del Vietnam del Nord, Cao-Xa, sofreix l'atac dels soldats del Vietcong. Per aquest motiu, els vilatans del poble es veuen obligats a fugir amb l'ajuda d'un sacerdot, que els guiarà cap al sud. El camí que troben al seu pas és llarg i difícil. Quan arriben al Sud, el govern els cedeix terres al poblat de Jay Ninh, vora la frontera amb Cambodja. El patriarca és assassinat i els veïns comencen a lluitar per a venjar la mort, liderats pel missioner.

## Repartiment

* José María Prada - El sacerdot
* Danièle Roland
* Pham-Cong-Suu

## Premis

Va rebre el premi especial (250.000 pessetes) als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1971,

## Referències

* ↑ Cao-Xa a abc.es
* ↑ Cao-Xa a sensacine.com
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248
# Cantó de Sent German las Belas

El cantó de Sent German las Belas és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Llemotges. Té 8 municipis i el cap és Sent German las Belas.

## Municipis

* Chasteu Chervic
* Glanjas
* Manhac
* Meusac
* La Porcharia
* Sent German las Belas
* Sent Vit
* Vic

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1956-1985 | Jean Lacorre | Divers droite |
| 1985- | Marc Ditlecadet | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 7.279 | 7.921 | 7.206 | 6.406 | 5.878 | 5.733 | 6.227 |
# Cantó de Sent Iriès

El cantó de Sent Iriès és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Llemotges. Té 5 municipis i el cap és Sent Iriès.

## Municipis

* Lu Chaslar
* Coçac
* Glandon
* Ladinhac
* Sent Iriès

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1982 | Jacques Boutard | SFIO |
| 1982-1988 | Marc Debusschere | UDF |
| 1988-2001 | Daniel Boisserie | PS |
| 2001- | Monique Plazzi | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 10.705 | 11.279 | 11.113 | 10.988 | 11.138 | 10.736 | 10.559 |
# Cantó de Sent Ipolit

El cantó de Sent Ipolit és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Le Vigan, té 5 municipis i el cap cantonal és Sent Ipolit.

## Municipis

* La Cadièira e Cambon
* Concairac
* Lo Cròs
* Pompinhan
* Sent Ipolit

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Anacampseros retusa

Anacampseros retusa és una espècie de planta suculenta del gènere Anacampseros, que pertany a la família Anacampserotaceae.

## Descripció

És una planta nana prolífera, de fulles suculentes, amb un càudex curt i espessit que té tiges de branca d'uns 40 mm de llargada. Formen rosetes de fulles carnoses, de color verd negrós fosc, amb forma de porra amb la part superior triangular molt arrodonida, amb blens curts de pèls entre elles. Tota la planta pot arribar a una alçada de fins a 4,5 cm quan és madura (fins a 10-15 cm en cultiu). Aquesta espècie s'assembla tant a Anacampseros comptonii pel que fa a la seva coloració i mida, que cal fer una inspecció detallada per distingir-les. La distingeixen les seves flors de color rosa, diverses sobre una tija més robusta, i més grans.
El càudex creixerà fins a 1,5-2 cm de diàmetre.
Les tiges (branques) són verticalment comprimides (sense entrenusos).
Les fulles estan densament compactades, de no més de 10-11 mm de longitud, en forma de porra o en forma de falca, truncades amb una part superior triangular molt arrodonida, en forma de llança o gairebé rodona, amb llana present a les axil·les, però no sempre distingible. De color verd, verd marronós o verd negre fosc. Com més exposició a la llum rep aquesta planta, més vius són els colors de les fulles.
Les flors són vàries sobre un eix de floració elevat. Flors planes, en forma de roda. Pètals de color rosa pàl·lid a intens, uns 25estams. Les flors són auto fèrtils; produint llavors en una copa de filaments erectes que són dispersades pel vent. Les flors creixen de manera intermitent durant tot l'any, però sobretot a l'estiu. Obren a la tarda i tanquen a primera hora del vespre.

## Distribució

Té una llarga distribució, des de Luderitz al sud de Namíbia, a través de Namaqualand, fins a Ceres, Karoo i Worcester, a Sud-àfrica. Creix en planes rocoses i vessants pedregosos.

## Taxonomia

Anacampseros retusa va ser descrita per Karl von Poellnitz (Poelln.) i publicada a Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 27: 131 (1929).

### Etimologia

Anacampseros: nom genèric que deriva de les paraules gregues: Anakampto = 'recuperar' i eros = 'amor'.
retusa: epítet llatí que significa 'amb l'extrem deprimit'.

### Sinonímia

* Anacampseros retusa Poelln.
* Anacampseros nitida Poelln.
* Anacampseros retusa f. parva G.Will.
* Anacampseros retusa f. rubra G.Will.
* Anacampseros truncata Poelln.

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of Succulents». Llifle.
* ↑ «Anacampseros retusa Poelln.». International Plant Names Index.
# George Cleghorn

George Cleghorn (Granton, 18 de desembre de 1716-Dublín, desembre 1789) va ser un metge escocès conegut pels seus treballs sobre febres i malària.

## Vida

Nascut a Granton, el 18 de desembre de 1716, Cleghorn era el més jove de cinc germans. Va començar la seva educació a l'escola de gramàtica de Cramond, i va ingressar a la Universitat d'Edimburg com a estudiant de física sota Alexander Monro el 1781, vivint a casa seva. En el mateix any, quan John Fothergill va anar a Edimburg, va conèixer Cleghorn i es van fer amics.
El 1736, Cleghorn va ser nomenat cirurgià del 22è Regiment de Peu, situat a Menorca, i va romandre a l'illa fins que va ser destinat a Dublín el 1749. Mentre Cleghorn estava a Londres el 1750 va assistir a les conferències anatòmiques de William Hunter.
Cleghorn es va establir a Dublín el 1751, i va començar a donar conferències d'anatomia, i uns anys més tard es va convertir en el primer professor d'anatomia al Trinity College. Les seves conferències van incloure l'anatomia comparativa i quirúrgica i els principis generals de la fisiologia.
Cleghorn no va tenir fills biològics, però va criar els nou fills d'un germà mort. Un d'ells, William Cleghorn, es va graduar a Edimburg el 1779 i va publicar una tesi sobre la teoria del foc, però va morir pocs anys després de la seva graduació.
Els darrers anys de la seva vida, els va passar en una petita granja que tenia, prop de Dublín. Va ser un dels membres originaris de la Royal Irish Academy. Va morir al desembre de 1789.

## Treball

El treball més important de Cleghorn va ser Observacions sobre malalties epidèmiques a Menorca de l'any 1744 a 1749 (1751). Després d'haver respost amb Fothergill sobre les seves observacions mèdiques a Menorca, Cleghorn va ser persuadit de redactar els continguts de les seves cartes. Hi ha set capítols d'observacions originaris sobre les malalties dels habitants i de les tropes britàniques. Cleghorn havia fet molts exàmens post mortem.
Les afirmacions inexplicables en els escrits hipocràtics, va afirmar Cleghorn, es van fer clares amb les observacions clíniques sobre les costes mediterrànies i el context en què les malalties, tant agudes com cròniques, sovint es modifiquen per la febre malària. La patologia de la febre entèrica i la pneumònia aguda es desconeix en el moment, però el llibre dona compte del curs de la febre entèrica complicada amb la tertiana, amb disenteria i amb pneumònia. Se'n van publicar quatre edicions durant la vida de l'autor i una cinquena amb algunes modificacions l'any 1815.

## Referències

* ↑ «George Cleghorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* The British Association of Urological Surgeons.
* Royal College of Physicians of Edinburgh.
# Cruzinha

Cruzinha (crioll capverdià Kruzinha) és un llogaret al nord de l'illa de Santo Antão a l'arxipèlag de Cap Verd. Propera a la costa, immediatament a l'est de la vall de la ribeira da Garça, és propera a Chã de Igreja. La importància del seu petit port per abastar els llogarets de la vall va decaure amb la millora de la xarxa viària. Actualment està classificada com a espai rural protegit de Cap Verd.

## Vegeu també

* Llista d'àrees protegides de Cap Verd
# Setge d'Alacant (1356)

El setge d'Alacant de 1356 fou un dels episodis de la Guerra dels dos Peres.

## Antecedents

En arribar Pere el Cruel al tron de Castella, aviat es van fer patents els seus desitjos de recuperar Alacant i de guanyar altres places a costa de la Corona d'Aragó. Els germanastres de Pere es van convertir en una poderosa amenaça, i el més gran, Enric es es va revoltar en 1354, i tot i aconseguir força èxit en els seus primers mesos, finalment va ser derrotat, i Enric va acabar exiliant-se a França a principis de 1356, mentre que altres nobles rebels van decidir fugir a la Corona d'Aragó, sent acollits per Pere el Cerimoniós.

## El setge

L'infant Ferran va reunir un exèrcit de 200 genets amb el qual va atacar Alacant a principis de setembre de 1356 i Pere el Cruel va arribar amb 12 galeres (poc armades) des de Gènova sobre aquestes dates i va realitzar un atac sincronitzat per mar. Van trobar alguna resistència a la ciutat, però finalment van aconseguir prendre tant la plaça com el castell el 8 de setembre.
Pere el Cruel va prosseguir el seu camí cap a Sevilla mentre que Ferran va romandre a Alacant fins posar pràcticament tot el Senyoriu d'Oriola sota l'autoritat de Castella però tres setmanes més tard la Corona d'Aragó va llançar una contra militar comandada per l'experimentat militar Francesc de Cervià i el seu fill Hug de Cervià, prenent el castell el 4 d'octubre.

## Conseqüències

L'infant Ferran va aconseguir escapar de la ciutat i va tractar de reunir nous soldats per contraatacar ràpidament, però va ser aturat el 17 d'octubre a Biar, on va patir una derrota al no aconseguir conquerir el seu castell.
Després de la caiguda de Tarassona, Pere el Cerimoniós va autoritzar a l'Infant Ferran a fer una ràtzia a l'horta de Múrcia i assetjar Cartagena, que no va aconseguir prendre. Amb l'amenaça castellana a Saragossa, a instàncies del cardenal Guillaume de la Jugie, llegat d'Innocenci VI, es va signar el 8 de maig entre ambdós reis una treva d'un any, que Pere el Cerimoniós trencà l'agost recuperant Tarassona.

## Referències

* ↑ Candela Oliver, Bibiana. Cortes valencianas de finales del reinado de Pedro IV: actas de 1369-1371 y 1375 (en castellà). Publicaciones de la Universidad de Alicante, 2006, p. 60. ISBN 8479088699.
* ↑ Ramón Pont, Antonio «El infante Don Fernando, señor de Orihuela en la Guerra de los dos Pedros (1356-1363)» (en castellà). Anales de la Universidad de Alicante. Historia Medieval, 2, 1983, pàg. 78. ISSN: 0212-2480.
* ↑ Antolí Fernández, Alfonso «El infante don Fadrique en Jumilla» (en castellà). Murgetana, n.88, 1994. ISSN: 0213-0939.
* ↑ «Setge d'Alacant (1356)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Llista d'escriptors i d'historiadors de l'antiguitat
## Antiga Grècia
### Escriptors

* Aceratos
* Acusilau d'Argos
* Adeu de Macedònia
* Agatílios d'Arcàdia
* Agesianax
* Agresfon
* Agàclitos
* Antileon
* Aristòfanes
* Eurípides
* Sòfocles

### Historiadors

* Abidè
* Acesandre
* Acestodor
* Agatòstenes
* Agroetes
* Homer
* Tucídides
* Acestòrides (escriptor)

## Antiga Roma

* Aggenus Úrbicus
* Agroecius
* Albinus (escriptor)
* Alcidames
* C. Pedo Albinòvanus
* Akhmet
* Aquil·les Tatius
* Ovidi
* Sèneca
* Virgili
* Vitruvi
* M. Actorius Naso
* Sextus Julius Africanus
* Paconius Agrippinus
# Subtribu

* Grups taxonòmics
* Domini
* Regne
* Subregne
* Branca
* Infraregne
* Superfílum / Superembrancament / Superdivisió
* Fílum / Embrancament / Divisió
* Subfílum / Subembrancament / Subdivisió
* Infrafílum
* Microfílum
* Nanofílum
* Superclasse
* Classe
* Subclasse
* Infraclasse
* Parvclasse
* Superlegió
* Legió
* Sublegió
* Infralegió
* Supercohort
* Cohort
* Subcohort
* Infracohort
* Magnordre
* Superordre
* Grandordre
* Mirordre
* Ordre
* Subordre
* Infraordre
* Parvordre
* Superfamília
* Grup
* Família
* Subfamília
* Infrafamília
* Supertribu
* Tribu
* Subtribu
* Infratribu
* Gènere
* Secció
* Subsecció
* Sèrie
* Espècie
* Subespècie
* Varietat
* Soca
* Forma Specialis
En biologia, la subtribu és la unitat sistemàtica entre la tribu i el gènere. Aquest nivell de classificació nasqué per agrupar els gèneres d'una tribu concreta. Infratribu és un nivell taxonòmic més baix, per sota de la subtribu.
Nivells de classificació (de general a concret):
* Subfamília
* Supertribu
* Tribu
* Subtribu
* Gènere
* Secció
# Ives

«Ives» té aquests significats:
* Biografies:
** Ives I de Belleme (mort entre 1005 i 1012) fou el primer senyor conegut de Bellême, possible fill de Fulc de Carbonnais. Segons
** Ives II de Bellême, bisbe de Sées (abans de 1035 - mort vers 1071) i senyor de Bellême i possible d'Alençon, sota Guillem el Conqueridor,
** Burl Ives (1909, Hunt, Illinois – 1995, Anacortes, Estat de Washington), actor i cantant de cançons tradicionals estatunidenc
** Charles Ives (Danbury, Connecticut, 1874 - Nova York, 1954), compositor nord-americà
** Simon Ives (1600 – Londres, 1662), compositor anglès del Barroc
* Toponímia:
** Ives Estates, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
** Saint Ives o St Ives, ciutat costanera del districte de Penwith
# Cruzeño

El cruzeño (també conegut com a isleño o chumash illenc) era una llengua de la família de les llengües chumash parlada a les illes septentrionals de les Illes Santa Bàrbara, al Sud de Califòrnia. Mostra evidències de barreja entre un nucli del llenguatge chumashan com el barbareño o el ventureño i una llengua indígena de les Illes del Canal. Aquest últim era parlat presumiblement a les illes des del final de l'última edat de gel quan foren separats de la terra ferma; el chumash s'hauria introduït en el primer mil·lenni després de la introducció de les canoes de taules al continent. L'evidència del substrat de la llengua és retingut en una fonologia notablement no chumash i en paraules no chumash bàsiques com els d'aigua i casa.

## Referències

* ↑ Golla, Victor. (2011). California Indian Languages. Berkeley: University of California Press. ISBN 978-0-5202-6667-4

## Bibliografia

* Heizer R. F., ed. 1952. California Indian linguistic records: The Mission Indian vocabularies of Alphonse Pinart. University of California Anthropological Records 15:1-84.
* Heizer R. F., ed. 1952. California Indian linguistic records: The Mission Indian vocabularies of H.W. Henshaw. University of California Anthropological Records 15:85-202.

## Enllaços externs

* Island Chumash al Survey of California and Other Indian Languages
* Island Chumash Arxivat 2013-04-25 a Wayback Machine. al California Language Archive
* OLAC resources in and about the Cruzeño language
# Cristòfol Lledó

Cristòfol Lledó (Barcelona, 1632 – 1692) fou conseller en cap del Consell de Cent de la Ciutat durant tres mandats: el 1678, el 1683 i el 1687. Cristòfol Lledó provenia d'una família de mercaders de Barcelona. Malgrat això, va anar escalant posició social en accedir a la carrera militar i participar en els permanents conflictes bèl·lics de la segona meitat del segle xvii. El 1643 va participar en l'ajuda a Girona enviada per la ciutat de Barcelona i hi ascendí a capità d'infanteria. El seu darrer ascens va ésser al càrrec de mestre del camp d'infanteria amb plaça al costat del capità general.
El 1678 fou elegit conseller en cap de Barcelona per primer cop, dirigint la defensa de la ciutat contra els vaixells de guerra francesos que l'atacaren. Tornà a ser escollit el 1683.
El seu tercer mandat, el 1687, va coincidir amb l'esclat de la Revolta dels Barretines, en la que va fer costat al virrei Leganés, a diferència de la Generalitat que va prendre partit pels pagesos.

## Referències

* ↑ Eduard Puig Bordera, «La revolta dels Barretines i les institucions catalanes, 1687-1689» Arxivat 2013-12-05 a Wayback Machine., XI Congrés d'Història de Barcelona – La ciutat en xarxa, Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, Institut de Cultura, Ajuntament de Barcelona, 1-3 de desembre de 2009
# Cuchilla de Haedo

La Cuchilla de Haedo és una serralada que travessa l'extrem septentrional de l'Uruguai d'est a oest. Travessa els departaments de Tacuarembó, Salto, Rivera i Paysandú.
Haedo separa els afluents del Río Negro d'aquells del riu Uruguai. El Cerro Batoví, a Tacuarembó, és un punt important de la serralada. Entre els rius i cursos fluvials més destacats d'Haedo són el riu Daymán i l'Arapey, tots dos al departament de Salto.

## Pics importants

* Cerro Batoví (224 m)
* Cerro Bonito (351 m)
* Cerro Cementerio (255 m
* Cerro de los Chivos (284 m)
* Cerro del Medio (221 m)
* Cerro Lunarejo (332 m)
* Cerro Miriñaque (282 m)

## Vegeu també

* Punts extrems de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Geogràfica de l'Uruguai (castellà)

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Geogràfica de l'Uruguai (castellà)
* Cerro Bonito a Peakbagger.com (anglès)
# Cèl·lula dendrítica fol·licular

Les cèl·lules dendrítiques fol·liculars (FDC) es troben als fol·licles limfàtics dels òrgans limfoides secundaris i òrgans limfoides terciaris. Probablement no són d'origen hematopoètic, tot i el seu aspecte similar a les cèl·lules dendrítiques pròpiament dites, que és degut als seus processos dendrítics filiformes. El seu origen és estromal i mesenquimàtic. El terme FDC fou encunyat per distingir-les d'altres cèl·lules estromals situades als fol·licles de limfòcits B, les cèl·lules fibroblàstiques reticulars. Capturen complexos immunitaris i contribueixen a la maduració de limfòcits B mitjançant la presentació d'antigen, que implica un canvi de classe.

## Bibliografia

* Abbas A., Lichtman A.. Inmunología celular y molecular. Elsevier España S.A. - Madrid, España., 2004. ISBN 84-8174-710-6.

## Referències

* ↑ Liu Y, Grouard G, de Bouteiller O, Banchereau J «Follicular dendritic cells and germinal centers». Int Rev Cytol, 166, 1996, pàg. 139–79. DOI: 10.1016/S0074-7696(08)62508-5. PMID: 8881775.
* ↑ van Nierop K, de Groot C «Human follicular dendritic cells: function, origin and development». Semin. Immunol., 14, 4, 2002, pàg. 251–7. DOI: 10.1016/S1044-5323(02)00057-X. PMID: 12163300.
# Dag Erik Pedersen

Dag Erik Pedersen (Skien, 6 de juny de 1959 - Helgeroa, 3 de juny de 2024) va ser un ciclista noruec que fou professional del 1982 al 1991. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Giro d'Itàlia, dues el 1984 i una el 1986, i el Campionat nacional en ruta de 1992.
El 1981 va donar positiu en efedrina a la Milk Race i fou sancionat durant un mes. El 1994 va passar 24 dies a la presó per excés de velocitat.

## Palmarès

* 1977
** Campió de Noruega en ruta junior
** Campió de Noruega en contrarellotge junior
* 1978
** Campió d'Escandinàvia de contrarellotge per equips amateur
* 1979
** 1r al Gran Premi Ringerike
* 1981
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
** 1r al Gran Premi Ringerike
** Vencedor d'una etapa de la Milk Race
* 1982
** 1r al Giro del Laci
* 1983
** 1r a la Volta a Escandinàvia
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sardenya
* 1984
** 1r a la Volta a Noruega i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes del Giro d'Itàlia
* 1986
** 1r al Gran Premi Jessheim
** 1r al Gran Premi Olav Thon
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1987
** 1r al Gran Premi Olav Thon
* 1989
** 1r a la Volta a Noruega i vencedor de 2 etapes
** 1r al Gran Premi Roserittet DNV
* 1990
** 1r al Gran Premi Ringerike i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Noruega
* 1991
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Suècia
** 1r a la Volta a Noruega i vencedor d'una etapa
* 1992
** Campió de Noruega en ruta
** Campió de Noruega en contrarellotge per equips

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1984. 10è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1985. Abandona (10a etapa)
* 1986. Abandona (21a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1987. 59è de la classificació general
* 1988. Abandona (5a etapa)
* 1990. Abandona (4a etapa)

## Referències

* ↑ «PEDERSEN Dag Erik». [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Bø, Emma; Pettersen, Jørn; Medby, Marius. «Dag Erik Pedersen (64) er død» (en noruec), 04-06-2024. [Consulta: 4 juny 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Dag-Erik PEDERSEN» (en italià). [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Slik svarer eks-syklistene på dopingspørsmål» (en noruec bokmål), 01-10-2010. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Enger, Thomas «Stjernene det lukter svidd av» (en noruec). Nettavisen [Consulta: 20 agost 2009].

## Enllaços externs

* Fitxa de Dag Erik Pedersen a sitiodeciclismo.net
# Cummins

Cummins és un constructor estatunidenc de motors dièsel i de gas natural amb seu a Columbus, Indiana que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Cummins va competir al campionat del món de la Fórmula 1 a una sola temporada, la de l'any 1950.
Va disputar només la cursa del Gran Premi d'Indianapolis 500, no competint a cap més prova del campionat del món de la F1.

## Resultats a la F1

| Temporada | Pilot | G. Sortida | Classificació | Punts | Retirada | Resultats |
| 1950 | Jimmy Jackson | 32 | 29 | | Motor | Resultats |

## Palmarès a la F1

* Curses: 1
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts: 0