OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bloc Socialista Burkinès

El Bloc Socialista Burkinès (en Francès: Bloc Socialiste Burkinabè) va ser un partit polític sankarista de Burkina Faso. El BSB va ser fundat el Desembre del 1990 per Nongma Ernest Ouédraogo. Ouédraogo va esdevenir el secretari general del BSB. Ouédraogo havia estat alliberat de la presó l'any previ. Havia servit com a Ministre de Seguretat sota Sankara.
L'eslògan del BSB era Action et Victoire et Bloc.
L'agost del 1995 Ouédraogo va ser engarjolat seguint un pleit de calúmnia. Va ser alliberat cinc mesos després.
El gener del 1996 una facció es va escindir i es va ajuntar al Congrés per la Democràcia i el Progrés.
El 2000 el BSB es va fusionar amb la Convenció Panafricana Sankarista (CPS).
# Taula de Cayley

Les taules de Cayley, creades al segle xix pel matemàtic anglès Arthur Cayley, descriuen els resultats d'una operació binària entre els elements d'un conjunt finit. Descriuen, per tant, l'estructura algebraica d'un conjunt amb pocs elements, un per un. Per conveni, el primer element de l'operació és el de la fila corresponent i el segon element que s'opera es determina per columnes Així per exemple, la taula següent especifica l'operació de multiplicació ordinària amb els nombres 1 i -1.
| × | 1 | −1 |
| 1 | 1 | −1 |
| −1 | −1 | 1 |
Són útils per veure les propietats que compleix l'operació en el conjunt dels elements que es mostren. Així, seguint amb l'exemple, es veu que l'operació és commutativa, té element neutre (l'1) i cada un és el seu propi invers (en altres paraules, és la taula d'un grup de dos elements).

## Referències

* Cayley, Arthur. "On the Theory of Groups", American Journal of Mathematics, Vol. 11, No. 2 (Jan 1889), pp. 139–157. Disponible a JSTOR.
# Bernadette Perrin-Riou

Bernadette Perrin-Riou (Ardecha, 1 d'agost de 1955) és una matemàtica francesa.

## Trajectòria

Va entrar a l'Escola Normal Superior de París l'any 1974, completant el seu treball de final de carrera l'any 1977. Va ser llavors quan va rebre una beca de recerca a la Universitat Pierre i Marie Curie de París. L'any 1979, Perrin-Riou va aconseguir el títol superior de Matemàtiques per la Universitat de París-Sud i el 1983 es va doctorar a la Universitat Pierre i Marie Curie.
Es va convertir en professora ajudant l'any 1983 i va ser convidada com a professora resident durant un any a la Universitat Harvard. L'any 1987 es va convertir en professora titular a la Universitat de París, París 6. El 1994 es va traslladar com a professora titular a la Universitat de París-Sud a Orsay.
La recerca de Perrin-Riou és en teoria de nombres, especialitzada en les funcions p-ádiques.
Va ser guardonada l'any 1999 amb el Premi Satter de Matemàtiques.

## Bibliografia

* Charlene Morrow and Teri Peri (eds), Notable Women in Mathematics, Greenwood Press, 1998, pàg. 161–164.

## Referències

* ↑ «Bernadette Perrin-Riou». www.agnesscott.edu. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Perrin-Riou biography». www-history.mcs.st-and.ac.uk. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «zbMATH - the first resource for mathematics». zbmath.org. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Bernadette Perrin-Riou, matemática | Efemérides». Mujeres con ciencia, 01-08-2014. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ Perrin-Riou, Bernadette «Représentations 𝑝-adiques et normes universelles I. Le cas cristallin». Journal of the American Mathematical Society, 13, 3, 2000, pàg. 533–551. DOI: 10.1090/S0894-0347-00-00329-5. ISSN: 0894-0347 [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «1999 Satter Prize». American Mathematical Society, 01-04-1999. [Consulta: 3 agost 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina de Bernadette Perrin-Riou en el Departament de Matemàtica d'Orsay.
# Biblioteca Josep Soler Vidal

La Biblioteca Josep Soler Vidal és una biblioteca pública del municipi de Gavà (Baix Llobregat), inaugurada l'11 d'abril de 2003, que forma part que forma part de la Xarxa de Biblioteques Municipals de la Diputació de Barcelona. Rep el nom de l'activista i polític català Josep Soler i Vidal, fill adoptiu del municipi el 1988 i Creu de Sant Jordi el mateix any pel seu compromís amb la cultura i les llibertats.
Està ubicada en un complex unitari de 12.000 m² dissenyat junts amb l'edifici de l'Ajuntament, dels quals n'ocupa 3.150 m². D'estil avantguardista, combina materials com l'obra vista, el formigó, el vidre i el mirall i juga amb diferents plans i alçades. És obra dels arquitectes Albert Viaplana (1933-2014) i son fill David Viaplana. Va ser erigit entre els anys 2000 i 2003.
Més enllà d'activitats vinculades al préstec i consulta de tota mena de suports bibliogràfics, la biblioteca també acull i desenvolupa altres funcions socials com ara la creació de clubs de lectura per a joves d'entre 12 i 16 anys, l'obertura d'aules d'estudi nocturn durant el període de màxima concurrència d'exàmens, les maratons destinades a extraure i recollir donacions de sang o l'adaptació de la biblioteca com a refugi climàtic per tal de donar resposta a les onades de calor.

## Referències

* 1 2 «Brillant inauguració del Projecte 2000». VilaWeb, 09-04-2003 [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ «Ajuntament - Gavà -». Pobles de Catalunya. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Ajuntament de Gavà». Agència Catalana de Turisme. Arxivat de l'original el 2022-08-16. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Va fer el projecte de l'Ajuntament i la Biblioteca». El Bruguers, 17-05-2014. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Ajuntament de Gavà i Biblioteca Josep Soler Vidal (2000-2003)». ArquitecturaCatalana.cat. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Les biblioteques de Gavà preparen un nou club de lectura per a joves». El Periódico, 21-12-2021 [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «S'obren de nou les aules nocturnes a la Biblioteca Josep Soler Vidal». GavàCiutat.cat. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «La Biblioteca Josep Soler Vidal de Gavà acull una Marató de Donació de Sang» (en castellà). El Llobregat, 23-07-2014 [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Gavà converteix la Biblioteca Josep Soler Vidal i el Casal El Centre en refugi climàtic». Gavà.info, 11-08-2021. [Consulta: 16 agost 2022].

## Bibliografia

* Fotos i planols de l'edifici: «Biblioteca Josep Soler Vidal» (pdf). Xarxa de Biblioteques Municipals. Diputació de Barcelona. Arxivat de l'original el 2022-08-16. [Consulta: 16 agost 2022].
# Blahová

Blahová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La vila fou fundada el 1951.
# Blai Mallarach i Güell

Blai Mallarach i Güell (Olot, 21 d'agost de 1987) és un jugador de waterpolo català.
Format al Club Natació Olot, el 2003, amb setze anys, es va traslladar Club Natació Barcelona. Allí va guanyar dos campionats nacionals, una Copa del Rei i una Copa LEN.
L'estiu del 2011 es va traslladar a Croàcia on juga una temporada al en el Mladost de Zagreb, i en la qual guanya la copa croata. El 2012 marxà a l'Olimpiakós grec amb qui va guanyar tres campionats nacionals i tres copes gregues, en tres temporades.
La temporada 2016-17 fitxà pel Club Natació Atlètic-Barceloneta, aconseguint la Supercopa (2016, 2017, 2018, 2019), la Copa Catalunya (2016, 2017, 2018, 2019), la Copa del Rei (2017, 2018, 2019, 2020) i la Lliga (2017, 2018, 2019, 2020).
Amb la selecció espanyola, ha aconseguit dos medalles d'argent als Jocs Mediterranis de 2009 i als de 2013, dos de plata (2018, 2019) i una de bronze (2006) als Campionats d'Europa, una d'argent a la Lliga mundial (2012), una de bronze a la Copa del Món (2010) i dos d'argent als Campionats del Món (2009, 2019). També ha obtingut el diploma olímpic en els Jocs Olímpics de Londres (2012) i de Rio de Janeiro (2016).

## Referències

* ↑ «Blai Mallarach i Güell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Verdaguer, Marc «D'Olot als Jocs de Londres passant per la Lliga Adriàtica». emporda.info, 24-04-2012 [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ López Jordà, Toni «Barcelona-Atenas, ida y vuelta». lavanguardia.com, 29-09-2016 [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Benvingut Blai Mallarach». cnab.cat. [Consulta: 21 gener 2021].
# Blai Manté i Majó

Blai Manté i Majó (Mataró, 1972) és un periodista i escriptor català.
Nascut a Mataró l'any 1972, estudià Periodisme i Història moderna. Ha treballat per a la premsa escrita així com a guionista per a un programa infantil i un de música. També ha col·laborat a l'emissora Clap FM, al fanzine La Col. Paral·lelament ha escrit dos llibres, un sobre malalties cròniques i un altre sobre el Front d'Alliberament Català (FAC).
Amb l'obra El que portem a dins, la seva primera novel·la, publicada finalment amb el títol Canteu, canteu, ninetes (Brau Edicions, 2019), amb un estil qualificat com a realisme de proximitat i de caràcter semibiogràfic, on parla de sentiments universals tractats a través de la ficció i de l'humor, guanyà el II Premi Empordà de novel·la 2019.

## Obres

* Les malalties invisibles
* Front d'Alliberament de Catalunya. Sabotatges per la independència (2009)
* Canteu, canteu, ninetes (2019)

## Referències

* ↑ Front d'Alliberament de Catalunya. Sabotatges per la independència. Barcelona: Editorial Base, 2009, p. 301. ISBN 978-84-92437-27-6.
* ↑ Ramentol, Irene «L'historiador Blai Manté recupera la petja del Front d'Alliberament Català». El Punt, 11-01-2010, pàg. 45.
* ↑ «Blai Manté guanya el II Premi Empordà de Novel·la». Diari de Girona, 23-04-2019 [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Blai Manté, una vida entre lletres». Tot Mataró, 04-10-2019 [Consulta: 22 juny 2022].
# Terezovka

Terezovka - Терезовка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 121 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Teòfanes I

Teòfanes I Cariques (en grec Θεοφάνης Α' Καρύκης) va ser patriarca de Constantinoble els anys 1596 i 1597.
Nascut a Atenes formava part de la històrica família dels Cariques. Va ser logoteta de la Gran Església i metropolità de Filipòpolis l'any 1585. El 1593 va ser metropolità d'Atenes, abans de ser elegit patriarca.
Va ser nomenat custodi del tron ecumènic quan va morir Gabriel I el 1596, i a finals d'any va ser nomenat patriarca, càrrec que va ocupar fins al 26 de març de 1597 quan va morir de sobte al temple. Va compondre molts himnes eclesiàstics, i segurament havia estat professor de música.

## Referències

* ↑ «Θεοφάνης Α'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Teòdul

«Teòdul» té aquests significats:
* Coll de Sant Teòdul, un coll d'alta muntanya a la zona est dels Alps Penins,
* Teòdul del Valais(segle IV), primer bisbe d'Octodurus (Martigny) a Suïssa, sant de l'Església catòlica i sant patró del cantó del Valais, celebrat el 16 d'agost
* Teòdul de Palestina, († 309), màrtir amb Sant Julià de Cesarea a Cesarea de Palestina; celebrat el 17 de febrer.
* Teòdul de Constantinoble (segle IV), prefecte de Constantinoble, asceta a Efes, enfilat al damunt d'una columna; celebrat localment el 3 de desembre.

## Referències

* ↑ Jean-Baptiste Glaire. Dictionnaire universel des sciences ecclésiastiques Librairie Poussièlgue Frères, Paris, 1868 p.2266
* ↑ nominis.cef.fr : Saint Théodule.
# The Razor's Edge

The Razor's Edge és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Edmund Goulding, estrenada el 1946. És una adaptació de la novel·la de Somerset Maugham escrita el 1944, que aborda temes poc corrents en la literatura de l'època, com el misticisme oriental, i es desmarca dels seus contemporanis evocant de vegades la sexualitat de manera directa, però sense vulgaritat, conservant el seu habitual llenguatge constant.

## Argument

The Razor's Edge posa en escena els amors i el destí de dos joves rics americans, Larry i Isabela. Encara que enamorats l'un de l'altre, se separen joves basant-se en les aspiracions metafísiques insaciables de Larry, que ha estat profundament marcat per la Primera Guerra mundial, on ha participat com a pilot de caça. L'autor, d'altra banda narrador del llibre, conta les seves històries comunes i personals, des del punt de vista d'un observador lúcid, benèvol i individual. L'altre personatge central del llibre, Elliot, amic del narrador i oncle d'Isabela, és un ric americà esnob (bé que lligat a la seva família) que passa el temps en els cercles mundans de París i Londres.

## Repartiment

* Tyrone Power: Larry Darrell
* Gene Tierney: Isabel Bradley
* John Payne: Gray Maturin
* Anne Baxter: Sophie Nelson Macdonald
* Clifton Webb: Elliott Templeton
* Herbert Marshall: W. Somerset Maugham
* Lucile Watson: Louisa Bradley
* Frank Latimore: Bob Macdonald
* Elsa Lanchester: Miss Keith, secretària de la Príncesa
* Fritz Kortner: Kosti
* Henri Letondal: inspector de policia
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* John Davidson: banquer
* Jean De Briac: advocat
* Maurice Marsac: maitre de l'hotel

## Premis i nominacions
### Premis

* 1947: Oscar a la millor actriu secundària per Anne Baxter
* 1947: Globus d'Or al millor actor secundari per Clifton Webb
* 1947: Globus d'Or al millor actor secundari per Clifton Webb

### Nominacions

* 1947: Oscar a la millor pel·lícula
* 1947: Oscar al millor actor secundari per Clifton Webb
* 1947: Oscar a la millor direcció artística per Richard Day, Nathan Juran, Thomas Little i Paul S. Fox

## Referències

* 1 2 3 4 «The Razor's Edge» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «The Razor's Edge». imdb.
# The Ranchman's Debt of Honor

The Ranchman's Debt of Honor és una pel·lícula muda estatunidenca del gènere western de 1911. La pel·lícula va ser dirigida per Gaston Méliès, produïda per la Star Film Company i distribuïda per la General Film Company.

## Repartimentn

* Henry Stanley: Pete
* Mildred Bracken: Mary Hawley
* Francis Ford :

## Referències

* ↑ The Ranchman's Debt of Honor a silentera.com
# Billekanal

El Billekanal o canal del Bil·le és un canal navegable al barri de Rothenburgsort al port d'Hamburg que connecta els canals de Tiefstack i de Billbrook amb el Bille a l'estat d'Hamburg.
El canal va excavar-se al segle xix per desguassar el terra molt humit. La terra excavada va utilitzar-se per a alçar les ribes i urbanitzar la zona. El canal és navegable, però la navegació comercial va minvar des del 1990. Tot i trobar-se al mig d'un polígon industrial, poca fàbriques encara l'utilitzen per al transport de mercaderies o primeres matèries. El 1943, després de l'operació Gomorra tota la zona acabà sent un llarg camp de runam. Després de la guerra, es pensava de transformar-la en un polígon industrial i un port per a la navegació interior, del qual el Billekanal i el Bullenhuser Kanal serien els eixos principals.
* Encreuament de tres canals: el de Tiefstack, el de Billbrook i el Billekanal. Al segon pla es veu el pont Liebigbrücke i el riu Bille
* El pont al carrer Großmannstraße en direcció nord
* El mateix pont, al segon pla es veu la torre de les telecomunicacions o torre Heinrich Hertz al centre de la ciutat

## Connecta amb

* Canal de Tiefstack
* Canal de Billbrook
* Bille

## Referències i Bibliografia

* ↑ Verordnung zur Bestimmung der schiffbaren Gewässer, Hamburg, 5 de maig de 1987, (traducció: Decret de les vies navegables d'Hamburg)
* ↑ Hamburgisches Wassergesetz (HWaG) , Hamburg, 14 de desembre de 2007 (traducció: Llei de l'estat d'Hamburg sobre les aigües de superfície)
* ↑ Daniel Tilgner (redacció), Hamburg von Altona bis Zollenspiecker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt, Hamburg, Hoffmann & Campe, 2002, pàgina 883, ISBN 3-455-11333-8
# Eduardo Alonso Álvarez

Eduardo Alonso Álvarez, també conegut com a Edu Alonso (Bilbao, 3 de maig de 1974) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Sorgit del planter de l'Athletic Club, Edu Alonso va ser un dels jugadors més rellevants de l'Athletic B a la primera meitat de la dècada dels 90, sent titular entre la 92/93 i la 95/96. Finalment, per la temporada 96/97 puja al primer equip, però tan sols disputa 8 partits abans d'acabar la temporada a la SD Eibar.
L'estiu de 1997 marxa a la UD Salamanca, amb qui serà titular. Després d'un breu retorn a l'Athletic (99/00), per la temporada 00/01 recala a la UD Las Palmas, amb qui també forma part de l'onze inicial a les dues temporades que hi milita amb els canaris.
Quan Las Palmas va descendir a Segona Divisió, el migcampista basc marxa al Deportivo Alavés. Hi va romandre sis anys, fins a la seua retirada el 2008, i en tot aquest temps va ser una peça clau dels vitorians, tant en Primera com a Segona Divisió i en competicions europees.
En total, Edu Alonso ha acumulat 439 partits i 16 gols entre Primera i Segona Divisió.

## Selecció

Ha estat internacional amb la selecció de futbol del País Basc.

## Referències

* ↑ «Edu Alonso» (en castellà). Athletic Club. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ Ruiz de Esquide, F. ««Era el momento de dejarlo»» (en castellà). El Correo, 13-09-2008. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Sarriegi y Edu Alonso, últimos alavesistas con la selección vasca» (en castellà). El Correo, 24-12-2014. [Consulta: 13 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Edu Alonso
# Jordi Anguera

Jordi Anguera és el nom dels següents personatges:
* Jordi Anguera i Cailà (Reus, 1840 - Barcelona, 1919) metge català, pare d'Oriol Anguera de Sojo i marit de Maria del Carme de Sojo i Ballester.
* Jordi Anguera i Iglésies (Barcelona, 1924 - París, 1967) metge, biòleg i investigador català.
# Takashi Fukunishi

Takashi Fukunishi (Niihama, Prefectura d'Ehime, Japó, 1 de setembre de 1976) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Takashi Fukunishi va disputar 64 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# FTO

FTO té els següents significats:
* Organització Terrorista Estrangera (del seu nom en anglès Foreign Terrorist Organization), organització considerada com a terrorista per la llista d'Organitzacions Terroristes Estrangeres del Departament d'Estat dels EUA
* Gen FTO (de l'acrònim en anglès Fat mass and obesity-associated), gen relacionat amb l'obesitat
# George P. Smith

George Pieczenik Smith (10 març 1941, Norwalk, Connecticut, EUA) és un bioquímic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química de 2018.
Es graduà el 1963 en biologia al Haverford College, Filadèlfia, Pennsilvània. Es doctorà el 1970 en microbiologia i immunologia a la Universitat Harvard, essent Edgar Haber el seu director de tesi. Realitzà una estada postdoctoral (1970-75) a la Universitat de Wiscosin amb Oliver Smithies, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia el 2007. Des del 1975 fins a l'actualitat és professor de la Universitat de Missouri.
Smith ideà el 1985 un mètode per modificar els bacteriòfags i utilitzar-los com llibreries de gens que els científics poguessin consultar fàcilment. Smith alterà el genoma d'aquests virus perquè en la seva coberta se situés una proteïna d'interès, que després es pogués pescar fàcilment per la seva estructura utilitzant anticossos, que actuen com hams selectius. Gràcies a la tècnica de Smith, entre una barreja de milions de bacteriòfags diferents es poden extreure únicament els que contenen un gen en concret.

## Referències

* ↑ «Tropical and Molecular Parasitology Seminar Series» (en anglès). Washington University School of Medicine. [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ Smith, G. P. «Filamentous fusion phage: novel expression vectors that display cloned antigens on the virion surface». Science (New York, N.Y.), 228, 4705, 14-06-1985, pàg. 1315–1317. ISSN: 0036-8075. PMID: 4001944.
* ↑ «Nobel Química: La creación de nuevas proteínas mediante principios de la evolución ganador del premio». La Vanguardia.
# Simon de Cordes

Simon de Cordes (Anvers - isla Mocha, 11 de novembre de 1599) va ser un comerciant i explorador neerlandès que després de la mort de l'almirall Jacob Mahu, es va convertir en líder d'una expedició que tenia com a objectiu arribar a les Índies.
La missió original de la flota era navegar per la costa oest de Sud-amèrica, on vendrien la seva càrrega a canvi de plata, or o perles i dirigir-se al Japó només si la primera missió fracassava. En aquest cas, se suposava que havien d'obtenir plata al Japó i comprar espècies a les Moluques, abans de tornar a Europa al voltant del cap de Bona Esperança. El seu objectiu era navegar a través de l'estret de Magallanes per arribar al seu destí, cosa que va espantar a molts mariners a causa de les dures condicions meteorològiques. La primera gran expedició a Amèrica del Sud va ser organitzada per una empresa, la Magelhaen Company. Va organitzar dues flotes de cinc i quatre vaixells amb 750 mariners i soldats. Va resultar un desastre total, ja que el 80% dels homes van morir durant el viatge i els inversors no van obtenir cap benefici, però fou la primera flota neerlandesa que va aconseguir passar l'estret de Magallanes.
No existeix un relat complet del viatge, però es poden obtenir detalls d'un diari no oficial que guarda Potgieter, un cirurgià, cartes de William Adams (pilot) i dels fets recollits per l'esquadra d'Olivier van Noort.

## Referències

* ↑ DE REIS VAN MAHU EN DE CORDES DOOR DE STRAAT VAN MAGALHAES NAAR ZUID-AMERIKA EN JAPAN 1598—1600., p. 105-113
* ↑ Amsterdam City Archives, NA 5057-93, f. 89-92, not. J.F. Bruijningh; transcription R. Koopman, Zaandam
* ↑ DE REIS VAN MAHU EN DE CORDES DOOR DE STRAAT VAN MAGALHAES NAAR ZUID-AMERIKA EN JAPAN 1598—1600., p. 124
* ↑ Hendrik Doeff, Recollections of Japan, orig. Herinneringen uit Japan, 1833.
* ↑ DE REIS VAN MAHU EN DE CORDES DOOR DE STRAAT VAN MAGALHAES NAAR ZUID-AMERIKA EN JAPAN 1598—1600, p. 23-24
* ↑ «Discoverers Web: Mahu and Cordes», 01-09-2012. Arxivat de l'original el 2012-09-01. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Cambridge Geographical Series By Bertram-Hughes Farmer, p. 51

## Enllaços externs

* Uchiyama
# Malonil-CoA

Malonil-CoA és un coenzim A derivat de l'àcid malònic.

## Funcions

Té una funció crítica en l'elongació de cadenes en la biosíntesi dels àcids grassos i dels policètids. També actua en el transport de l'alfa-cetoglutarat a través de la membrana mitocondrial cap a la matriu mitocondrial.

### Biosíntesi dels àcids grassos

Proveeix els àcids grassos d'unitats de dos carbonis que causen l'elongació de la cadena.
El malonil CoA es forma a partir de la carboxilació de l'Acetil CoA, gràcies a l'enzim acetil CoA carboxilasa. Una molècula d'acetil CoA s'uneix a una molècula de bicarbonat, agafant energia en forma d'ATP.
El malonil-CoA és utilitzat pel malonyl CoA transacilasa (MCAT), que transfereix malonat del malonil CoA al tiol terminal de la holo-proteïna transportadora d'acil (ACP).

### Biosíntesi dels policètids

El MCAT també està involucrat en la producció de policètids en bateris. Amb l'ajuda del ACP, el PKS (sintasa policètica) i un factor heterodímer de llargada de cadena, constitueix els policètids de tipus II.

### Regulació

El malonil CoA és una molècula reguladora en la biosíntesi d'àcids grassos, inhibeix certes reaccions de la beta-oxidació dels àcids grassos. També inhibeix l'associació entra àcids grassos i carnitina regulant l'enzim carnitina aciltransferasa.

## Vegeu també

* Malonil-CoA descarboxilasa

## Referències

* ↑ Nelson D, Cox M (2008) Lehninger principles of biochemistry. 5th Ed: p. 806

## Enllaços externs

* Hope for new way to beat obesity