OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wellsville (Missouri)

Wellsville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wellsville tenia 1.423 habitants, 533 habitatges, i 346 famílies. La densitat de població era de 386,9 habitants per km².
Dels 533 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.260 $ i la renda mediana per família de 32.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era d'11.817 $. Entorn del 14,8% de les famílies i el 20,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Wellston (Ohio)

Wellston és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 6.078 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wellston tenia 6.078 habitants, 2.359 habitatges, i 1.644 famílies. La densitat de població era de 336,7 habitants per km².
Dels 2.359 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.021 $ i la renda mediana per família de 34.488 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.514 $ mentre que les dones 20.967 $. La renda per capita de la població era de 13.476 $. Aproximadament el 15,8% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wellston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wellston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Joan Moles i Ormella

Joan Moles i Ormella (Gràcia, Barcelona, 1871 - Mèxic, 1945) fou un advocat i polític català.

## Biografia

Fill de Pere Moles i Alrich de la Seu d'Urgell, i de Maria Ormella i Figuerola de Balaguer. Va ser el primer fill dels cinc que van tenir. Era germà d'Enric Moles i Ormella, químic expert en la determinació de pesos atòmics.
Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona el 1895. Milità successivament en la Unió Republicana, el Centre Nacionalista Republicà i de la Unió Federal Nacionalista Republicana, fou regidor de l'ajuntament de Barcelona el 1901 i diputat independent per la Solidaritat Catalana pel districte de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1907 i 1910 i senador el 1913. Després fou degà del Col·legi d'Advocats de Barcelona, marmessor de Jacint Verdaguer, i novament diputat a les eleccions de 1918 i 1919. També col·laborà al diari la Publicitat
Durant la dictadura de Primo de Rivera va fer oposició des del seu bufet, defensant en judici als implicats en el complot de Garraf i els intents de confiscació del patrimoni familiar de Francesc Macià. Durant la Segona República Espanyola fou nomenat governador civil de Barcelona (1932), alt comissari d'Espanya al Marroc (1933), president de la Generalitat (del 17 de febrer al 4 de març de 1936), governador general de Catalunya i Ministre de Governació del 13 de maig al 18 de juliol de 1936 en el govern de Santiago Casares Quiroga. En acabar la guerra civil espanyola es va exiliar a Illa (Rosselló) i després a Mèxic, on hi va publicar un estudi sobre Mossèn Cinto.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg MNAC). ISBN 84-8043-009-5.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.

## Enllaços externs

* «Joan Moles i Ormella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Biografia a la pàgina web Memòria Esquerra Arxivat 2018-03-20 a Wayback Machine.
# Zafarabad

Zafarabad és una ciutat del districte de Jaunpur, a la divisió de Varanasi a l'estat d'Uttar Pradesh. Està situada a la riba dreta del Gumti a uns 7 km al sud-est de Jaunpur (ciutat) amb una població el 1901 de 3.618.
La ciutat segons la tradició era coneguda com a Manaich i tenia dos forts: Asni i Ratagarh. Manaich podria ser identificada amb la Manaj o Munj dels historiadors musulmans que fou assaltada per Mahmud de Ghazni el 1019. Durant els 170 anys següents fou part del regne de Kanauj, i el 1194 va caure en mans dels musulmans gúrides. Jai Chand hauria enviat el seu tresor a Asni per seguretat i fou en aquesta ciutat on els musulmans van rebre la submissió dels prínceps hindús. El 1321 Ghiyath-ad-Din Tughluq (1320-1325) va enviar el seu fill Zafar amb un exèrcit per reprimir una revolta dels rajputs i la tradició diu que en lloc de lluita es va muntar un debat sobre els mèrits de l'hinduisme i de l'islam i els caps rajputs van acabar convertint-se als islam. Zafar Khan va assolir el govern i va canviar el nom de la ciutat a Zafarabad. El 1359 Firuz Xah Tughluq (1351-1388) va passar per la ciutat i va decidir fundar una nova ciutat a la vora que fou Jaunpur; llavors Zafarabad va entrar en decadència però encara conserva testimonis de la seva importància: la mesquita de Saykh Baran construïda el 1311 o 1321 damunt un temples hindú o budista, la plana dels màrtirs, una gran zona coberta de tombes de musulmans que haurien mort en els assalts als forts de la ciutat, i les ruïnes dels forts d'Asni i Ratagarh; unes altres ruïnes correspondrien al gran temple de Bijai Chand.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Zael

Zael és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 168 | 156 | 135 | 129 |
# Joc de canyes

El joc de canyes és un joc de lluita d'origen militar de gran celebració a Espanya des del segle xvi al xviii, juntament amb les festes de lluminàries en moltes de les seves places majors. Viciana ens explica a la seva crònica com Carles V jugava a València al joc de canyes amb la seva aviastra Germana de Foix. Consistia en fileres d'homes muntats a cavall (normalment nobles) tirant-se canyes com si fossin llances o dards i aturant-les amb l'escut. Es feien càrregues de combat, escapant fent cercles o semicercles en grups de fileres.

## Regles del joc amb «boleadoras»

Sent un dels jocs gauchos més antics celebrats a la República Argentina, està basat en el seu homònim a Espanya i relacionat amb la lluita simulant un combat. Segons els reglaments tradicionals d'aquest joc, el genet ha de sobrepassar la línia davantera del bàndol contrari, d'on un altre individu surt en la seva pròpia persecució i boleja simbòlicament el cavall amb boleadoras fetes d'un material inofensiu. Després de bolejar penetra dins del bàndol contrari i es queda en el seu lloc aconseguit, llavors ja es pot sortir en persecució del que ha llançat les boles, un tercer, i aquest al seu torn boleja el cavall del darrer esmentat, tot penetrant al mateix temps dins el bàndol contrari.
El joc acaba quan tots els homes d'un bàndol estan dins del lloc dels contraris abans que aquests ho hagin aconseguit.

## Vegeu també

* Canyellera
* Lluminària d'artifici
* Soldat de cuera
* Dargó

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ Rafael Martí de Viciana. Libro quarto de la Crónica de la ínclita y coronada ciudad de Valencia y de su reino. Universitat de València, 2005, p. 361–. ISBN 978-84-370-6036-1 [Consulta: 27 agost 2011].
* ↑ Ferran Cremades Arlandis. La regina de la pobla de les fembres peccadrius. Edicions 62, 1980. ISBN 978-84-297-1641-2 [Consulta: 27 agost 2011].
* ↑ Pasqual Mas i Usó. Poesia acadèmica valenciana del barroc. Edition Reichenberger, 1998, p. 168 -. ISBN 978-3-931887-20-9 [Consulta: 27 agost 2011]. (en català)
# Joc de dos

Joc de dos és el nom en català de l'obra de teatre escrita per Dario Fo i Franca Rame titulada Coppia aperta, quasi spalancata, i que van estrenar el 1983. S'hi planteja en to de sàtira una crítica a la doble moral que existeix al voltant del sexe i el matrimoni. Els censors italians la van limitar a públics majors de 18 anys quan Rame hi va incloure com a pròleg el seu monòleg La violació (inspirat en la seva pròpia violació).

## Argument

Relata la vida d'una parella "progre" que pensen que són molt liberals i oberts, però l'únic que gaudeix d'aquesta llibertat és l'home. Mostra el masclisme que es tanca a vegades fins i tot en les parelles més liberals i progressistes. És una obra plena de gags còmics i situacions delirants, que ajuden a suavitzar l'obra però no deixa de mostrar una realitat.

## Representació en castellà

L'obra es va estrenar en castellà al Teatro Bellas Artes de Madrid el 1984, interpretada per Magüi Mira i Ángel de Andrés López, sota la direcció d'Emilio Hernández.
Posteriorment es va adaptar per a televisió de la mà de José Sancho i Rosa Maria Sardà, emesa en TVE, en 2002. Aquesta actuació els va valer a Sardà i a Sancho una nominació als Premis Iris.

## Representació en català

Ha estat traduïda al català per Quim Vilar en la dècada del 1980. Fou duta a l'escenari el 15 d'abril de 1988 per la Companyia Teatral GAT al Centre Catòlic de l'Hospitalet, interpretada per Enric Majó i Carme Sansa. El 12 de setembre de 1989 se'n va fer una versió per a televisió produïda per TV3 mercè la qual Carme Sansa fou guardonada amb el TP d'Or 1989 a la millor actriu catalana.

## Referències

* ↑ «Socialiststories.org». RevSocialist. [Consulta: 24 febrer 2012].
* ↑ [Mitchell, Tony. Dario Fo: People's Court Jester (Updated and Expanded). London: Methuen, 1999. ISBN 0-413-73320-3. ]
* ↑ [Matteini, C. «Darío Fo: el dramaturgo, el juglar, el Premio Nobel», Primer Acto: Cuadernos de investigación teatral, 1997, págs. 20-28.]
* ↑ «"Pareja abierta", sátira sexual de Darío Fo». Diario de Navarra, 08-09-1986.
* ↑ Traduccions al català de Dario Fo a visat.cat
* ↑ Juego a dos. Una pareja abierta; Joc de dos. Una parella oberta
* ↑ TP de Oro (18): 1989, año de series ...
# Yermo

Yermo és un gènere monotípic de plantes herbàcies que pertany a la família de les asteràcies. La seva única espècie: Yermo xanthocephalus, és originària de Wyoming als Estats Units.
És una planta perenne que assoleix una mida de 10-30 cm d'alçada. Les tiges solitàries o en raïms, erectes. Les fulles basals i caulinars (menors distalment); peciolades, làmines palmades 3-nervades (nervis paral·lels ±), lanceolades a ovades o obovades, els marges sencers o dentats. Capitolescències discoides, (25-180) en corimbes terminals en les axil·les de les fulles distals. Els involucres cilíndrics, 3-5 mm de diàmetre amb fulles estretes persistents, en 1-2 sèries de color groc brillant, corol·les grogues. Vilanova tardanament caient, de color blanquinós, amb cerres barbades.
Yermo xanthocephalus va ser descrita per Robert D. Dorn i publicat a Madroño 38(3): 199–201, f. 1. 1991.

## Referències

* ↑ Yermo a Global Compositae
* ↑ Yermo a PlantList
* ↑ Yermo a Flora de Nord-amèrica
* ↑ «Yermo». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 28 agost 2012].

## Bibliografia

* Dorn, R. D. 1991. Yermo xanthocephalus (Asteraceae: Senecioneae): A new genus and species from Wyoming. Madroño 38: 198–201.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 2006. Magnoliophyta: Asteridae, part 7: Asteraceae, part 2. 20: i–xxii + 1-666. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, New York.
# Yerma (pel·lícula)

Yerma és una pel·lícula espanyola dirigida el 1999 per Pilar Távora Sánchez, basada en l'obra de teatre Yerma de Federico García Lorca. Fou exhibida a Hollywood amb altres pel·lícules espanyoles el març de 1999.

## Argument

Yerma desitja tenir un fill perquè ser mare encarna el seu ideal d'amor. Com que no pot, acusa el seu marit Juan de falta de passió com a causant de la seva infertilitat. Creu que podria tenir el fill que desitja amb Vïctor, però el seu sentit de casta i honra li impedeixen lliurar-se a aquest home. Yerma es rebel·la contra aquest destí injust i se n'allibera matant Juan.

## Repartiment

* Aitana Sánchez-Gijón... Yerma
* Juan Diego... Juan
* Irene Papas... Vella pagana
* Mercedes Sanz-Bernal ... María
* Jesús Cabrero ... Víctor
* María Galiana... Dolores
* Reyes Ruiz ... Filla de Dolores
* Ana Fernández ... Bugadera

## Recepció

Als premis Fotogramas de Plata 1999 Aitana Sánchez-Gijón i María Galiana foren candidates al guardó a la Millor actriu de cinema.

## Bibliografia

* Yerma, de Pilar Távora, una versión costumbrista de la tragedia lorquiana de Verónica Azcue Castillón. A: Del teatro al cine y la televisión en la segunda mitad del siglo XX, 2002, ISBN 84-7522-860-7, págs. 251-258

## Referències

* ↑ Pilar Távora llevará su película "Yerma" a Hollywood junto al mejor cine español
* ↑ Yerma a Fotogramas
* ↑ Los premios Fotogramas de Plata celebran su 50º aniversario, El País, 28 de febrer de 2000
# Yerma (pel·lícula de 1978)

Yerma és un telefilm italià del 1978 dirigit per Marco Ferreri per la Rai.

## Argument

A partir de l'obra homònima de Federico García Lorca, s'explica el drama d'una dona ansiosa per convertir-se en mare. El marit no comparteix la seva ansietat i prefereix ocupar-se d'altres coses (treball, lleure i diners). Quan ella confirma que no pot ser mare, escanyarà el seu marit. La pel·lícula parla d'un drama burgès reinterpretat en clau surrealista.

## Repartiment

* Edmonda Aldini: Yerma
* Franco Citti: Juan
* Michele Placido: Victor
* Maria Monti: La pagana
* Anna Melato: Maria
* Nerina Montagnani: Dolores
* Sarah Di Nepi: Rosario
* Valeria D’Obici: La cunyada
* Silvia Maria Martin: Silvia
* Luisa Morandini: Luisa
* Gigliola Negri: Gigliola
* Daniela Piperno: Daniela
* Anna Recchimuzzi: Anna
* Luciana Turina: Luciana
* Jemima Zeller: Jemima

## Referències

* ↑ Una maternità impossibile, Radiocorriere TV, n. 13, 1978, p. 64
* ↑ Roberto De Monticelli, Ferreri si sovrappone a Lorca, Corriere della Sera, 29 marzo 1978, p. 15

## Enllaços externs

* Yerma a raiplay.it (cal registrar-se)
* Yerma com a playlist a Youtube
# West Swanzey

West Swanzey és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Cheshire (Nou Hampshire) Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 West Swanzey tenia 1.118 habitants, 485 habitatges, i 304 famílies. La densitat de població era de 169,3 habitants per km².
Dels 485 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.194 $ i la renda mediana per família de 47.159 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.728 $ mentre que les dones 25.388 $. La renda per capita de la població era de 18.403 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Swanzey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Swanzey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yamamoto Kansuke

    En aquest nom japonès, el cognom és Yamamoto.
Yamamoto Kansuke (山 本 勘 助, 1501-1561) va ser un samurai japonès del segle xvi i un dels vint-i-quatre generals de Takeda Shingen, els quals comptaven amb la seva total confiança. Kansuke també era conegut com a Haruyuki (晴 幸). Va ser un brillant estrateg i és reconegut pel seu pla que va portar a la victòria al clan Takeda en la quarta batalla de Kawanakajima en contra de l'exèrcit d'Uesugi Kenshin.

## Referències

* ↑ «山本晴幸(山本勘助)». Arxivat de l'original el 2007-03-22. [Consulta: 2 agost 2010].
* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.*Emiya Takayuki 江宮隆之 (2006). Yamamoto Kansuke to wa nanimono ka: Shingen ni chōyō sareta riyū 山本勘助とは何者か: 信玄に重用された理由. Tokyo: Shōdensha 祥伝社.*Ueno Haruo 上野晴朗 (1985). Yamamoto Kansuke 山本勘助. Tokyo: Shin Jinbutsu Ōraisha 新人物往来社.
* Watanabe Katsumasa 渡辺勝正 (1988). Takeda gunshi Yamamoto Kansuke no nazo 武田軍師山本勘介の謎. Tokyo: Shin Jinbutsu Ōraisha 新人物往来社.

## Enllaços externs

* yamamotokansuke.com Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.(anglès)
# Yamanashi

Yamanashi (山梨市, Yamanashi-shi) és una ciutat de la prefectura de Yamanashi, al Japó.
L'any 2015 tenia una població estimada de 34.969 habitants i una densitat de població de 121 persones per km². L'àrea total de la ciutat és de 289.80 km².

## Geografia

Yamanashi està situada a la regió centra-nord de la prefectura de Yamanashi.

## Història

La vila de Yamanashi fou fundada l'1 de juliol de 1942 com a resultat de la fusió de dos llogares del districte de Higashiyamanashi. Yamanashi esdevingué ciutat l'1 de juliol de 1954. El 22 de març de 2005, Yamanashi va abosrbir el poble de Makioka i la vila de Mitomi (ambdues municipalitats del districte de Higashiyamanashi).

## Economia

L'economia de Yamanashi es basa principalment en l'horticultura, amb raïm i préssecs com a productes més notables.

## Llocs d'interés

* El «poble Heidi», parc temàtic inspirat en l'obra major Heidi de Johanna Spyri.

## Agermanament

* – Sioux City, Iowa, EUA, des del 6 de novembre de 2003
* – Xiaoshan, Hangzhou, Zhejiang, Xina, des del 14 d'octubre de 1993 (ciutat amiga)

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Heidi’s Village» (en anglès). Yamanashi Tourism. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «US-Japan Sister Cities by State» (en anglès). Asia Matters for America. East-West Center. Arxivat de l'original el 2016-06-27. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «International Exchange» (en anglès). Council of Local Authorities for International Relations (CLAIR). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Yamanashi Arxivat 2000-09-01 a Wayback Machine. (japonès)
# Jacob ben Asher

Jacob ben Asher, també conegut com el Baal HaTurim, va néixer possiblement al Sacre Imperi Romanogermànic, a la ciutat de Colònia prop de l'any 1269 i possiblement va morir a Toledo, regne de Castella, prop de l'any 1343.

## Arba Turim

El Rabí Jacob ben Asher era anomenat el Baal HaTurim, per la seva obra principal sobre la llei jueva, la Halacà, el llibre del Arba Turim. L'obra es divideix en quatre seccions, cadascuna d'elles és anomenada Tur, al·ludint a les files de joies que hi havia en el pectoral del Summe Sacerdot del Temple de Jerusalem. Va ser el tercer fill del Rabí Asher ben Jehiel (conegut com el Roix), un rabí del Sacre Imperi Romanogermànic, que va emigrar al Regne de Castella.
Al costat del seu pare, qui va ser el seu principal mestre, Jacob esmenta en el Tur al seu germà gran Jehiel, al seu germà menor Judá, i al seu oncle, el Rabí Haim. Els seus germans van ser també rabins de diferents comunitats a Espanya. El Rabí Jacob va viure sumit en la pobresa durant la major part de la seva vida, es va posar malalt, i va morir a Toledo, al Regne de Castella.

## Obra

* L'Arba Turim, també anomenat el Tur, és una de les obres més importants de la història, i tracta sobre la llei jueva.
* Sefer ha-Remazim, també anomenat Kitzur Piske ha-Roix (Constantinoble, 1575), és un resum de l'obra del seu pare, el Roix, qui fou l'autor del Piske ha-Roix, un resum del Talmud. En la seva obra, el Rabí Jacob resumeix i compila les decisions legals del seu pare, el Roix.
* Rimze Baal HaTurim (Constantinoble, 1500), l'obra és un comentari de la Torà, està impresa en virtualment totes les edicions del Pentateuc. Aquest concís comentari consisteix en unes referències místiques i simbòliques que es troben en el text masorètic de la Torà, sovint fent servir la gematria i els acrònims, així com altres paraules que es troben escampades en la Torà.
* Peruix HaTorah, és un comentari sobre el Pentateuc poc conegut. El seu contingut procedeix principalment de Nachmànides, però sense comptar amb les seves interpretacions cabalístiques i filosòfiques. El Rabí Jacob esmenta a molts altres comentaristes, entre ells cal assenyalar a: Saadia Gaon, Raixi, Joseph Dara, i Abraham ben Meir ibn Ezra.

## Referències

* ↑ Goldin, Hyman E. Hebrew Publishing Company. Kitzur Shulchan Aruch - Code of Jewish Law, Forward to the New Edition (en anglès), 1961.
* ↑ Traducció d'una biografia en hebreu a Bar Ilan CD-ROM
* ↑ «The Sephardic Community of Chios» (en anglès), 20-08-2017.
# Yan Baihu

Yan Baihu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 嚴白虎 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 严白虎 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Yán Báihǔ |
    En aquest nom xinès, el cognom és Yan.
Yan Baihu va ser un líder de bandits capaç del territori Wu durant la tardana Dinastia Han Oriental de la Xina.

## El Tigre Blanc entre els bandits

Baihu no era el nom real de Yan, sinó un malnom que se li havia donat a causa de la seva destresa física o del seu color de pell; per tant el seu nom ha de ser traduït com a "Tigre Blanc Yan".

## Referències

* ↑ "...Xu Gong va ser derrotat i va refugiar-se amb el Tigre Blanc Yan, i Zhu Zhi va prendre el càrrec de Gran Administrador..." de Crespigny, Rafe (2004) Generals of the South: the foundation and early history of the Three Kingdoms state of Wu. Canberra: Australian National University. Edició d'internet.