OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Batiste

Jordi Batiste i Triadó (Barcelona, 2 d'agost de 1948) és un compositor, baixista i cantant català. Considerat com un dels pares del pop-rock en català després de formar part d'Ia & Batiste o, anteriorment, d'Els 3 Tambors. És germà del músic i arquitecte Albert Batiste.
Ha estat integrant de múltiples formacions:
* Els 3 tambors
* Grup de Folk
* Màquina!
* Ia & Batiste
* Orquestra Plateria
* Els miralls de Dylan
* Nova
Batiste va utilitzar l'heterònim Rocky Muntanyola en diverses ocasions. La primera va ser al concert de debut de l'Orquestra Plateria, en què va compartir micròfon amb altres il·lustres heterònims: Ricardo Solfa i La Voss del Trópico. També amb aquest nom va tenir una breu trajectòria com a solista entre finals del 70 i la primera meitat de la dècada del 1980 i va substituir Jaume Sisa a les representacions de La Nit de Sant Joan de Dagoll Dagom. El 1977 participà en la tercera edició del Festival Canet Rock. Els anys 90 va tornar-se a unir amb Ia Clua per presentar dos discos més d'Ia & Batiste. A principis del segle XXI va gravar dos discs en solitari sota el seu nom real. Va realitzar el disseny gràfic i les fotografies de diverses portades de discos del segell Als 4 Vents. Una composició seva, Cançó del noi dels cabells llargs, va ser un himne entre el jovent progressista català dels anys seixanta. El 2016 va protagonitzar una petita gira en la qual interpretava cançons de les diferents bandes en què ha participat.

## Referències

* ↑ «Jordi Batiste». CCCB - Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2014. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ «Canet Rock. Els temps estan canviant». Enderrock, 224, 01-06-2014, pp. 38-47.
* ↑ Planas, Xevi. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 80. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Nou disc i espectacle a la biografia de Jordi Batiste». [Consulta: 18 desembre 2016].
# Portes Sarmàtiques

Portes Sarmàtiques (Sarmaticae portae, αἱ Σαρματικαὶ πύλαι) eren un pas estret del Caucas, també conegut com a Portes Caucàsiques (Caucasiae portae) i Portes Càspies (Caspiae portae o Claustra Caspiarum o Via Caspia). Eren l'únic pas entre el Caucas nord i Ibèria. Claudi Ptolemeu diu que hi havia un altre pas mes a l'est anomenat Portes albanes (Portae albaniae) que són el pas de l'Alazon al congost de Darial, que porten de Derbent a Bardhaa.

## Referències

* ↑ The encyclopaedia britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information, vol. 7. Cambridge: At the University Press, 1911, p. 832.
* ↑ Smith, William (ed.). «Sarmaticae portae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 desembre 2023].
# Ponto-chō

Ponto-chō (先斗町) és un barri hanamachi de Kyōto, al Japó, conegut per les seves geisha i maiko. Té moltes okiya (cases de geisha) i restaurants i cases de te tradicionals. Igual que Gion, Ponto-chō és conegut per la conservació de formes tradicionals d'arquitectura japonesa, com els inuyarai.
El seu nom Ponto-chō és un mot creuat format a partir de la paraula portuguesa ponte (pont) i la paraula japonesa -chō, que significa veïnat o carrer.
Ponto-chō com a barri està construït majoritàriament al voltant d'un carreró llarg i estret, que va des de l'avinguda Shijō-dōri fins a Sanjō-dōri, adjacent a la riba oest del riu Kamo. Es troba, per tant, a l'altra banda del riu i molt a prop de Gion, el barri hanamachi més conegut de Kyōto.
Aquest lloc també es coneix tradicionalment com el lloc on va néixer el kabuki com a forma d'art. Per això hi ha una estàtua del fundador del kabuki, Izumo no Okuni, es troba al costat oposat del riu. L'escut del districte és un corriol d'aigua estilitzat, en japonès anomenat chidori .

## Vegeu també

* Hanamachi
* Gion
* Kamishichiken
* Miyagawachō
* Shimabara
* Inuyarai

## Referències

* ↑ Dalby, L. Geisha. 3a. ed. Londres: Vintage Random House, 2000.

## Enllaços externs

* Ponto-cho Noren-kai (japonès)
* Kamogawa Odori (Teatre Pontochō Kaburenjō) Arxivat 2008-12-25 a Wayback Machine. (anglès) (japonès)
# Príncep de Viana

Príncep de Viana és el títol de l'hereu del Regne de Navarra.
Les cròniques diuen que a l'estiu de 1440 Carles d'Evreux, primer príncep de Viana i conegut popularment com a Carles de Viana, va visitar la localitat navarresa que donava nom al seu títol, com a hereu del Regne de Navarra, concedit divuit anys abans pel seu avi, el rei Carles III.
És Carles, fill de Joan II i Blanca I de Navarra, el més conegut d'aquesta nissaga pels enfrontaments amb el seu pare. Aquest, li usurpà el Regne de Navarra a la mort de Blanca, que l'havia deixat en herència a son fill. A la mort de Carles per una malaltia pulmonar (i sospita d'emmetzinament de la seva madrastra, Joana Enríquez), es produeix contra Joan II, a més, la Guerra civil catalana (1462-1472) que l'enfronta amb la Diputació del General, defensora de la causa de Carles de Viana.
Després de la conquesta del Regne de Navarra per Ferran II, a principis del segle xvi, i com a conseqüència de la unió dinàstica dels regnes hispànics en les persones dels reis Catòlics, el títol de príncep de Viana –així com el d'Astúries, Girona i d'altres- resta vinculat a l'hereu de la corona d'Espanya.
Elionor de Borbó i Ortiz, princesa d'Astúries (com a successora de la corona de Castella) i princesa de Girona (com a successora de la corona d'Aragó), és també princesa de Viana (successora del Regne de Navarra).

## Vegeu també

* Príncep de Girona.
* Duc de Montblanc.
* Comte de Cervera.
* Senyor de Balaguer.

## Referències

* ↑ Redacció «Leonor, Princesa de Asturias» (en castellà). La Vanguardia, 19-06-2014 [Consulta: 19 juny 2014].
# Príncep de Portugal

Príncep de Portugal va ser el títol de l'hereu al tron del regne de Portugal des de 1433 a 1645.
Abans de l'existència del títol, a tots els fills dels reis portuguesos se'ls anomenava indiscriminadament infants. A més, durant l'alta edat mitjana, el mot «príncep» encara s'utilitzava com sinònim de senyor d'algun territori. És des de 1433, que el nou rei, Eduard I, va decidir fer jurar el seu fill, l'infant i futur rei Alfons V, que llavors només tenia un any, com a hereu i successor atorgant-li el títol de príncep. Aquesta intitulació es va fer a semblança del que s'havia fet a altres monarquies europees com Anglaterra, França, Castella, Aragó o Navarra.
Alfons va ser el primer en utilitzar el títol com a sinònim d'hereu a la corona, i després el seguirien la resta de primogènits dels reis. El títol va continuar utilitzant-se fins a 1645, quan Joan IV va manar que s'anomenés l'hereu com príncep del Brasil i duc de Bragança. Més endavant, el 1815, es va anomenar príncep del Regne Unit de Portugal, el Brasil i l'Algarve. Amb la independència del Brasil, l'hereu passà a ser príncep reial de Portugal i l'Algarve, a més de duc de Bragança.
Des de 1734, al fill primogènit del príncep hereu se l'anomenà príncep de Beira.

## Titulars

| Nom | Període | Dinastia | Monarca |
| Alfons | 1433-1438 | Avís | Eduard I |
| Ferran | 1438-1451 | Avís | Alfons V |
| Joan | 1451 | Avís | Alfons V |
| Joana | 1452-1455 | Avís | Alfons V |
| Joan | 1455-1477 | Avís | Alfons V |
| Alfons | 1477-1477 | Avís | Alfons V |
| Joan | 1477-1481 | Avís | Alfons V |
| Alfons | 1481-1491 | Avís | Joan II |
| Manuel | 1491-1495 | Avís | Joan II |
| Miquel | 1498-1500 | Avís | Manuel I |
| Joan | 1502-1521 | Avís | Manuel I |
| Lluís | 1521-1526 | Avís | Joan III |
| Alfons | 1526-1526 | Avís | Joan III |
| Lluís | 1526-1527 | Avís | Joan III |
| Alfons | 1526-1526 | Avís | Joan III |
| Maria | 1527-1531 | Avís | Joan III |
| Manuel | 1531-1537 | Avís | Joan III |
| Felip | 1537-1539 | Avís | Joan III |
| Joan Manuel | 1539-1554 | Avís | Joan III |
| Sebastià | 1554-1557 | Avís | Joan III |
| Dídac | 1581-1582 | Habsburg | Felip I |
| Felip | 1582-1598 | Habsburg | Felip I |
| Anna | 1601-1605 | Habsburg | Felip II |
| Felip | 1605-1621 | Habsburg | Felip II |
| Baltasar Carles | 1629-1640 | Habsburg | Felip III |
| Teodosi | 1640-1645 | Bragança | Joan IV |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pereira, João Felix. História de Portugal (en portuguès). vol. 2. Lisboa: Imp. de L. C. da Cunha, 1847, p. 204.
* 1 2 3 Braga, Bernardo de. Tratado sobre a precedencia do Reino de Portugal ao Reino de Napoles (en portuguès). Porto: Typographia da Revista, 1843, p. 33.
* 1 2 Fonseca Benavides, Francisco da. Rainhas de Portugal: estudio historico con muitos documentos (en portuguès). Lisboa: Typographia Castro Irmão, 1878, p. 264.
* 1 2 Pérez de Guzmán, Juan. El principado de Asturias: bosquejo histórico-documental (en castellà). Madrid: Imprenta de Manuel G. Hernández, 1880, p. 265, 267-268.
* ↑ Nunes do Leão, Duarte. Genealogia verdadera de los reyes de Portugal (en castellà). Lisboa: Oficina de Pedro Crasbeeck, 1608, p. 78-79.
# José Cabas Galvan

José Cabas Galvan (Màlaga, 15 d'abril de 1853 - Màlaga, 14 d'abril de 1909) fou un escriptor, compositor, pedagog i organista andalús.

## Biografia

Fill d'un organista, fou el primer de la família a destacar per la seva tasca compositiva. Cabas Galvan va cursar els estudis musicals amb Eduardo Ocón. A conseqüència de la popularitat de la sarsuela es va sentir atret per aquest gènere musical, aconseguint el seu primer èxit amb La cieguecita, estrenada a Màlaga el 1874. La seva vocació per la dramatúrgia el va portar a publicar el 1875 la comèdia Ante la capricho, el deber, aquesta va ser l'única obra d'aquest estil que va compondre. També va destacar com a escriptor en diversos periòdics malaguenys.
El 1876 va ingressar com a professor de Solfeig en l'escola de música de la Sociedad Filarmónica de Málaga fundada per Eduardo Ocón el 1871. El 1880 aquesta escola es convertí en el Real Conservatorio María Cristina, i José Cabas Galván va passar a formar part del seu primer claustre de professors des d'on desenvolupà la seva tasca pedagògica, i on va romandre fins al seu traspàs. El 1894 publicà la seva Teoría del solfeo, un obra de rellevància a diversos conservatoris espanyols i americans. L'any 1901 era catedràtic numerari de solfeig, harmonia, orgue i auxiliar de Cant, la càtedra estava en possessió d'Eugenio Zambelli de la Rosa.
En 1901 fou nomenat director facultatiu de la Sociedad Filarmónica de Málaga, càrrec que sempre havia estat unit a la direcció del conservatori, aquesta relació de dependència es va mantenir fins al 1931.

## Obra

Obra de l'autor.

### Música escènica

* La cieguecita
* Los de Albacete
* A la orden, mi coronel
* El amigo de Quevedo
* En la guerra civil
* El observatorio
* El último toro
* Emigrantes para Chile
* Golpes fajina y retreta
* La cuadrilla del zurdo o Los bandidos de Villatonta
* La suerte de varas
* Los chocolates de Matías López
* Nísperos del Japón
* Pasados por agua

### Música religiosa

* Ave María
* Coplas del Rosario
* Flores a María
* Libera me
* Motete a la Santísima Trinidad
* Salve a la Virgen de la Victoria
* Salve a la Virgen de los Servitas
* Salve Regina

### Orquestra i cor

* Himno al arte
* Himno a la caridad

### Música de cambra

* Trío

### Piano

* Fandanguillo del Perchel
* Fantasía de "Los Hugonotes"
* Fantasía sobre "Roberto il Diavolo"
* Fantasía sobre "Fausto"
* Recuerdos del "Fausto" de Gounod

#### Catàleg IFMuC

El Fons Musical SEO (Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot de l'ACGAX) conserva una còpia del seu Villancet per a 2 veu i acompanyament.

## Referències

* 1 2 3 4 Diccionario de la música española e hispanoamericana (en castellà). Volum 2. Sociedad General de Autores y Editores, 1999, p. 830. ISBN 84-8048-303-2.
* ↑ «Villancet per a 2 v i Ac».

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Calpe
# Exotoxina

Una exotoxina és una toxina secretada per un microorganisme com els bacteris, protozous i alguns fongs i algues. Les exotoxines són molt potents i poden causar gran dany a l'hoste en destruir les seves cèl·lules o pertorbar el normal metabolisme cel·lular; poden ser segregades, o, com que les endotoxines, poden ser alliberades durant la lisi cel·lular.
La majoria d'exotoxines poden ser destruïdes per la calor. Poden exercir efectes en forma local o produir efectes sistèmics. Entre les més conegudes es troben la toxina botulínica produïda per Clostridium botulinum, l'exotoxina de Corynebacterium diphtheriae, que es produeix en la malaltia de la diftèria.
Les exotoxines són sensibles als anticossos produïts pel sistema immunitari, però moltes són tan tòxiques que poden ser letals per a l'hoste abans que el sistema immunitari tingui l'oportunitat de produir defenses contra elles.

## Esdeveniment per exotoxines

En 1975 va ocórrer una intoxicació alimentària per una exotoxina secretada en un vol de la companyia JAL pel microorganisme Staphylococcus aureus en un vol de la companyia JAL, que va donar als seus clients menjar contaminat amb aquesta toxina. Hi va haver 144 persones intoxicades, sense víctimes mortals. L'exotoxina de S. aureus és termoresistent, és a dir, suporta les altes temperatures, i això en dificulta l'eliminació

## Referències

* ↑ «exotoxina | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 octubre 2018].

## Vegeu també

* Toxina
* Endotoxina
# Desert Botanical Garden

El Desert Botanical Garden (literalment jardí botànic del desert) és un jardí botànic de 20 ha situat a Papago Park a la ciutat de Phoenix (Arizona), als Estats Units. Aquest jardí va ser creat per l'Arizona Cactus and Native Flora Society el 1937 i establert en aquest indret el 1939.

## Referències

* ↑ Deborah A. Starr, "Desert Botanical Garden", Horticulture, March 1994:48-54.

## Enllaços externs

* Desert Botanical Garden - Lloc web oficial
# Font de Fenarals

La font de Fenarals (escrit també Fanarals, Fanerals i Fenerals i dita també Font Fenarals) és una font del terme municipal de Guixers.
Es troba al costat de la carretera LV-4241b de Solsona a Coll de Jou, al punt quilomètric 21,140 i des d'ella s'albira una vasta panoràmica del clot de Vilamala.
El topònim probablement provingui de fenàs.

## Referències

* ↑ «On estem - Cal Mosqueta». Cal Mosqueta.
# Flå

Flå és un municipi situat al comtat de Buskerud, Noruega. Té 1.074 habitants (2016) i té una superfície de 704 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
Flå és el municipi més meridional de Hallingdal i constitueix la porta d'entrada a Hallingdal del sud. Flå està vorejat al nord per Sør-Aurdal, a l'est per Ringerike, al sud per Krødsherad i Sigdal, a l'oest per Nore og Uvdal, i al nord-oest per Nes. Vassfaret és una vall muntanyosa desolada que voreja Flå. La serralada de Norefjell també inclou parts de Flå, així com els municipis de Nes, Ringerike i Sør-Aurdal. El llac de Krøderen (Krøderfjord) s'estén uns 41 km al nord de la localitat de Krøderen i arriba a Gulsvik. El Hallingdalselva desemboca al llac des del nord.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 març 2016].

## Enllaços externs

* Flå - Lloc web oficial
# Alberto Ortiz de Zárate Tercero

Alberto Ortiz de Zárate Tercero (Bilbao, País Basc, 1 de juny de 1964) és un consultor basc, especialista en innovació en el sector públic i cofundador d'Administraciones en red i promotor d'Open Data Euskadi.
Llicenciat en Psicologia per la Universitat de Deusto, i postgrau en Psicologia de les Organizacions, Alberto Ortiz de Zárate és Director d'Atenció Ciutadana al Departament de Justícia i Administració Pública del Govern Basc. Entre els anys 2004 i 2009 ha exercit com a responsable de projectes a l'Oficina per a la Modernització de l'Administració, del Govern Basc. Ha treballat deu anys en la gestió de serveis públics sanitaris, tenint sis anys d'experiència com a consultor d'empreses. Ha publicat el llibre «Manual de uso del blog en la empresa: cómo prosperar en la sociedad de la conversación» (Infonomía, 2008), i també ha participat al llibre col·lectiu “Open Government: Gobierno Abierto” (2010) i “INprendedores: experiencias y reflexiones sobre el arte del intraemprendizaje dentro de las organizaciones”.
Alberto Ortiz de Zárate és assessor, conferenciant i docent en matèria d'Open Government, Open Data, innovació pública, e-Government, intraemprenedoria, Salut 2.0 i Web 2.0. Des del 2013 treballa com a professional in(ter)dependent, sota la marca «alorza.net» i com a consultor sènior per al Banc Mundial. És el cofundador, des del 2005, d'«Administraciones en red», prestigiós blog sobre administració pública. Entre el 2009 i el 2013 fou director d'atenció ciutadana del Govern Basc, amb un paper rellevant en la seva política de govern obert. El 2009 va establir les bases de la política basca d'Open Data, i el 2010 va inaugurar «Open Data Euskadi [opendata.euskadi.net]», el primer portal no anglosaxó de dades públiques obertes. Entre el 2004 i el 2009 va treballar com a cap de projectes a l'Oficina per a la Modernització Administrativa del Govern Basc. És director de consultoria en 'desideDatum Data Company'.

## Referències

* 1 2 «Alberto Ortiz de Zárate». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 24 maig 2024].
* 1 2 «Alberto Ortiz de Zárate habla en Deusto-San Sebastián sobre el estado de los datos abiertos». Universitat de Deusto, 28-10-2016. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Guia de trabajo del Encuentro Aporta. 26 de junio». Iniciativa de datos abiertos del Gobierno de España, 25-06-2012. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Alberto Ortíz de Zárate. Director de Consultoría en 'desideDatum Data Company'». Congreso Nacional de Innovación y Servicios Públicos (CNIS). [Consulta: 24 maig 2024].
# Djebel Musà (Marroc)

* Aquest article tracta sobre la muntanya del Marroc. Vegeu-ne altres significats a «Djebel Musà».
Djebel Musà (àrab: جبل موسى, Jabal Mūsà), en català mont Moisès, és el nom donat a una muntanya localitzada a la part més al nord del Marroc, al costat africà de l'estret de Gibraltar.

## Descripció

El djebel Musà es coneixia com a mont Abyla o Columna. Juntament amb el penyal de Gibraltar al nord, de vegades es considera un dels Pilars d'Hèrcules (aquest títol també el reclama el mont Hacho de l'enclavament espanyol de Ceuta, uns quilòmetres a l'est de la muntanya). Fa 842 m d'altitud. Al nord hi ha el Territori Britànic d'Ultramar de Gibraltar; a l'est, Ceuta; i a l'oest, el Marroc. A Ceuta, a la zona del poble de Benzú, la muntanya es coneix amb el sobrenom de Dona morta, ja que des d'aquella posició sembla una silueta d'una dona estirada sobre la seva esquena. El djebel Musà té panoràmica sobre l'estret de Gibraltar, entrada a la Mediterrània des de l'oceà Atlàntic.
La muntanya és un bon lloc per observar aus. Els ocells migratoris fan servir el mont per guanyar alçada abans d'intentar creuar l'estret de Gibraltar.

## Referències

* ↑ Buffin, Thomas. Legends of Charlemagne, 2005. ISBN 9781595408051.
* ↑ Clammer, Paul. Morocco p168. Lonely Planet, 2009, p. 536. ISBN 9781741049718.
* ↑ Clammer, Paul. Morocco p.192. Lonely Planet, 2009, p. 536. ISBN 9781741049718.
* ↑ Ham, Anthony. Morocco p.176. Lonely Planet, 2007, p. 528. ISBN 9781740599740.
# Resolució 1635 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1635 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 d'octubre de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a la República Democràtica del Congo, incloses les resolucions 1565 (2004), 1592 (2005), 1596 (2005), 1621 (2005) i 1628 (2005), el Consell va ampliar mandat de la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) fins al 30 de setembre de 2006.

## Resolució
### Observacions

El preàmbul de la resolució va ressaltar la importància de les eleccions en la restauració de la pau i l'estabilitat a la República Democràtica del Congo. Va donar la benvinguda al compromís de les autoritats congoleses de promoure el bon govern i la gestió econòmica. Hi Havia preocupació per la continuació de les hostilitats a l'est del país i les violacions dels drets humans i del dret internacional humanitari.
El Consell va reconèixer el vincle entre l'explotació il·legal de recursos naturals i el tràfic d'armes com un dels principals factors que alimenten el conflicte al país.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de la MONUC i va incrementar temporalment la seva força en 300 persones fins l'1 de juliol de 2006. Es va instar als partits congolesos a garantir eleccions lliures, justes i transparents i dur a terme una reforma del sector de la seguretat. Mentrestant, es va instar a la comunitat internacional a brindar assistència per a la reforma de la policia i les forces armades, mentre que es va demanar a la MONUC que continués brindant assistència per al procés de transició política.
Finalment, foren ben acollits els esforços de la MONUC per implementar la política de tolerància zero en la explotació sexual.

## Referències

* ↑ «Security Council extends United Nations Mission in Democratic Republic of Congo until 30 September 2006». United Nations, 28-10-2005.
* ↑ Center on International Cooperation (New York University). Annual review of global peace operations. Lynne Rienner Publishers, 2007, p. 59. ISBN 978-1-58826-509-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Segona Guerra del Congo
* Conflicte de Kivu
* Conflicte d'Ituri

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Praja Rajyam

Praja Rajyam — literalment Govern del Poble— fou un partit d'Andhra Pradesh a l'Índia, que va existir fins al 6 de febrer del 2011 quan es va unir al Partit del Congrés de l'Índia.
"Praja Rajyam" fou fundat el 26 d'agost de 2008 per l'actor de cinema telugu Chiranjeevi (nascut el 1955 com Konidela Siva Shankara Vara Prasad, que porta els títol honorífics de "Suprem Heroi" i "Megastar"). Fou considerat l'alternativa regional del partit del Congrés (partit governant en aquell moment) i del Telugu Desam (oposició aleshores) a l'estat d'Andhra Pradesh. Durant l'acte fundacional al que van assistir prop d'un milió de persones, Chiranjeevi va donar a conèixer la bandera del partit. Al website del partit hi ha una cronoligia d'aquest acte on s'inclouen les referències a la bandera (horitzontal, tres parts blanca damunt i una part verda a sota, amb un sol vermell al mig de la part blanca):
* "7 pm. El símbol escollit és el sol amb 24 raigs. La bandera és hissada i inclou el símbol en vermell sobre fons blanc amb una franja verda a la part inferior per representar els pagesos.
* 7:10 pm El sol representa l'energia i la llum les 24 hores del dia; el vermell és el color del canvi; el blanc representa el vibgyor (mnemònic de l'arc de sant Martí del més curt al més llarg: violeta, índic, blau, verd, groc, taronja, vermell; el verd representa l'agricultura; el sol està rodejat d'una línia groga per significar que brilla en la cara de cada ciutadà; vermell, blanc i verd representen a hindús, cristians i musulmans
* 7:15 pm Es toca el himne".
La mateixa bandera però canviant el sol pel símbol electoral (un tren) s'utilitza conjuntament amb l'oficial del partit durant els períodes electorals.
El 2009 feu coalició amb el Nava Telangana Praja Party, però els resultats electorals no foren bons i aquest partit posteriorment va desfer la unió i es va fusionar al Telegu Desam.

## Referències

* ↑ site
* ↑ «vídeo de la hissada de la bandera». Arxivat de l'original el 2009-07-27. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Enllaços externs

* El partit online Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine.