OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un lloc al paradís

Un lloc al paradís (títol original en alemany, Neustart auf Mauritius) és un telefilm alemany del 2018 dirigida per Peter Stauch. És la pel·lícula pilot de la sèrie d'ARD Doctora al paradís amb l'actriu Anja Knauer com a doctora Filipa Wagner en el paper principal. Tobias Licht, Helmut Zierl, Tyron Ricketts i Dennenesch Zoudé estan repartits en papers principals. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que va estrenar-la el 4 d'agost de 2024.
La pel·lícula es va emetre per primera vegada el 19 de gener de 2018 a la franja Endlich Freitag im Ersten del canal Das Erste.

## Producció
### Rodatge

Es va filmar a Maurici i els voltants del 16 de maig al 17 de juliol de 2017. La pel·lícula va ser produïda per Tivoli Film Production i Two Oceans Production en nom d'ARD Degeto per a Das Erste. Giselher Venzke i Andre Loggenberg van ser-ne els coproductors, mentre que Birgit Titze i Stefan Kruppa es van ocupar del muntatge. La direcció de producció va ser per a Megan Korzynski, i la direcció de producció per a Tina Oswald (Two Ocenas Production), Alfred Strobl (Tivoli Film) i Kirsten Frehse (ARD Degeto).

### Banda sonora

* Walk Through the Fire – Zayde Wolf amb Ruelle
* Here Comes the Sun – Colbie Caillat
* Waiting on an Angel – Ben Harper
* Castle on the Hill – Ed Sheeran
* Can’t Stop the Feeling! – Justin Timberlake
* When Your Heart Is A Stranger – Friends in Paris
* Wir sind groß – Mark Forster

## Rebuda

Quan es va emetre per primera vegada a ARD el 19 de gener de 2018, 4,30 milions d'espectadors van sintonitzar la pel·lícula, amb una quota de pantalla del 13,3 %.

## Referències

* ↑ «Die Inselärztin: Neustart auf Mauritius - Filmkritik - Film - TV SPIELFILM» (en alemany). TV Spielfilm. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Capítol 1 | Un lloc al paradís». À Punt, 05-08-2024. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ Die Inselärztin – Neustart auf Mauritius daserste.de
* ↑ «Die Inselärztin - Neustart auf Mauritius». crew-united.com.
* ↑ Die Inselärztin – Neustart auf Mauritius degeto.de
* ↑ Tilmann P. Gangloff: Reihe „Die Inselärztin – Neustart auf Mauritius“. Anja Knauer, Licht, Ricketts, Zierl, Stauch. „Medical Drama“ mit Augenfutter In: tittelbach.tv, 12. Dezember 2017. Abgerufen am 16. Juli 2021.
# Parc Nacional dels elefants d'Addo

Parc Nacional dels elefants d'Addo és un parc de conservació de vida silvestre diversa situat a prop de Port Elizabeth a Sud-àfrica i és un dels 19 parcs nacionals del país. Actualment, ocupa el tercer lloc en grandària després de Parc Nacional Kruger i el Parc Transfronterer de Kgalagadi.

## Història

La secció original del parc va ser fundat el 1931, en part a causa dels esforços de Sydney Skaife, amb la finalitat de proporcionar un santuari per als onze elefants que quedaven a la zona. El parc ha demostrat ser un gran èxit i en l'actualitat acull a més de 600 elefants i un gran nombre d'altres mamífers.

### Expansió

El parc original s'ha ampliat posteriorment per incloure la Reserva Natural de Cap de Woody que s'estén des de la desembocadura del riu Sundays cap a Alexandria i una reserva marina, que inclou l'illa de St. Croix i l'Illa dels Ocells, important hàbitat de reproducció pels mascarells i els pingüins, per no parlar d'una gran varietat d'altres espècies marines.
L'Illa dels ocells hi viu la major colònia de cria al món de mascarells, amb prop de 120.000 aus, i també acull la segona major colònia de cria del Pingüí del Cap, la major colònia de cria de ser l'illa de St. Croix. Aquests actius marins formen part del pla d'expansió del Parc Nacional de l'Elefant d'Addo de 1.640 km² al Gran Parc Nacional d'elefants d'Addo de 3.600 km².
L'expansió significarà no només que el parc compta amb cinc de les set principals zones de vegetació de Sud-àfrica (biomes), sinó que també que serà l'únic parc al món amb els "Big 7" (elefants, rinoceronts, lleons, Búfal africà, lleopard, balena i tauró blanc) en el seu hàbitat natural.

## Galeria

* Búfal africà
* Elefant africà calf
* Zebra adjulta i dos poltres
* Elefant africà menjant herba
* Búbal vermell
* Lleó
* Facoquer africà mare i piglet
* Búbal vermell amb la llum de primera hora
* Blue plumbago (Plumbago auriculata)
* Elefants a la presa de Hapoor al parc
* Un elefant que defensa un forat d’aigua contra un facoquer

## Enllaços externs

* Parc Nacional dels elefants d'Addo
# Estefanobericiformes

Els estefanobericiformes (Stephanoberyciformes) són un ordre de peixos teleostis del superordre dels acantopterigis que inclou peixos abissals rars i de poca importància econòmica.

## Taxonomia

Segons ITIS:
* Superfamília Cetomimoidea (no reconeguda per FishBase que la classifica com l'ordre Cetomimiformes)
** Família Barbourisiidae
** Família Cetomimidae
** Família Megalomycteridae
** Família Mirapinnidae
** Família Rondeletiidae
* Superfamília Stephanoberycoidea
** Família Gibberichthyidae
** Família Hispidoberycidae
** Família Melamphaidae
** Família Stephanoberycidae
Segons FishBase:
* Família Gibberichthyidae
* Família Hispidoberycidae
* Família Melamphaidae
* Família Stephanoberycidae

## Vegeu també

* Cetomimiformes

## Referències

* Nelson, J.S. (2006): Fishes of the World (4th ed.). ISBN 0-471-25031-7
* Paxton, John R.; Johnson, G. David & Trnski, Thomas (2001): Larvae and juveniles of the deepsea "whalefishes" Barbourisia and Rondeletia (Stephanoberyciformes: Barbourisiidae, Rondeletiidae), with comments on family relationships. Records of the Australian Museum 53(3): 407-425. PDF
# Ídritsa

Ídritsa (en rus: Идрица) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 3.992 habitants. És el centre administratiu del districte (raion) de Sébejski.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# La casa de tothom

La casa de tothom és una comèdia en tres actes, original de Josep Morató, estrenada al Gran Teatre Espanyol, ubicat al Paral·lel de Barcelona, la nit del 20 de desembre de 1912, per la companyia del Sindicat d'Autors Dramàtics Catalans.
L'acció té lloc a la sala menjador d'una torre de Sant Gervasi, de Barcelona, a l'època de l'estrena.

## Repartiment de l'estrena

* Laura: Emília Baró
* Senyora Francisca: Dolors Pla
* Glòria: Ramona Mestres
* Don Ramon: Antoni Piera
* Cisonet: Carles Capdevila
* Don Lluís: Rafael Bardem
* Minguet: Domènec Aymerich.
* Magí: Vicent Daroqui
* Don Enric: Miquel Sirvent
* Albert: Avel·lí Galceran
* Director d'escena: Antoni Piera

## Referències

* ↑ La casa de tothom. Pàgina 46, any XI. La ilustració catalana, periódich desenal, artístich, literari y científich, 1913, p. 46.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Grau, Josep Morató i. La Casa de tothom: comedia en tres actes. Salvador Bonavía, Impr., 1918.
# Oakley (Wyoming)

Oakley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 18 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakley tenia 18 habitants, 9 habitatges, i 5 famílies. La densitat de població era de 115,8 habitants/km².
Dels 9 habitatges en un 11,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 44,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,1% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 38,9% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.333 $ i la renda mediana per família de 64.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.667 $ mentre que les dones 9.063 $. La renda per capita de la població era de 16.311 $. Cap de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bertsolari

Bertsolari (plural bertsolariak, del basc versificador) són els que es dediquen a compondre, cantar i/o improvisar versos en basc (bertsoak). Els bertsolariak improvisen al moment els seus versos seguint unes regles de rima i mètrica concretes.

## El bertsolari com a subjecte actiu de la poesia oral

El bertsolari és considerat «subjecte actiu de la poesia oral», encara que d'altres autors com Bernardo Atxaga ho expressen d'una altra manera:
| « | Tot i que prefereixo aquesta definició, la del bertsolari com a parlant especial, no puc deixar de banda unes altres que l'equiparen al poeta popular o a un autor de la literatura oral; un autor capaç d'una elaboració artística a la qual —essent l'estrofa una improvisació— la invenció, la disposició dels elements i l'expressió es realitza simultàniament. | » |

## Tasca del bertsolari

El poeta i estudiós del bertsolarisme Juan Mari Lekuona, nebot de Manuel de Lekuona, va descriure la tasca del poeta de la següent manera:
| « | En un termini escàs de segons el bertsolari ha intuït i ordenat materials de la seva composició, ha elaborat el seu esborrany mental; però —i aquí resideix una de les particularitats més singulars i rares d'aquest procés inventiu, formatiu i expressiu— ell concebrà la seva estrofa començant no pel seu principi sinó per la seva terminació final, per l'últim vers, pujant després del principi al mitjà. Diríem en basc que munta la seva estrofa "atzekoz aurrera" (de darrere avant), complint-se exactament l'axioma filosòfic escolàstic que el darrer és el primer en la intenció encara que sigui l'últim en execució. | » |

## Història

Manuel de Lekuona, en el congrés d'Eusko Ikaskuntza a Bergara en 1930, amb el seu conegut discurs va portar l'origen del bertsolarisme fins al neolític, sent els primers bertsolaris els pastors euskalduns del neolític, costum d'improvisació que mantindrien encara en la Planada Alabesa fins a finals del segle xix. Encara que la majoria de les aportacions dels Lekuona, oncle i nebot, han conservat la seva vigència fins al dia d'avui, alguns han entès que la referència a l'origen neolític del bertsolarisme és una exageració sense base documentada.

## Bertsolaris

Llista de bertsolaris :
| N. | Nom i llinatges | Origen | M. |
| 1979 | Jon Barberena Ibarra | Elizondo | 2019 |
* Jon Barberena
* Txirrita
* Etxahun
* Bilintx
* Pedro Mari Otaño
* Uztapide
* Basarri
* Xabier Euzkitze
* Andoni Egaña
* Xabier Amuriza
* Jon Martin
* Unai Iturriaga
* Igor Elorza
* Jon Maia
* Maialen Lujanbio
* Onintza Enbeita
* Aitor Mendiluze
* Amets Arzallus
* Angel Mari Peñagarikano
* Xabier Silveira
* Agin Rezola

## Referències

* 1 2 Extret d'Alfabeto sobre la cultura vasca. Bernardo Atxaga. Egin. La Navarra

## Vegeu també

* Bertsolarisme
* Pello Joxepe
* Jota
* Glosa
* Cant d'albades
* Corranda
* Garrotín

## Enllaços externs

* Associació d'Amics del Bertsolarisme.
* El arte del bertsolarismo: Realidad y claves de la improvisación oral vasca,
# Los modernos

Los modernos: un drama sexual és una pel·lícula uruguaiana de 2016. Dirigida per Mauro Sarser i Marcela Matta, és una comèdia dramàtica protagonitzada pel mateix Sarser i Noelia Campo sobre sis persones de trete d'anys que han de triar entre ser pares, realitzar-se com a professionals i alliberar-se sexualment.

## Sinopsi

Tres parelles es troben el a situació que han d'escollir entre ser pares, entre realitzar-se de manera professional o bé alliberar-se sexualment. Durant una nit parlaran sobre l'estil de vida, la llibertat, el sexe i l'amor, posant en dubte els paràmetres que regeixen els valors contemporanis,

## Repartiment

* Noelia Campo ... Clara
* Mauro Sarser ... Fausto
* Federico Guerra ... Martín
* Stefania Tortorella ... Ana
* Marie Hélène Wyaux ... Fernanda

## Premis

Va rebre el premi del públic a la millor pel·lícula a la XXIII Fire!! Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià.

## Referències

* ↑ Juan Andrés Belo. «Videoclip de película Los modernos». Revista Film.com, 04-07-2016. [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ Montevideo Portal. «Se viene el estreno de Los modernos», 01-08-2016. [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ Guanyadors de l'edició de 2018 al web de Fire

## Enllaços externs

* Trèiler a YouTube
* Tema principal a YouTube
* Los modernos a Facebook
# Un juny massa càlid

Un juny massa càlid (títol original en anglès: Hot Enough for June) és una pel·lícula britànica dirigida per Ralph Thomas i estrenada el 1964. Ha estat doblada al català.

## Argument

Nicholas Whistler, escriptor de llengua txeca a l'atur, pensa haver obtingut una feina anant a Praga per fer espionatge industrial. De fet, es troba amb el servei d'informació britànica. Camarada Simoneva, el seu bell contacte arribat darrere del teló d'acer, és també un agent txec. Per això, és immediatament nominada per la substitució involuntària de James Bond...

## Repartiment

* Dirk Bogarde: Nicholas Whistler
* Sylva Koscina: Vlasta Simoneva
* Robert Morley: Coronel Cunliffe
* Leo McKern: Simoneva
* Roger Delgado: Josef
* Derek Fowlds: el contact de Whistler aux toilettes
* Amanda Grinling: la secretària de Cunliffe
* Noel Harrison: Johnnie
* Philo Hauser: Vlcek
* John Junkin: l'employé du centre d'embauche
* Gertan Klauber: el technicien de la Czech Glass Factory
* Jill Melford: Lorna
* Derek Nimmo: Fred
* Richard Pasco: Plakov

## Referències

* ↑ esadir.cat. Un juny massa càlid. esadir.cat.
* ↑ «Hot Enough for June». The New York Times.
# Pedro Roberto Silva Botelho

Pedro Roberto da Silva Botelho (nascut el 14 de desembre de 1989 a Salvador) és un futbolista brasiler.

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine. a Arsenal.com (anglès)
* Estadístiques i perfil a Zerozero Arxivat 2013-01-05 at Archive.is (anglès)
* Perfil de BDFutbol (anglès)
# Espostoopsis dybowskii

Espostoopsis és un gènere que pertany a la família de les cactàcies, l'única espècie de la qual n'és: Espostoopsis dybowskii. És nativa del nord de Bahia, Brasil on es troba a la Caatinga amb hàbits rupícoles sobre afloraments rocosos.

## Característiques

Cactus de port columnar, assoleix els 4 m d'altura amb un diàmetre de fins a 10 cm. Té de 20 a 28 costelles amb 2 o 3 espines centrals de color marró i nombroses radials. El cos pot estar cobert per lanosidad de color groguenc. Es ramifica des de la base. Les flors són nocturnes, blanques, mesuren uns 6 cm i sorgeixen d'un cefali llanós lateral.

## Taxonomia

Espostoopsis dybowskii va ser descrita per (Rol.-Goss.) Buxb. i publicat a Kakteen (H.Krainz) 38-39, Gen. CVa 1968.

### Etimologia

Espostoopsis nom genèric que deriva del grec (opsis que significa "semblant"), referint-se a la seva semblança amb el gènere Espostoa, amb el qual sovint es confon.
dybowskii: epítet atorgat en honor del botànic i agrònom Jean Dybowski (1856–1928).

### Sinonímia

* Gerocephalus dybowskii (Rol.-Goss.) F.Ritter
* Cereus dybowskii basónimo
* Cephalocereus dybowskii
* Austrocephalocereus dybowskii
* Coleocephalocereus dybowskii'

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ Zappi, D.; Taylor, N.; Machado, M.; Santos, M.
* ↑ «Espostoopsis dybowskii». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Espostoopsis dybowskii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 juny 2013].
* ↑ Espostoopsis dybowskii en PlantList

## Bibliografia

* Forzza, R. C. 2010. Llista de espécies Flora do Brasil http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010 Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.. Jardim Botânico do Rio de Janeiro, Rio de Janeiro.

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=espostoopsis
# Polypera simushirae

Polypera simushirae és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids i l'única del gènere Polypera.

## Descripció

* Fa 77 cm de llargària màxima i 11 kg de pes.

## Alimentació

Menja sobretot peixos.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 0-833 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, les illes Kurils i el sud-est de Kamtxatka.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Orlov, A.M. i D.L. Pitruk, 1996. Data on the feeding of the Polypera simushirae (Liparidae) with comments on its distribution at the northern Kuril Islands. J. Ichthyol. 36(9):781-786.
* ↑ Orlov, A.M. i D.L. Pitruk, 1996.
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Orlov, A.M., 1998. Demersal ichthyofauna of Pacific waters around the Kuril islands and Southeastern Kamchatka. Russ. J. Mar. Biol. 24(3):144-160.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La casa del sorriso

La casa del sorriso és una pel·lícula italiana del 1991 dirigida per Marco Ferreri. Representa un romanç entre un ancià i una anciana en una residència geriàtrica.

## Argument

L'Adelina i l'Andrea són dues persones grans que ja no són autosuficients, ambdues allotjades en una residència geriàtrica de la Romanya. L'Adelina hi va arribar perquè la seva nora, després de la mort del seu marit, ja no tenia temps de cuidar-la. Andrea, conegut com "el mestre" per la seva passió per la guitarra, també veu la seva exdona hongaresa allotjada al mateix edifici.
A mesura que passa el temps i augmenta la passió entre els dos, la seva relació es torna cada cop més incòmoda i mal vista per la resta de residents i el personal de la residència d'avis.

## Repartiment

* Ingrid Thulin: Adelina
* Dado Ruspoli: Andrea
* Enzo Cannavale: advocat
* Maria Mercader: Elvira
* Lucia Vasini: Giovanna
* Caterina Casini:: Doctora Peri
* Lucio Caizzi: infermera
* Pino Tosca: dentista
* Francesca Antonelli: Rosy
* Elisabeth Kaza: Esmeralda

## Premis

La pel·lícula va guanyar l'Ós d'Or al 41è Festival Internacional de Cinema de Berlín.
* 1991 - David di Donatello
** Nominació Millor pel·lícula
** Candidatura Millor guió a Liliane Betti, Marco Ferreri i Antonino Marino
** Nominació Millor actriu a Ingrid Thulin
** Nominació Millor actor secundari a Enzo Cannavale
* 1992 - Nastro d'argento
** Candidat Millor director de pel·lícula a Marco Ferreri
** Nominació Millor actriu secundària a Maria Mercader

## Referències

* ↑ La casa de la sonrisa (La casa del sorriso) a cineuropa.org
* ↑ La casa del sorriso a Il Cinematografo
* ↑ «Berlinale: 1991 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ Un certamen en peligro, El País, 27 de febrer de 1991

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Cavallet de mar foliaci

El cavallet de mar foliaci (Phycodurus eques) és un peix marí emparentat amb el cavallet de mar. És l'únic membre del gènere Phycodurus. És autòcton de les aigües que voregen les costes sud i oest d'Austràlia, i generalment viu en aigües temperades i poc profundes. El nom anglès (leafy sea dragon, drac de mar foliós) li ve per la seva aparença, amb llarges prolongacions en forma de fulla al voltant de tot el cos. Aquestes prolongacions no les utilitza per propulsar-se, sinó que li serveixen per camuflar-se. El Phycodurus eques es propulsa mitjançant una aleta pectoral situada a prop del coll i una aleta dorsal propera al final de la cua. Aquestes dues petites aletes són gairebé transparents i difícils de veure perquè només es mouen el necessari per moure l'animal suaument, completant així el camuflatge d'alga flotant.
De la mateixa manera que en el cas del cavallet de mar, el seu nom prové de la semblança amb un altre animal (en aquest cas, un animal mític). Encara que no sigui tan gran com un monstre marí, és molt més gros que un cavallet de mar, perquè poden arribar a créixer fins a 45 cm. S'alimenten de plàncton, algues i altres petits organismes marins, i el seu únic depredador és l'home. Les femelles dipositen els ous a la cua del mascle, on romanen fins a arribar a la maduresa. Les poblacions de Phycodurus eques s'han vist amenaçades per la contaminació i els residus industrials, així com pels submarinistes que els col·leccionen pel seu aspecte únic. En resposta a aquests perills, el govern australià els ha declarat oficialment espècie protegida.
Una espècie emparentada amb el Phycodurus eques és el Phyllopteryx taeniolatus (o cavallet de mar d'algues), que és verd, té aletes en forma d'alga i és molt més petit que el Phycodurus eques. Segons la revista National Geographic de novembre de 2006, podrien ser dues varietats de la mateixa espècie.
El Phycodurus eques és l'emblema marí oficial de l'estat d'Austràlia Meridional.

## Referències

* ↑ «Using the state insignia and emblems» (en anglès). Government of South Australia. [Consulta: 3 març 2023].

## Bibliografia

* Connolly (2006) Llista vermella d'espècies amenaçades: entrada de la base de dades que inclou un mapa de distribució de l'animal i una justificació de per què està amenaçat. (anglès)

## Enllaços externs

* Emblema marí d'Austràlia meridional Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. (pàgina web oficial) (anglès)
* Dive Gallery: Enllaços i multimèdia (anglès)
* MarineBio: Més informació (anglès)
* Australian Museum Online - Dracs marins comuns i foliats (anglès)
* Pàgina de conservació Arxivat 2003-04-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Upeneus crosnieri

Upeneus crosnieri és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.