OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coelorinchus gormani

Coelorinchus gormani és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües subtropicals que viu entre 200-700 m de fondària, tot i que, normalment, ho fa entre 250-550.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est d'Austràlia: des del nord de Nova Gal·les del Sud fins a l'est de Victòria i el Mar de Tasmània.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i K.J. Graham 2008. Two new Australian grenadiers of the Coelorinchus fasciatus species group (Macrouridae: Gadiformes: Teleostei) Proc. Calif. Acad. Sci. 59(5):133-146.
* ↑ Iwamoto, T. i K.J. Graham, 2001. Grenadiers (families Bathygadidae and Macrouridae, Gadiformes, Pisces) of New South Wales, Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 52(21):407-509.
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaide. 992 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# CieaCOVA

La Comissió Interuniversitària d'Estandardització d'Acreditacions de Coneixements de Valencià (CIEACOVA) és la institució que coordina les proves interuniversitàries que acrediten coneixements de valencià certificats. Aquestes proves són equivalents a les de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià (Ordre 7/2017, de 2 de març de 2017, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es regulen els certificats oficials administratius de coneixements de valencià de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, el personal examinador i l'homologació i la validació d'altres títols i certificats).

## Referències

* ↑ «cieaCOVA».
# Cigla

Cigla és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1427.
# Clarkeïta

La clarkeïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor del químic americà Frank Wigglesworth Clarke (Boston, Massachusetts, EUA, 19 de març de 1847 - Washington DC, EUA, 23 de maig de 1931), ex-químic en cap del US Geological Survey. Clarke va estudiar la composició de l'escorça terrestre i es va nomenar la unitat de mesura, el Clarke, com a referència a l'enriquiment local d'un component químic en relació amb un valor mitjà per a la química de l'escorça.

## Característiques

La clarkeïta és un hidròxid de fórmula química Na(UO₂)O(OH)·nH₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clarkeïta pertany a «04.GC - Uranil hidròxids amb cations addicionals; principalment amb poliedres hexagonals UO₂(O,OH)₆» juntament amb els següents minerals: umohoïta i spriggita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Deer Park No. 2, situada a la localitat de Penland, al districte miner de Spruce Pine, dins el comtat de Mitchell (Carolina del Nord, Estats Units). També ha estat descrit en altres punts de Carolina del Nord, així com als estats d'Alaska, Maine i Nou Hampshire. Fora dels Estats Units també se n'ha trobat al Canadà, Txèquia, Hongria, Romania, Noruega i l'Índia.

## Referències

* ↑ «Clarkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2019» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 23 de març 2019. [Consulta: 30 novembre 2020].
# Àvila

* Per a altres significats, vegeu «Ávila».
Àvila (oficialment i en castellà, Ávila) és capital de la seva província homònima, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Cardeñosa, Mingorría, San Esteban de los Patos, Tolbaños, Berrocalejo de Aragona, Mediana de Voltoya i Ojos-Albos, a l'est amb Santa María del Cubillo, al SE amb Navalperal de Pinares i Herradón de Pinares, al sud amb Tornadizos de Ávila, al SO amb Gemuño, a l'O amb El Fresno, La Colilla, Martiherrero, Marlín, i al NO amb Bularros i Monsalupe.
L'any 1985 el seu centre històric, així com les seves esglésies extramurs, foren declarades Patrimoni de la Humanitat per part de la UNESCO.
Situada a 1.128 m d'altitud, en un enclavament rocós a la riba dreta del riu Adaja, afluent del Duero, és la capital de província més alta d'Espanya. El seu terme municipal té una extensió de 231,9 km².
La ciutat es caracteritza especialment per tenir una muralla medieval completa, romànica. Vegeu també: Farsa d'Àvila

## Personatges il·lustres

* Julio Jiménez Muñoz, ciclista
* José Luis López Aranguren, filòsof
* Sonsoles Espinosa Díaz
* Claudio Sánchez-Albornoz
* José Luis Uribarri
* Miguel Gómez Camargo (1618-1690) compositor i mestre de capella.

## Vegeu també

* Muralla d'Àvila.
* Brieva (Àvila).

## Referències

* ↑ «Àvila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diario de Sevilla «Muere José Luis Uribarri». , 23-07-2012.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Àvila
* Pàgina de Turisme de l'Ajuntament d'Àvila.
# Zenete de l'Oriental marroquí

El zenete de l'Oriental marroquí és un continu dialectal amazic parlat a la província de Jerada, Marroc, al sud-oest d'Oujda. Pertany al grup dialectal de les llengües zenetes i és força relacionat amb els dialectes rifenys, així com amb el dialecte Beni Snous, parlat a la frontera amb Algèria.
El zenete de l'Oriental marroquí és parlat per les tribus amazigues de Beni Bouzegou, Beni Ya'la, Zekara, Bekhata, Haddiyin, Meharez i Rwaba'.
Antigament, aquests dialectes també eren parlats entre Debdou i Taourirt (a l'oest de la zona de parla actual) per les tribus Beni Koulal, Oulad Mahdi i Beni Chebel ; aquestes tribus actualment són majoritàriament arabòfones.

## Referències

* ↑ J. Bourrilly, Éléments d'éthnographie marocaine, p.42 (Larose, 1932)
* 1 2 G. P. Murdock, African Cultural Summaries, Volume 10 (Human Relations Area Files, 1958) : "The Zekara (Zkara), with whom are grouped the neighboring Bekhti (Oulad Bekhti), Chebel (Beni Chebel), Yala (Beni Yaala, Beni Yala), and Zeggu (Beni Bou Zeggou) of eastern Morocco and the Snus (Beni Snous) across the border of Algeria, belong to the Zenata division of the Berber branch of the Hamito-Semitic linguistic stock."
* 1 2 P. Behnstedt, La frontera entre el bereber y el arabe en el Rif Arxivat 2016-10-12 a Wayback Machine., p.14 (E.D.N.A, volume 6, 2002)
* ↑ note: P. Behnstedt (2002) cites Derawesh ; the latter is actually a sub-tribe of Beni Bouzegou
* ↑ A. Bernard, Les confins algéro-marocains, p.30 (Larose, 1911)
* ↑ V. Picquet, Le peuple marocain: Le bloc Berbère, p.39 (Larose, 1925)
# Cinna (questor)

Cinna (en llatí Cinna), va ser un magistrat romà. Formava part de la família dels Cinna.
Era probablement germà de Luci Corneli Cinna, pretor l'any 44 aC, i fill del cònsol de l'any 86 aC Luci Corneli Cinna. Va servir com a qüestor quan Dolabel·la era cònsol i es va oposar a Brut.

## Referències

* ↑ Sheldon, Edward Louis. Publius Cornelius Dolabella (en anglès). Graduate school of New York university, 1939, p. 21.
# Clayton (Missouri)

Clayton és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2006 tenia 16.061 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clayton tenia 12.825 habitants, 5.370 habitatges, i 2.797 famílies. La densitat de població era de 1.996,7 habitants per km².
Dels 5.370 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 47,9% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.184 $ i la renda mediana per família de 107.346 $. Els homes tenien una renda mediana de 64.737 $ mentre que les dones 42.757 $. La renda per capita de la població era de 48.055 $. Entorn del 5% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clayton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clayton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Comana

«Comana» té aquests significats:
Nom de dues ciutats romanes:
* Comana del Pont, ciutat de l'Àsia Menor, inicialment part del Pont Gàlata.
* Comana de Capadòcia, ciutat de Cataònia, un districte de Capadòcia.
# Coll del Mener

El Coll del Mener és una collada situada a 1.566 metres d'altitud en el lloc on es troben els termes comunals de Mosset i d'Orbanyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un coll de muntanya situat a la zona sud-oest del terme de Mosset i al nord del d'Orbanyà, al sud-est del Pic del Torn i a prop al nord-oest del Puig del Rocater.

## Referències

* ↑ El Coll del Mener en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll del Miracle

El Coll del Miracle es troba a Montserrat (Catalunya), el qual és un dels dos colls que connecten les regions d'Ecos i Frares Encantats (l'altre és el Coll de Porc, a ponent).

## Descripció

Els Ecos i els Frares Encantats són units a llevant pel Coll del Miracle, el qual, a diferència del Coll de Porc, és el més obert i el que ofereix les millors vistes a totes dues regions. Entre els dos colls hi ha una carena amb petites agulles, entre les quals destaca el Cor de Be. La sorprenent forma d'aquest monòlit s'aprecia perfectament des del coll. És molt recomanable baixar pel curt sender que porta al Coll de Porc. Mentre caminem vora el cim de la carena, podrem gaudir dels paisatges de fantasia que la muntanya ens ofereix en aquesta regió. Mirant a l'oest, veurem la imponent muralla oriental dels Frares Encantats, amb algunes de les agulles més emblemàtiques: el Novici, el Bacallà i l'agulla Gran del Pas del Príncep. Mirant a l'est, veurem la silueta característica de les roques dels Aurons i l'Esfinx, que són la porta d'entrada a la regió dels Ecos. L'accés al coll es fa per un corriol molt estret que, a l'ombra de les alzines, supera l'estreta canal del Miracle.

## Accés

Cal aparcar el cotxe a la creu Regató, al peu de la carretera de Can Maçana i el monestir (BP 1103). Travessem la carretera amb precaució i seguim l'únic corriol que s'enfila a la muntanya. De seguida arribem al camí del Miracle, on hem de girar a l'esquerra, en direcció E. La sendera va flanquejant pel bosc sense guanyar gaire altitud. De sobte, passa per un tram rocallós molt costerut però fàcil, gràcies a la corda fixa i les escales amb barana que ens hi trobem. El camí enllaça amb el GR 172, que recorre tot el vessant nord de Montserrat. En aquesta cruïlla girem a la dreta i seguim amb els ulls ben oberts per no perdre el caminet que surt a mà esquerra vers la Canal del Miracle (fita). Seguim aquest sender que comença suau i acaba amb pendents molt forts fins a arribar al coll. Tornem pel mateix camí. També podem allargar l'itinerari de baixada passant pel Coll de Porc.

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 102-103.

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
# Coll Roig (Granera)

El Coll Roig és una collada situada a 798,9 m d'altitud situat en el punt de trobada dels termes municipals de Castellterçol i Granera, de la comarca del Moianès.
Està situat a llevant del terme de Granera i a ponent del de Castellterçol, a llevant de la masia del Carner i al sud-est de la del Calbó, a ponent de la del Munt i al nord-oest de la del Pererol. És a la dreta del torrent del Sot del Calbó, al nord del Cau del Notari i a ponent de la Roureda.

## Enllaços externs

* El Coll Roig a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll Vell

El Coll Vell és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 843,3 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals de Fillols i de Vernet, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situat a la zona central - sud del terme de Fillols, i al central - nord del de Vernet. És al sud-oest del poble de Fillols i al nord-est del de Vernet. Hi passava el Camí Vell de Vernet a Fillols.

## Referències

* ↑ El Coll Vell en els ortofotomapes de l'IGN
# Choro Q 64 2: Hachamecha Grand Prix Race

Choro Q 64 2:Hachamecha Grand Prix Race (チョロQ64 2 ハチャメチャグランプリレース es tradueix a "Choro Q64 2 HACHAMECHAGURANPURIRESU") és un videojoc de curses publicat el 1999 al Japó per la Nintendo 64. És la continuació a Choro Q 64 (Penny Racers a fora del Japó) i forma part de la saga de Choro Q. El joc és també compatible amb el joc de Game Boy Color Choro Q Hyper Customable GB, usant el GB Transfer Pak.

## Referències

* ↑ Llibre d'Instruccions pàgina 6

## Enllaços externs

* Preses de pantalla Arxivat 2003-07-01 a Wayback Machine.
# Collet de Santa Maria

El Collet de Santa Maria és una collada de 558 metres d'altitud, dins el terme municipal de Sales de Llierca, a la Garrotxa.
Està situat a llevant del Coll del Bes, a la seva mateixa carena. És a la dreta del riu Borró, al sector nord-est del terme, molt a prop del límit amb el terme municipal d'Albanyà, al nord-est de Sant Miquel de Monteia.
# Comissaria Delegada

Les Comissaries Delegades foren uns òrgans de govern de la Generalitat de Catalunya durant la Segona República Espanyola, quan, amb l'entrada en vigor de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya, les diputacions provincials foren suprimides i la Generalitat va crear una comissaria delegada a cadascuna de les capitals de província catalanes.

## Acció de govern

L'acció de govern de la Comissaria de la Generalitat se centrava bàsicament en:
* Benestar social i sanitat
* Ensenyament
* Intervenció en infraestructures a tot el territori
* Assistència municipal
* Cessió de patrimoni a la ciutat de Lleida
* Desenvolupament social i econòmic
* Promoció de la cultura i ajut a entitats culturals

## Competències

Les comissaries delegades van heretar totes les funcions, estructura, recursos i personal de les diputacions provincials, però també van assumir-ne de noves. Entre les noves competències hi ha els traspassos de l'Estat a la Generalitat en matèria de sanitat, cultura, educació, ordre públic, patrimoni cultural, obres públiques, ports, aviació civil, etc. D'altra banda, la Generalitat també va assumir noves competències i serveis que no existien fins al moment, en desenvolupament de l'Estatut d'Autonomia. Finalment, les comissaries també van assumir competències pròpies generades per l'inici de la Guerra Civil, com ara l'atenció als refugiats, o el proveïment de productes bàsics de consum a la població.

## Referències

* 1 2 3 «El Govern recupera la documentació de la Generalitat Republicana a Lleida». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: maig 2013].
# Coll de Tudela

El Coll de Tudela és una collada que uneix els termes municipals d'Alins i d'Esterri de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Enllaços externs

* «Entrada del Coll de Tudela». Gran Enciclopèdia Catalana en línia.
* «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Christian Thomasius

Christian Thomas o Thomasius (Leipzig, 1 de gener de 1655 - Halle (Saale), 23 de setembre de 1728), filòsof, jurisconsult i periodista alemany de la Il·lustració (Aufklärung) fill del filòsof Jakob Thomasius (1622-1684).

## Biografia

A través de les lliçons del seu pare, va caure sota l'influx de la filosofia política iuisnaturalista d'Hugo Grotius i Samuel Pufendorf, i va continuar l'estudi del dret a Frankfurt. El 1684 va començar a ensenyar dret natural a Leipzig i a la Universitat de Halle, que va fundar ell mateix. Se'l considera un dels fundadors del periodisme a Alemanya, amb la creació de la primera revista mensual en alemany, el seu Monatsgespräche, en el qual atacava els prejudicis i supersticions obscurantistes i antiracionalistes tradicionals, esdevenint una espècie de pare Benito Jerónimo Feijoo alemany. Però el que li va comportar la persecució de l'església luterana van ser les seves simpaties pel pietisme o il·luminisme de Spener i Franck i la seva defensa del lliure matrimoni entre calvinistes i luterans, de manera que va haver de fugir de Leipzig en ser denunciat en 1690, i es va refugiar a Berlín primer, on Frederic de Prússia va donar suport al seu projecte de crear la Universitat de Halle (1694), una de les càtedres de la qual va ocupar, i de la que va acabar essent rector. També va fundar i va escriure altres diaris, com Einleitung zur Vernunftlehre (1691, cinquena ed. 1719). Com a filòsof del dret experimentà la influència de Samuel Pufendorf i John Locke. Va escriure en llatí i en alemany.
Criticà la visió metafísica de la filosofia i defensava que el seu valor resideix en la seva utilitat: contribuir tant al bé comú o social, com a la felicitat i benestar de l'individu. La filosofia és un instrument de progrés i ha d'alliberar-se de les influències de la tradició. Se situa en una línia empirista en afirmar que l'experiència és la font del coneixement i els sentits assenyalen els límits del nostre coneixement.

## Obres

* "Introducció a la doctrina de la raó" (1691).
* "Historie der Weisheit und Torheit" (3 vols., 1693).
* "Assaig sobre l'essència de l'esperit humà" (1699).
* "Kurze Lehrsätze van dem Laste der Zauberei mit dem Hexenprozess" (1704).
* "Fonaments del dret natural i internacional segons el sentit comú" (1705).
* "Weitere Erläuterungen der Neuer Wissenschaft andere Gedanken Kenner zu lernen" (1711).
* "Vernünflige Gedanken über allerhand auserlesene und juristische Handel" (1720 - 1721).

## Referències

* ↑ «Christian Thomasius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Christian Ulrich

Christian Ulrich (Viena, 27 d'abril de 1836 - Viena, 22 de gener de 1909) fou un arquitecte austrohongarès.
Ulrich va guanyar-se la seva reputació gràcies al desenvolupament de l'elevador de grans de Budapest. El 1880, va guanyar un concurs amb el disseny d'un ascensor, l'edifici del qual va acaba el 1883. Més tard es va traslladar a Budapest, on va dissenyar el palau de la Indústria (en hongarès, Iparcsarnok) al parc de la ciutat, una impressionant construcció de ferro i acer construïda el 1885. Tots dos edificis foren demolits poc després de la Segona Guerra Mundial.
El 1879, Christian Ulrich va dissenyar una nova façana i el vestíbul del Museu Teyler de Haarlem.

## Referències

* ↑ «Christian Ulrich» (en alemany). Architektenlexikon, 01-11-2005.
# Cichlasoma amazonarum

Cichlasoma amazonarum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones (des del Perú fins a la desembocadura). També a la Guaiana Francesa i a Amapá (Brasil).

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma amazonarum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.