OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengües bantus nord-orientals

Les llengües bantus nord-orientals són un grup de llengües bantus d'Àfrica oriental que comparteixen la isoglossa coneguda com a llei de Dahl que segurament és una retenció arcaica. En la classificació de Guthrie de les llengües bantus, aquestes llengües estan dividides entre les zones E50, E46, E60, E74a, F21-22, J, G60, més el bantu de nord-oest de la costa (de les zones E i G) En la classificació més moderna constituirien un grup filogenètic.

## Classificació

Les llengües o grups de dialectes que formen part de les llengües bantus nord-occidentals són:
* Llengües kikuyu-kamba o Thagiichu (bàsicament, E50):
** Sonjo (E40)
** Cuka
** Meru (inclou, Tharaka, Mwimbi-Muthambi)
** Meridional
*** Kamba, Daisu
*** Gikuyu, Embu
* Chaga–Taita
** Taita (Dawida; E70) – Sagalla
** Llengües chaga (E60)
* Llengües bantus de la costa nord-oriental: Suahili, etc.
* Takama: Sukuma-Nyamwezi, Kimbu (F20), Iramba-Isanzu, Nyaturu (Rimi) (F30), ?Holoholo–Tumbwe–Lumbwe (D20)
* Llengües bantus dels Grans Llacs (zona J): Rwanda-Rundi, Ganda, etc.
* Llengües bena-kinga (G60): Sangu, Hehe, Bena, Pangwa, Kinga, Wanji, Kisi, ?Manda (N10)

## Comparació lèxica

Els numerals reconstruïts per a diferents grups de llengües bantus nord-orientals són:
    GLOSA PROTO- KIUKUYU- KAMBA PROTO- CHAGA PROTO- COSTA PROTO- TAKAMA PROTO- GRANS- LLACS PROTO- BENA- KINGA '1'*i-mwe*-mwi*mwe *moja*-mwe*-mo-i*yimwi '2'*i-giri*-βili*-bidi*-βili*-βiri*-bili '3'*i-tʰatu*-tʰatu*-taːtu*-tatu*-tatu*-tatu '4'*i-ɲa*-na-*-ne*-ne*-nai*-nai '5'*i-tʰaːno*-tʰaːnu*tʰáːno*-taːno*-taːnu*-haːno '6'*i-tʰatʰatu*-tʰaːⁿdatu*-taⁿɖatu*-tʰaːⁿdatu*-taːⁿdatu/ *mu-kaːga*ⁿtaːⁿda '7'*mu-gwaⁿɟa*mfuⁿgate*-fuⁿgate*mpuⁿgate*-fuⁿgati '8'*i-ɲaːɲa*ɲaːne*naːnɛ*naːnɛ*mu-naːnai*-nane '9'*k-eⁿda*keːⁿda*ke(ː)ⁿɗa*keːⁿda*-eːⁿda '10'*i-kumi*i-kumi*(i-)kumi*i-kumi*i-kumi*(ñi-)kumi

## Referències

* ↑ Derek & Nurse, 2003, The Bantu Languages
* ↑ Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin; Bank, Sebastian, eds. (2016). "Northeast Savanna Bantu". Glottolog 2.7. Jena: Max Planck Institute for the Science of Human History
* ↑ «Bantu Numerals (E. Chan)». Arxivat de l'original el 2015-06-02. [Consulta: 27 setembre 2016].
# S.R.C.

S.R.C. o SRC fou una marca catalana d'automòbils, fabricats per l'empresa Stevenson, Romagosa y Cía a Barcelona entre 1921 i 1925. S.R.C. era una antiga empresa carrossera i concessionària de diverses marques (cotxes Studebaker, camions Caldon i tractors Glasgow i Traylor), amb tallers al número 492-498 del carrer València i local d'exposicions al número 54 del Passeig de Gràcia. El 1921 va esdevenir fabricant d'automòbils en comprar-li a Joaquim Matas, el fabricant dels cotxes Matas, les patents i bona part de la maquinària útil per a la fabricació dels seus models.

## Història

En començar S.R.C. amb la fabricació dels antics Matas, no va introduir-hi quasi cap modificació i ambdós models eren idèntics, tret de la marca. A la Fira de Barcelona de 1921 es va presentar un S.R.C. més ben acabat, pintat de color crema i amb una estatueta al radiador. La propaganda de la marca anomenava aquest cotxe "El petit Rolls Royce". En aquesta exposició hi va presentar dos models de 8/10 HP, un d'equipat amb motor Dorman i l'altre, amb Continental.
El model no va patir pràcticament cap evolució mentre va estar en producció, fins al 1925. Quan S.R.C. en va abandonar la fabricació, l'empresa va seguir amb les seves antigues representacions de marques internacionals i els seus tallers.

## Referències

* 1 2 «S.R.C. "Stevenson, Romagosa y Cía" (1921 - 1925)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 24 març 2016].
# Hyalinobatrachium iaspidiense

Hyalinobatrachium iaspidiense és una espècie de granota que viu a Veneçuela i, possiblement també, a la Guaiana.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E. & Señaris, C. 2004. Hyalinobatrachium iaspidiense. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Font de Padengallard

La Font de Padengallard és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Fígols de Tremp, en territori de l'antic poble d'Eroles.
Està situada a 682,1 m d'altitud, al sud-est d'Eroles i al nord-oest del Tossal de Velart, a la carena que s'alça a ponent del barranc de Sant Adrià.

## Enllaços externs

* Font de Padengallard al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Saboredo

La Serra de Saboredo està ubicada a la serralada Pirinenca, i forma part de la divisòria d'aigües entre el vessant mediterrani i l'atlàntic. Separa el Circ de Saboredo, situat al nord, de la vall de Ratera, situada al sud. La seva elevació màxima és de 2.830 metres. Està situada entre els municipis d'Alt Àneu i Espot a la comarca del Pallars Sobirà.
És una cresta que el seu extrem oriental s'inicia al Coll d'Amitges i continua en orientació sud oest per finalitzar al Port de Ratera. La seva longitud aproximada és de 1.860 metres. Està formada per quatre cims i una bretxa central:
* Pic de Saboredo, també conegut com a Gran Tuc de Saboredo (2.829,5 metres)
* Bretxa Juli Soler i Santaló.
* Sageta, (2.744 metres) agulla molt característica de la cresta.
* Tuc Occidental de Saboredo, que és conegut també com a Punta Estasen (2.769 metres)
* Tuc Occidental Inferior de Saboredo (2.717 metres)

## Referències

* ↑ Borrel i Vilaseca, Manel; Faura Busto, Enric. A tota cresta. Cossetània, febrer 2016, p. 24 (Azimut). ISBN 978-8490343821 [Consulta: 6 octubre 2019].

## Bibliografia

* Jolis, Agustí; Simó, Maria Antònia. Pallars - Aran. Barcelona: Editorial Montblanc, 1971, p. 328.
# S. Cofré

S. Cofré (segle XX) és o va ser una astrònoma xilena de la Universitat de Xile i co-descobridora d'11 planetes menors juntament amb l'astrònom xilè Carlos Torres de l'observatori astronòmic de Cerro El Roble (Xile), el 1968.
Un dels seus co-descobriments és l'asteroide del cinturó principal interior de 10 km i membre de la família d'Eos, (1992) Galvarino, anomenat així pel guerrer maputxe Galvarino del segle XVI.

## Llista de planetes menors descoberts

Planetes menors descoberts: 11 :
| (1973) Colocolo | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (1974) Caupolican | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (1992) Galvarino | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (2028) Janequeo | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (2654) Ristenpart | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (4878) Gilhutton | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (5659) Vergara | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (8605) 1968 OH | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (17350) 1968 OJ | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (27655) 1968 OK | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| (43722) Carloseduardo | 18 de juliol de 1968 | MPC |
| $^1$ Descobert junt amb Carlos Torres. |||

## Referències

* 1 2 «Minor Planet Discoverers (by number)» (en anglès). Minor Planet Center, 23-05-2016.
* ↑ Schmadel, Lutz D. «(1992) Galvarino». A: Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). Springer Berlin Heidelberg, 2007, p. 161. DOI 10.1007/978-3-540-29925-7_1993. ISBN 978-3-540-00238-3.
* ↑ «1992 Galvarino (1968 OD)» (en anglès). Minor Planet Center.
# Escilax

Escilax és el nom dels següents personatges:
* Escilax de Carianda viatger de Cària al servei de Pèrsia
* Escilax d'Halicarnàs, astrònom cari
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - 12 metres

La regata de vaixells de 12 metres va ser una de les proves de vela que es van disputar al camp de regates d'Oostende durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Es van disputar dues modalitats, 1907 i 1919 rating, amb la participació de dos vaixells amb un total de divuit participants procedents d'una nacionalitat. La competició es va disputar entre el 7 i el 9 de juliol de 1920.

## Medallistes

| Classe | Or | Plata | Bronze |
| 12 metres (1907 rating) | Noruega AtlantaHenrik Østervold Jan Østervold Ole Østervold Hans Næss Halvor Møgster Halvor Birkeland Rasmus Birkeland Kristian Østervold Lauritz Christiansen | No es concedí | No es concedí |
| 12 metres (1919 rating) detalls | Noruega Heira II Johan Friele Olaf Ørvig Arthur Allers Christen Wiese Martin Borthen Egill Reimers Kaspar Hassel Thor Ørvig Erik Ørvig | No es concedí | No es concedí |

## Resultats finals
### 12 metres (1907 rating)

| Posició | Tripulació | Iot | Regata I | Regata I | Regata II | Regata II | Final |
| Posició | Tripulació | Iot | Pos. | Punts | Pos. | Punts | Pos. |
| 1 | Henrik Østervold Jan Østervold Ole Østervold Hans Næss Halvor Møgster Halvor Birkeland Rasmus Birkeland Kristian Østervold Lauritz Christiansen | Noruega Atlanta | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |

### 12 metres (1919 rating)

| Posició | Tripulació | Iot | Regata I | Regata I | Regata II | Regata II | Final |
| Posició | Tripulació | Iot | Pos. | Punts | Pos. | Punts | Pos. |
| 1 | Johan Friele Olaf Ørvig Arthur Allers Christen Wiese Martin Borthen Egill Reimers Kaspar Hassel Thor Ørvig Erik Ørvig | Noruega Heira II | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |
* NF - no finalitza / NS - no surt

## Referències

* ↑ Belgium Olympic Committee. Olympic Games 1920 – Officiel Report (PDF), 1957 [Consulta: 8 febrer 2015]. Arxivat 27 de setembre 2007 a Wayback Machine.
* ↑ «Olympic Medal Winners». International Olympic Committee. [Consulta: 7 febrer 2015].
# Hyalinobatrachium pallidum

Hyalinobatrachium pallidum és una espècie de granota que viu a Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E. & Manzanilla, J. 2004. Hyalinobatrachium pallidum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Río Olnie

Río Olnie és un petit llogaret del departament Río Chico de la província de Santa Cruz (Argentina). És travessat per la important carretera Ruta Nacional 40, ruta que va de nord a sud de la Patagònia argentina. El nom "Olnie" prové de l'idioma dels antics pobladors indígenes de la zona, els Tehuelches, i significa orr: Racó i nie: Punta, és a dir racó de la punta, refereint-se a la punta de terra que formen dos afluents en unir-se. El poblat més proper es Bajo Caracoles, situat a uns 63 km més al nord.

## Referències

* ↑ «Guía Turística sobre la Ruta 40». Road Trip Journeys. [Consulta: 13 setembre 2020].
# Luis Marín Barahona

Luis Marín Barahona (18 de maig de 1983) és un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 2010. Fou jugador de la Universidad de Chile.

## Referències

* ↑ Luis Marín Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «World Cup 2010: Jaime Valdes set for first Chile appearance under Marcelo Bielsa». The Telegraph, 12-05-2010. Arxivat de l'original el 15 de juny 2010. [Consulta: 13 maig 2010].
* ↑ «Luis Marín prolongó por una temporada su vínculo con Universidad de Chile». Emol, 03-06-2015. [Consulta: 27 novembre 2015].
# Jitanjáfora

La jitanjáfora, o, en grafia catalana hitanhàfora, designa avui aquell mot sense significat establert i que crida l'atenció per la seva bellesa fonètica, o per ser especialment suggerent. És significant pur. El concepte va ser establert pel filòsof mexicà Alfonso Reyes, el 1942, extraient-lo del poema Leyenda del cubà Mariano Brull, que, dins de la seva línia de la poesia pura, proposà una infinitud de hitanhàfores. Així doncs, la mateixa paraula "jitanjáfora" fou una hitanhàfora fins al moment en què Reyes li donà el sentit de designar a les hitanhàfores.
Les hitanhàfores com a tals, doncs, apareixen i es cultiven en sentit estricte a la llengua espanyola. Un cop establert el concepte, però, les podem reconèixer a l'escriptura de nombrosos poetes i prosistes en moltes llengües, molts d'ells anteriors a Brull, a Reyes, i a la seva definició. James Joyce n'és en exemple magnífic. El seu Finnegans Wake n'està plagat.
Cal recordar que el moviment de la poesia pura fou proper al del surrealisme i és entre els seus adeptes que trobem una autàntica munió de hitanhàfores. Un cas notabilíssim el constitueix l'Antaviana, de l'escriptor català Pere Calders.

## Referències

* ↑ «Jitanjaforas. Juegos de palabras». [Consulta: 12 octubre 2018].
# Opfikon

Opfikon és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte d'Andelfingen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Hornbeck

Hornbeck és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 435 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hornbeck tenia 435 habitants, 181 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 143,6 habitants/km².
Dels 181 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.446 $ i la renda mediana per família de 33.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.750 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era d'11.237 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hornbeck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hornbeck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Selles-sur-Cher (municipi)

Selles-sur-Cher és una comuna francesa al departament de Loir i Cher (regió del Centre-Vall del Loira). El poble és famós perquè dona nom al formatge Selles-sur-Cher
# Río Negro (pel·lícula)

Río Negro és una pel·lícula documental cubana del 1977 dirigida per Manuel Pérez Paredes. Va ser inscrita al 10è Festival Internacional de Cinema de Moscou on va guanyar el Premi Especial.

## Sinopsi

Les antigues rivalitats entre dos camperols fan que duran la invasió de Bahía de Cochinos un prengui partit pels revolucionaris i l'altra pels contrarevolucionaris

## Repartiment

* Mario Balmaseda
* Sergio Corrieri
* René de la Cruz
* Alejandro Lugo
* Raúl Pomares
* Nelson Villagra

## Referències

* ↑ «10th Moscow International Film Festival (1977)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 January 2013. [Consulta: 13 gener 2013].

## Enllaços externs

* Río Negro a YouTube
# Estadi de La Rosaleda

La Rosaleda és un estadi de futbol situat a Màlaga, Andalusia. És on disputa els seus partits com a local el Málaga CF i on els disputava el seu antecessor, el CD Málaga.
Aquest estadi va ser una de les seus de la Copa del Món 1982, disputant-se en ell diversos partits de la primera fase. En l'any 2000 va començar una obra de remodelació que va acabar en 2006, i es reinaugurà al mateix any. L'aforament de l'estadi, una vegada concloses les obres, és de 28.963 espectadors.
# Ennis (Texas)

Ennis és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 16.045 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ennis tenia 16.045 habitants, 5.335 habitatges, i 3.947 famílies. La densitat de població era de 344,4 habitants/km².
Dels 5.335 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.923 $ i la renda mediana per família de 44.608 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.585 $ mentre que les dones 22.855 $. La renda per capita de la població era de 15.677 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Jiser

Jiser és una associació sense ànim de lucre fundada a Barcelona el 2005 que treballa per fomentar la creació artística com a eina de transformació social en l’espai mediterrani. Han realitzat projectes culturals a ambdues ribes del Mediterrani, destacant exposicions en el marc de PhotoEspaña, el Menorca Doc Fest, o projectes d'art urbà al barri del Poblenou, així com trobades internacionals d'artistes i intercanvis en forma de residències de creació.

## Referències

* 1 2 «El mur com a frontera representat en un mural del Poblenou», 18-09-2021. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «Túnez: Jiser para el arte» (en castellà), 27-01-2013. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «IB3N | El Menorca Docfest referma llaços entre Menorca i altres cultures». [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «Casa Árabe | Entrevista a Xavier de Luca y Houari Bouchenak». [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ lifetimemedia. «Entrevista amb Xavier de Luca « SWAB Barcelona Art Fair», 23-07-2017. [Consulta: 30 novembre 2022].
# Operó

Un operó es fa servir com una unitat genètica funcional formada per un grup o complex de gens capaços d'exercir una regulació de la seva pròpia expressió mitjançant dels substrats amb què interaccionen les proteïnes codificades pels seus gens. Aquest complex està format per gens estructurals que codifiquen per a la síntesi de proteïnes (generalment enzims), que participen en vies metabòliques l'expressió generalment està regulada per 3 factors de control.

## Referències

* ↑ Lodish, Harvey; Zipursky, Lawrence; Matsudaira, Paul; Baltimore, David; Darnel, James. «Chapter 9: Molecular Definition of a Gene». A: Molecular Cell Biology. W. H. Freeman, 2000. ISBN 978-0-7167-3136-8.
# Hornedjitef

Hornedjitef (segle III aC - valor desconegut) fou un sacerdot de l'antic Egipte del temple d'Amon de Karnak durant el regnat de Ptolemeu III (246-222 ae). Se'l coneix pels seus elaborats taüts, la màscara de la mòmia i la mòmia en si, que es remunten al primer període ptolemaic (al voltant del 220 ae), trobats a Asasif, Tebes, Egipte, que ara són al Museu Britànic.
Junt amb els taüts, el sarcòfag, la màscara de la mòmia i la mòmia, la tomba d'Hornedjitef contenia objectes com un Llibre dels Morts en papir i una figura pintada en fusta de Ptah-Sokar-Osiris.

## Referències

* ↑ «Outer coffin of the priest Hornedjitef». British Museum. Arxivat de l'original el 2010-07-06. [Consulta: 9 juny 2010].
* ↑ «Mummy of Hornedjitef › The British Museum». Britishmuseum.org. Arxivat de l'original el 2010-01-23. [Consulta: 9 juny 2010].
* ↑ «Mummy mask of Hornedjitef». British Museum. Arxivat de l'original el 2010-03-10. [Consulta: 9 juny 2010].
* ↑ John Taylor, Curator, British Museum. «A History of the World - Object: Mummy of Hornedjitef». BBC. [Consulta: 9 juny 2010].
* ↑ «Search object details». British Museum. [Consulta: 9 juny 2010].
* ↑ «Painted wooden figure of Ptah-Sokar-Osiris». British Museum. Arxivat de l'original el 2015-10-18. [Consulta: 9 juny 2010].

## Bibliografia

* Mack, J. (ed.), Masks: the art of expression Londores: The British Museum Press, 1994
* Strudwick, Nigel, Masterpieces of Ancient Egypt, Londres: British Museum Publications, 2006
* Walker, S. and Bierbrier, M., Ancient façs: mummy portraits Londres: The British Museum Press, 1997

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre Hornedjitef en BBC Ràdio 4 A History of the World in 100 Objects.
# Fruitori

Un fruitori és la persona o grup de persones que gaudeix o a qui va destinada una obra d'art. El fruitori pot ser una persona, un senyor feudal, una família, una comunitat vilatana, ciutanada o parroquial o un monestir o convent. L'obra artística és encarregada per un comitent i realitzada per un artista o un taller o un grup de constructors. De vegades el comitent i el fruitori poden coincidir, però no és necessari. Sol ocórrer en el cas que l'obra d'art sigui una joia, un anell, un segell o una arqueta. En canvi, en el cas de catedrals i edificis públics, per exemple, el fruitori engloba una comunitat molt més gran de persones. Cal sempre tenir presents tres elements bàsics; el comitent, l'artista i el fruitori; per a conèixer plenament una obra d'art, és a dir, incloent el seu valor històric i social, i no només l'estil artístic.

## Referències

* 1 2 3 Antonio Pladevall Font i Antoni Pladevall. La comtessa de Barcelona, Ermessenda de Carcassona, i la seva contribució als inicis de l'art romànic, pàg. 7, Institut d'Estudis Catalans, 2000, ISBN 8472835278
# Serra de la Garriga

«Serra de la Garriga» té aquests significats:
* Serra de la Garriga (Camarasa)
* Serra de la Garriga (Odèn)
* Serra de la Garriga (Soriguera)