OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distribució gaussiana inversa

En teoria de probabilitats, la distribució gaussiana inversa (també coneguda com a distribució Wald) és una família de dos paràmetres de distribucions de probabilitat contínues amb suport a (0,∞).
La seva funció de densitat de probabilitat ve donada per
$f(x;\mu ,\lambda )={\sqrt {\frac {\lambda }{2\pi x^{3}}}}\exp {\biggl-{\frac {\lambda (x-\mu )^{2}}{2\mu ^{2}x}}{\biggr )}$
per a x > 0, on $\mu >0$ és la mitjana i $\lambda >0$ és el paràmetre de la forma.
La distribució gaussiana inversa té diverses propietats anàlogues a una distribució gaussiana. El nom pot ser enganyós: és un "invers" només perquè, mentre que el gaussià descriu el nivell d'un moviment brownià en un temps fix, el gaussià invers descriu la distribució del temps que triga un moviment brownià amb deriva positiva a arribar a un positiu fix. nivell.
La seva funció generadora de cumulants (logaritme de la funció característica) és la inversa de la funció generadora de cumulants d'una variable aleatòria gaussiana.
Per indicar que una variable aleatòria X té una distribució gaussiana inversa amb una mitjana μ i un paràmetre de forma λ escrivim $X\sim \operatorname {IG} (\mu ,\lambda )\,\!$.
Aquesta distribució sembla haver estat derivada per primera vegada l'any 1900 per Louis Bachelier quan una acció arriba a un determinat preu per primera vegada. El 1915 va ser utilitzat independentment per Erwin Schrödinger i Marian v. Smoluchowski com el temps fins al primer pas d'un moviment brownià. En el camp del modelatge de reproducció es coneix com a funció de Hadwiger, després d'Hugo Hadwiger que la va descriure el 1940. Abraham Wald va tornar a derivar aquesta distribució el 1944 com a forma limitant d'una mostra en una prova de relació de probabilitat seqüencial. El nom gaussià invers va ser proposat per Maurice Tweedie el 1945. Tweedie va investigar aquesta distribució el 1956 i el 1957 i va establir algunes de les seves propietats estadístiques. La distribució va ser revisada àmpliament per Folks i Chhikara el 1978.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Inverse Gaussian Distribution» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com/.+[Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «Inverse Gaussian distribution» (en anglès). http://www.math.wm.edu.+[Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Pärna, Kalev. Inverse Gaussian Distribution (en anglès). Berlin, Heidelberg: Springer, 2011, p. 687–688. DOI 10.1007/978-3-642-04898-2_312. ISBN 978-3-642-04898-2.
# Distribució hiperbòlica

La distribució hiperbòlica és una distribució de probabilitat contínua caracteritzada perquè el logaritme de la funció de densitat de probabilitat és una hipèrbola. Així, la distribució disminueix exponencialment, que és més lentament que la distribució normal. Per tant, és adequat per modelar fenòmens on els valors numèricament grans són més probables que no pas per a la distribució normal. Alguns exemples són els rendiments dels actius financers i les velocitats del vent turbulent. Les distribucions hiperbòliques formen una subclasse de les distribucions hiperbòliques generalitzades.
L'origen de la distribució és l'observació de Ralph Bagnold, publicada al seu llibre The Physics of Blown Sand and Desert Dunes (1941), que el logaritme de l'histograma de la distribució empírica de la mida dels dipòsits de sorra tendeix a formar una hipèrbola. Aquesta observació va ser formalitzada matemàticament per Ole Barndorff-Nielsen en un article el 1977, on també va introduir la distribució hiperbòlica generalitzada, utilitzant el fet que la distribució hiperbòlica és una barreja aleatòria de distribucions normals.

## Referències

* ↑ «The Hyperbolic Distribution» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ abdoiiii. «Hyperbolic distributions» (en anglès). https://datasciencewiki.net,+14-12-2022.+[Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ Barndorff-Nielsen, Ole Proceedings of the Royal Society of London. Series A, Mathematical and Physical Sciences, 353, 1674, 1977, pàg. 401–409. DOI: 10.1098/rspa.1977.0041. JSTOR: 79167.
* ↑ Barndorff-Nielsen, O. «Hyperbolic Distributions and Distributions on Hyperbolae». Scandinavian Journal of Statistics, 5, 3, 1978, pàg. 151–157. ISSN: 0303-6898.
# Dzenzurski

Dzenzurski (rus: Дзензурский) és un estratovolcà molt erosionat que es troba al sud de la península de Kamchatka, Rússia i s'eleva fins als 2.285 msnm. El volcà està situat en una carena que s'estén al nord-oest del volcà Jupanovski. La seva activitat fou important durant el Plistocè i després d'un llarg període de pausa va reprendre l'activitat durant l'Holocè. Hi ha extensos camps de lava al nord-est del volcà, mentre l'activitat geotèrmica es manifesta al vessant sud-est amb nombroses fumaroles i una piscina de fang.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Dzenzursky» (en anglès). [Consulta: 20 novembre 2020].
# Dzhalindita

La dzhalindita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al subgrup de la söhngeïta. Rep el seu nom de la localitat on va ser descoberta, Dzhalinda, a Rússia.

## Característiques

La dzhalindita és un hidròxid d'indi de fórmula química In(OH)₃. És de color marró-groc, i cristal·litza en el sistema isomètric. És isotròpica. Pertany al grup de la söhngeïta juntament amb aquesta espècie i la bernalita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dzhalindita pertany a «04.FC: Hidròxids (sense V o U), amb OH, sense H₂O; octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: bernalita, söhngeïta, burtita, mushistonita, natanita, schoenfliesita, vismirnovita, wickmanita, jeanbandyita, mopungita, stottita, tetrawickmanita, ferronigerita-2N1S, magnesionigerita-6N6S, magnesionigerita-2N1S, ferronigerita-6N6S, zinconigerita-2N1S, zinconigerita-6N6S, magnesiotaaffeïta-6N'3S i magnesiotaaffeïta-2N'2S.
Va ser descoberta l'any 1963 al dipòsit d'antimoni de Dzhalinda, a Malyi Khingan Range, (Far-Eastern Region, Rússia).

## Referències

* ↑ «Dzhalindite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «Söhngeite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Levaixovo

Levaixovo (en rus: Левашово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 15 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Llista de districtes urbans alemanys

Això és una llista de districtes urbans d'Alemanya. Alemanya està dividida en 402 districtes administratius, dels quals 295 són rurals (Landkreise) i 107 d'urbans (Kreisfreie Städte / Stadtkreise) - ciutats que formen un districte per elles mateixes.
Un concepte similar és el de Statutarstadt a Àustria, o les independent cities del món de parla anglòfona.
Baden-Württemberg
| Baden-Baden Friburg de Brisgòvia Heidelberg | Heilbronn Karlsruhe Mannheim | Pforzheim Stuttgart Ulm |
Baixa Saxònia
| Brunsvic (Braunschweig) Delmenhorst Emden Göttingen ¹ Hannover ² | Oldenburg Osnabrück Salzgitter Wilhelmshaven Wolfsburg |
¹ segons la "llei de Göttingen" de l'1 de gener de 1964, la ciutat de Göttingen forma part del districte (Landkreis) de Göttingen, però encara hi regeixen les normes dels districtes urbans. ² segons la "llei de la regió de Hannover" de l'1 de novembre de 2001, Hannover compta com a districte urbà, mentre no hi hagi altra norma.
Baviera
| Amberg Ansbach Aschaffenburg Augsburg Bamberg Bayreuth Coburg Erlangen Fürth | Hof Ingolstadt Kaufbeuren Kempten im Allgäu Landshut Memmingen Múnic Nuremberg | Passau Ratisbona (Regensburg) Rosenheim Schwabach Schweinfurt Straubing Weiden in der Oberpfalz Würzburg |
Berlín
* Berlín
Brandenburg
| Brandenburg Cottbus | Frankfurt am Oder Potsdam |
Bremen
| Bremen | Bremerhaven |
Hamburg
* Hamburg
Hessen
| Darmstadt Frankfurt del Main Kassel | Offenbach am Main Wiesbaden |
Mecklemburg-Pomerània Occidental
| Greifswald Neubrandenburg Rostock | Schwerin Stralsund Wismar |
Renània-Palatinat
| Frankenthal Kaiserslautern Coblença (Koblenz) Landau | Ludwigshafen Magúncia (Mainz) Neustadt an der Weinstraße Pirmasens | Espira (Alemanya) (Speyer) Trèveris (Trier) Worms Zweibrücken |
Rin del Nord-Westfàlia
| Aquisgrà ¹ (Aachen) Bielefeld Bochum Bonn Bottrop Dortmund Düsseldorf Duisburg | Essen Gelsenkirchen Hagen Hamm Herne Colònia (Köln) Krefeld Leverkusen | Mönchengladbach Mülheim an der Ruhr Münster Oberhausen Remscheid Solingen Wuppertal |
¹ segons la "llei d'Aquisgrá" del 21 d'octubre de 2009, Aquisgrá compta com a districte urbà, mentre no hi hagi altra norma.
Saarland No hi ha districtes urbans. La ciutat de Saarbrücken fou un districte urbà però s'incorporà a la Comunitat urbana de Saarbrücken l'1 de gener de 1974.
Saxònia
* Chemnitz
* Dresden
* Leipzig
Saxònia-Anhalt
* Dessau
* Halle (Saale)
* Magdeburg
Slesvig-Holstein
| Flensburg Kiel | Lübeck Neumünster |
Turíngia
| Eisenach Erfurt Gera | Jena Suhl Weimar |
# Edifici d'habitatges a la rambla d'Aragó i carrer Joan Baget (Lleida)

Edifici d'habitatges a la rambla d'Aragó i carrer Joan Baget és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Habitatge en cantonera, de planta baixa i quatre pisos. La façana presenta una certa contradicció: d'una part, emfatitza la cantonera -cúpula i cornisa- i, de l'altra, la dilueix amb un tractament del parament prou repetitiu.
Compta amb murs de càrrega, forjat, revoltó i biguetes metàl·liques. Motllures i elements singulars de pedra. Balconades de ferro i paviment de marbre.

## Història

És de remarcar el tractament unitari que rep la façana, trencant amb els conceptes que degradaven el volum i la decoració en alçada.

## Referències

* 1 2 3 «Edifici d'habitatges a la rambla d'Aragó i carrer Joan Baget». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Llista de muntanyes d'Eslovàquia

Llista de muntanyes d'Eslovàquia, ordenades alfabèticament.

## G

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Gerlachovský štít | 2.655 | Tatra |

## M

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Mont Javorina | 970 | Carpats Blancs |
| Mont Lopenik | 911 | Carpats Blancs |

## V

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Vápenná | 752 | Petits Carpats |

## Z

| Muntanya | Altitud (m) | Serralada |
| Záruby | 768 | Petits Carpats |
# Dun

«Dun» té aquests significats:
* Gen dun, genètica de pelatges dels cavalls
* Dun (músics)
* Toponímia
** Dun (topònim), mot cèltic que designa una fortalesa o un lloc en un promontori
** Districte de Dehradun, divisió administrativa d'Uttarakhand a l'Índia amb capital a Dehradun.
** Muntanyes Dun, a Bihar a l'Índia.
** Dun (Cruesa), localitat i comuna de França, a la regió de Llemosí, departament de Cruesa.
** Cantó de Dun, cantó francès del departament de Cruesa.
** Dun (Arieja), municipi francès, situat al departament d'Arieja i a la regió de Migdia-Pirineus
# Eduard Murgó i Ballespí

Eduard Murgó i Ballespí (Montoliu de Lleida, 26 de maig de 2000) és un politòleg, cantant i polític català, actual batlle de Montoliu de Lleida des del 18 de juny de 2023. Cap de llista per Montoliu en En Marxa-AM, partit vinculat a Esquerra Republicana de Catalunya, va guanyar les eleccions municipals del 28M amb majoria absoluta i es va convertir en el batlle més jove de la província de Lleida.

## Referències

* 1 2 SEGRE. «Eduard Murgó, alcalde de Montoliu de Lleida als 23 anys», 18-06-2023. [Consulta: 19 juny 2023].
# Eduard Nikolàiev

Eduard Valentínovitx Nikolàiev (nascut a Nàberejnie Txelní - Rússia el 21 d'agost de 1984) és un pilot de Ral·li rus, especialitzat en ral·li raid, vencedor del Ral·li Dakar en categoria camions el 2013, i també el 2017.

## Trajectòria

Nikoláiev va començar la seva carrera al Dakar el 2006 com a mecànic de Sergey Reshetnikov a Kamaz, acabant en la 18a posició de la classificació general; l'any següent integrà la tripulació liderada per Ilgizar Mardeev, finalitzant en un segon lloc, a tres hores de diferència del guanyador, el pilot neerlandès Hans Stacey en un camió Iveco.
Per a les dues edicions següents va integrar la tripulació del múltiple campió Vladímir Txagin, acabant segon a la general el 2009 per un marge de menys de quatre minuts darrere de Firdaus Kabirov, l'altre conductor de Kamaz. El 2010 sempre amb Txagin s'alçà amb la victòria a la general, aconseguint 9 victòries d'etapa, xifra rècord en el Dakar.
Amb l'allunyament de l'activitat de Vladímir Txagin i de Firdaus Kabirov, se li van obrir les portes per obtenir un volant titular en l'equip Kamaz. El 2011 assoleix un tercer lloc a la general, per finalment alçar-se amb la victòria en l'edició de 2013, per un marge de 37 minuts sobre els seus companys d'equip Airat Mardéiev i Andrei Karguínov. El 2017 va guanyar novament el Dakar.

## Palmarès al Ral·li Dakar

| Any | Categoria | Model | Pos. |
| 2011 | Camió | KamAZ 4326 VK | 3r |
| 2012 | Camió | KamAZ 4326 VK | Abandona |
| 2013 | Camió | KamAZ 4326 VK | 1r |
| 2014 | Camió | KamAZ 4326 VK | 3r |
| 2015 | Camió | KamAZ 4326 VK | 2n |
| 2016 | Camió | KamAZ 4326 VK | 7è |
| 2017 | Camió | KamAZ 4326 VK | 1r |

## Referències

* ↑ «Eduard Nikolaev vencedor del Dakar 2013 en la categoría de camiones». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «VICTORIA Y RÉCORDS PARA CHAGIN». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «Dakar 2013: Eduard Nikolaev es el ganador en los camiones». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ Salvador, Quim. «Sunderland i Peterhansel guanyen el Dakar 2017». Rac1, 14-01-2017. [Consulta: 15 gener 2017].

## Enllaços externs

* Eduad_Nikolaev - ficha en página oficial dakar.com
* Eduard-Nikolaev - Perfil en redbull.com Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Lluís Barceló i Bou

Lluís Barceló i Bou (Cruïlles, 1873 - Calonge, 1951) fou historiador i bibliotecari autodidacte, va ser conservador del Museu-Biblioteca Municipal de Palamós durant molts anys.

## Trajectòria

Nascut al mas familiar dels Metges (Sant Cebrià de Lladó, municipi de Cruïlles), al cor del massís de les Gavarres, autodidacte humil i savi, desenvolupà una intensa vida cultural, alhora que no deixà de treballar en la indústria tapera. Es dedicà al coneixement i divulgació del passat de la vila i fou impulsor del Museu de Palamós Cau de la Costa Brava, des dels seus inicis com a arxiver-bibliotecari. També esdevingué pioner en la recerca arqueològica, tot descobrint diversos jaciments com el del poblat ibèric de la Punta del Castell.
Col·laborà amb l'Institut d'estudis Catalans en l'elaboració i correcció del Vocabulari del suro i de les indústries derivades.
El mes de gener de 1944, l'Ajuntament el nomenà conservador del Museu-Biblioteca Municipal de la vila. La seva obra literària va quedar impresa en el setmanari local Marinada des dels inicis d'aquesta publicació l'any 1914. Foren fruit de la seva sensibilitat els poemes amb regust bosquetà "Camperoles", "A ple aire", "Trescant pels cims", "Un drama casolà", "Retorn al poble", "Les orenetes", "Elegia del Suro Gros de Romanyà", "Mare i fill" i "Maternitat". En un altre vessant, fou autor del tractat botànic "Els bolets de les Gavarres" i del recull lexicogràfic "Del bosc i de la vinya".
Lluís Barceló i Bou, l'aleshores conservador del Museu del Cau Costa Brava de Palamós va redactar a manera de notari un quadern que constitueix un testimoni d'excepció: es tracta del seguiment que feu de la Guerra Civil Espanyola, mes a mes, on deixà constància escrita, en unes fitxes de paper, dels esdeveniments que al seu parer eren més rellevants del convuls període de 1936 a 1939 a Palamós.
Lluís Barceló Bou fou nomenat fill adoptiu de Palamós l'any 1951, poc abans de la seva mort. El seu fons personal es troba dipositat al Servei d'Arxiu Municipal de Palamós. L'actual biblioteca municipal, inaugurada el 16 de febrer de 2008, porta el seu nom.

## Publicacions

* Poemes: "Camperoles", "A ple aire", "Trescant pels cims", "Un drama casolà", "Retorn al poble", "Les orenetes", "Elegia del Suro Gros de Romanyà", "Mare i fill" i "Maternitat".
* Tractat botànic: "Els bolets de les Gavarres".
* Recull lexicogràfic: "Del bosc i de la vinya".

## Referències

* ↑ Ajuntament de Palamós Història de Palamós, 1991.
* ↑ Medir, RM.; Sapena, C. «Palamós». Quaderns de la Revista de Girona, 1988, pàg. 89.
* ↑ Teixidor i Palau, Ricard. A peu per la Gavarra marítima: 15 itineraris. Cossetània Edicions, 2002, p. 38, 84, 85.
* ↑ «Palamós 1936-1939. Diari de Lluís Barceló i altres veus [PDF]». Servei d'Arxiu Municipal de l'Ajuntament de Palamós. Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ Palamós : 1936-1939 : diari de Lluís Barceló i Bou i altres veus. Palamós: Servei d'Arxiu Municipal de Palamós de l'Ajuntament de Palamós, 2006.
* ↑ «Pàgina web oficial de la Biblioteca Lluís Barceló i Bou de Palamós». Arxivat de l'original el 2017-06-21. [Consulta: 17 febrer 2015].
# Eid (Noruega)

Eid és un antic municipi situat al comtat de Sogn og Fjordane, Noruega. Té 6.015 habitants (2016) i la seva superfície és de 469,22 km². El centre administratiu del municipi és la població de Nordfjordeid.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Eid - Lloc web oficial
# Lorenzo Calonga

Lorenzo Calonga (28 d'agost de 1929 - 20 de setembre de 2003) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1950. Al Paraguai va jugar a with Cerro Porteño, Club Olimpia i Club Guaraní, amb aquest darrer campió nacional el 1949. A Colòmbia fou jugador de Deportivo Pereira i Independiente Medellín. També jugà a Mèxic a Club León i Club Irapuato.
Un cop retirat fou entrenador a Colòmbia, a Deportes Quindío el 1961. He managed season.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 2011-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Leme de Arruda, Marcelo. «Seleção Brasileira (Brazilian National Team) 1947-1952». RSSSF, 12-06-2012.
* ↑ «Se fue Ovidio Casartelli, campeón en 1949 con Guaraní» (en castellà). ABC Digital, 28-12-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Statistics at Golgolgol.net». Arxivat de l'original el 2013-01-11. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Statistics at Golgolgol.net». Arxivat de l'original el 2013-02-21. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Se fue Pate' mula» (en castellà). Llanera.com, 23-09-2003.
* ↑ Ruiz Bonilla, Guillermo. «El baúl de los recuerdos: Estrellas de 1952» (en castellà). El Espectador, 19-12-2007.
* ↑ «Muerte de "Patemula" Calonga» (en castellà). El Colombiano, 01-09-2003. Arxivat de l'original el 27 de desembre 2008. [Consulta: 4 gener 2018].
# Lorenzo Campeggi

Lorenzo Campeggi (Milà, 7 de novembre de 1474 † Roma, 19 de juliol de 1539) va ser un cardenal, arquebisbe i diplomàtic italià.
Primer de cinc germans, el 1500 va obtenir el Bolonya un doctorat en dret canònic i es va casar amb Francesca Guastavillani i civils, que li va donar cinc fills. Vidu el 1509, Campeggi va començar la carrera eclesiàstica sota el patrocini del Papa Juli II.
Els dos van ser assignats abans a les missions diplomàtiques contra el Concili de Pisa, primer per l'emperador Maximilià I, qui li va donar el 'bisbat de Feltre de 1512 a 1520, l'altre en el duc de Milà. El 1513 va tornar a Alemanya en un intent de formar una lliga contra els turcs. El 1517 el Papa Lleó X el va fer cardenal i Maximilià més tard el va nomenar cardenal protector del Sacre Imperi Romà. El 3 de març de 1518 va ser enviat a Anglaterra per a representar el papat durant la promulgació del Tractat de Londres. El 22 de gener de 1523 va ser nomenat cardenal protector d'Anglaterra.
Va participar en el Conclave de 1534 on s'escull el nou Papa Pau III.
Va morir el 19 de juliol de 1539 a l'edat de 67 anys.
# Dusetos

Dusetos ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat del districte municipal de Zarasai situada al comtat d'Utena al nord-est de Lituània, a 30 km a l'oest de Zarasai, prop del llac Sartai.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Lituània

## Enllaços externs

* Tour de Dusetos
* Informació oficial (lituà) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# EDIPUCRS

EDIPUCRS (Editora Universitária da PUCRS) és una editorial brasilera vinculada a la Pontifícia Universidade Católica do Rio Grande do Sul (PUCRS). Fou fundada l'any 1988 i edita tant llibres com revistes. Les revistes publicades per aquesta editorial cobreixen temàtiques tan variades com les telecomunicacions, l'odontologia, el dret, la biologia i l'educació.

## Referències

* ↑ Abreu, Luciano Aronne de «Formação e produção acadêmica: o papel das editoras universitárias». Estudos Ibero-Americanos, 45, 2, 2019, pàg. 163–173. ISSN: 1980-864X.
* ↑ Bufrem, Leilah Santiago. Editoras universitárias no Brasil: uma crítica para a reformulação da prática (en portuguès brasiler). EdUSP, 2000. ISBN 978-85-314-0122-0.

## Enllaços externs

* Web de l'editorial Arxivat 2010-01-18 a Wayback Machine. (portuguès)
# Lone Jack

Lone Jack és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 528 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lone Jack tenia 528 habitants, 202 habitatges, i 153 famílies. La densitat de població era de 53,1 habitants per km².
Dels 202 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 23,8% no eren unitats familiars. En el 20,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.154 $ i la renda mediana per família de 57.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.031 $ mentre que les dones 31.250 $. La renda per capita de la població era de 20.558 $. Cap de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lone Jack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lone Jack». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# El Bruguer Nou

El Bruguer Nou és una masia de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta quadrada, coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i dos pisos. El portal de la façana és de forma rectangular amb unes motllures a la part interior de la llinda. A la planta baixa i als dos pisos s'hi obren finestres, distribuïdes simètricament. A llevant, a l'angle Nord-est s'hi adossa un cos de porxos sostinguts per pilars de pedra amb unes escales exteriors per accedir-hi. A ponent hi havia una lliça però es va cremar.
És construïda amb gresos units amb morter de calç i arrebossat al damunt. L'estat de conservació és regular.

## Història

No tenim notícies de la data de construcció, només se sap que fou propietat del vescomte Güell i que segurament s'amplià i reformà al segle xix, segons indica la galeria de llevant, datada el 1888.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Bruguer Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].