OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Policàrpia

Les plantes policàrpiques són plantes que floreixen repetidament i que donen fruits al llarg de la vida.).
El seu antònim és la monocàrpia que només floreixen i donen fruit una vegada en la seva vida.
Gairebé totes les plantes policàrpiques són perennes. Les plantes policàrpiques inclouen la majoria de plantes perennes (arbres i arbusts). Arribats a la maduresa, les plantes policàrpiques floreixen i donen fruit diverses vegades durant diversos anys. Es tracta de plantes perennes de fitocenosis naturals (per exemple, til·ler, avellana, nabiu) i agrocenoses (per exemple, la pomera, arç cerval, grosella, maduixa).

## Referències

* ↑ Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.) — СПб., 1890—1907.
* 1 2 Большая советская энциклопедия: В 30 т. — М.: «Советская энциклопедия», 1969—1978.
* ↑ Botanique.org: polycarpique Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.Plantilla:Ref-fr
# Jean-Yves Escoffier

Jean-Yves Escoffier (6è arrondissement de Lió, 12 de juliol de 1950 - Los Angeles, 1 d'abril de 2003) va ser un fotògraf i cinematògraf francès, el qual va participar en l’àrea de la fotografia en més de 30 pel·lícules entre els anys 1973 i 2003.

## Biografia

Considerat un dels grans artistes de la cinematografia contemporània, va estudiar a l’ÉSNLL (Escola Superior Nacional Louis Lumière), una facultat de belles arts situada a Saint-Denis, França, i es va mudar als EUA durant la dècada dels 90.
Escoffier va treballar com a director de fotografia en diverses pel·lícules de Leos Carax, incloent Boy Meets Girl, Mauvais sang i Les Amants du Pont-Neuf, en diversos llargmetratges europeus i americans, com The Human Stain, Possession, Nurse Betty, The Cradle Will Rock, Rounders i Good Will Hunting, així com Harmony Korine's Gummo.

## Filmografia

Algunes de les pel·lícules en què hi ha intervingut Jean-Yves Escoffier
* 1975 : C'est dur pour tout le monde de Christian Gion (ajudant d'operador)
* 1975 : Hu-Man de Jérôme Laperrousaz (ajudant d'operador)
* 1977 : Le Château de sable (animació)
* 1978 : Passe montagne de Jean-François Stévenin (càmera)
* 1978 : Le Pion de Christian Gion (càmera)
* 1980 : Simone Barbès ou la vertu de Marie-Claude Treilhou
* 1981 : Overdon de Jean-Paul Janssen (càmera)
* 1982 : Ulysse d'[[Agnès Varda
* 1983 : La Fonte de Barlaeus, court métrage de Pierre-Henri Salfati (Director de fotografia)
* 1983 : Papy fait de la résistance]] de Jean-Marie Poiré (càmera)
* 1984 : Boy Meets Girl (film, 1984)|Boy Meets Girl de Leos Carax
* 1985 : Shoah de Claude Lanzmann (ajudant d'operador)
* 1985 : Trois hommes et un couffin de Coline Serreau
* 1986 : Mauvais Sang de Leos Carax
* 1991 : Les Amants du Pont-Neuf de Leos Carax
* 1994 : Une épouse trop parfaite (Dream Lover) de Nicholas Kazan
* 1995 : Un voyage amb Martin Scorsese à travers le cinéma américain (A Personal Journey with Martin Scorsese Through American Movies) de Martin Scorsese
* 1996 : The Crow, la cité des anges (The Crow: City of Angels) de Tim Pope amb Vincent Pérez
* 1997 : Gummo de Harmony Korine (Director de fotografia)
* 1997 : Excess Baggage de Marco Brambilla
* 1997 : Good Will Hunting de Gus Van Sant
* 1998 : Les Joueurs de John Dahl amb Matt Damon, John Malkovich, Edward Norton
* 2000 : Nurse Betty de Neil LaBute amb Morgan Freeman, Renée Zellweger i Chris Rock
* 2001 : 15 minutes de John Herzfeld amb Robert De Niro
* 2003 : La taca humana (The Human Stain) de Robert Benton

## Referències

* 1 2 3 Ballinger, p. 39.

## Bibliografia

* Ballinger, A.. New Cinematographers (en anglès). annotated. Harper Design, 2004, p. 38–67. ISBN 1856693341. «See also this book URL.»
# Joan Sidera Plana

Joan Sidera Plana (la Cellera de Ter, la Selva, 8 de març de 1918 - Barcelona, Barcelonès, 4 de febrer de 2018) va ser un religiós claretià, professor, investigador i arxiver català.
El tercer d'onze germans, fill de Jaume Sidera i Margarida Plana, ingressà al seminari claretià de Cervera el juliol de 1927. Inicià estudis a Barbastre i continuà a Cervera, entre 1928 i 1933. El 1933 feu el seu noviciat a Vic, i a l'any següent la primera Professió a Vic, professant la Perpètua a Zafra el 1939. Precissament, a Zafra, cursà estudis entre els anys 1938 i 1942. El 1942 feu el diaconat i posteriorment el presbiterat a Badajoz. Es traslladà a Solsona on residí entre els anys 1942 i 1945, i va rebre formació universitària entre el 1945 i el 1950. Exercí com a professor al Col·legi de Barcelona entre 1950 i 1967, a Cervera entre 1967 i 1976, a Valls entre 1976 i 1978 i al Seminari Menor Diocesà Nostra Senyora de Montalegre, a Tiana, el curs 1978-1979. El 1979 fou destinat a la comunitat de Vic, on va romandre trenta-quatre anys com a superior, fins al 1982, i també com a responsable de l'Arxiu Pairal de Vic, fins al 2013. A més, es dedicà també a la recollida de dades inèdites sobre el Pare Antoni Maria Claret, personatge destacat del segle xix a casa nostra. Malgrat que des de 2013 visqué a la residència dels Missioners Claretians de Barcelona, no va deixar de treballar en la recerca i l'estudi de la documentació històrica fins al darrer moment dels seus dies.

## Referències

* 1 2 Sidera i Plana, Jaume «El claretià P. Joan Sidera Plana (la Cellera de Ter, 1918 - Barcelona, 2018), investigador incansable sobre el P. Claret». Quaderns de la Selva, Núm. 30, 2018, pàg. 141-157. ISSN: 2385-4480 [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ «Joan Sidera, 75 anys de sacerdot i 83 de claretià». Catalunya Religió, 23-06-2017 [Consulta: 25 febrer 2020].
* ↑ «Mor el claretià Joan Sidera, un dels grans estudiosos de Claret». Catalunya Religió, 05-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2020].
# Joan Sforza

Joan Sforza (en italià: Giovanni Sforza) (Pesaro, Província de Pesaro i Urbino, 1466 – Pesaro, Província de Pesaro i Urbino, 1510) fou un noble italià, Senyor de Pesaro entre 1483 i 1510.
Va néixer el 5 de juliol de 1466 a la ciutat de Pesaro. Era fill de Costanzo I Sforza i net d'Alessandro Sforza. En 1493, després de la mort de la seva primera dona, Maddalena Gonzaga, Joan es va casar amb Lucrècia Borja, però quatre anys després, el papa Alexandre VI (pare de Lucrècia) va desfer eixa unió. Joan va ser expulsat de la ciutat de Pesaro pel germà de Lucrècia, Cèsar Borja. Després de la seva separació amb Lucrècia, Joan es va casar amb Ginevra Tiepolo, amb qui va tenir un fill, Costanzo II Sforza. Va morir el 27 de juliol de 1510 a la ciutat de Pesaro.

## Referències

* ↑ Ratti, Nicola. Della famiglia Sforza (en italià). Salomoni, 1794.
* ↑ Bellonci, Maria. Lucrezia Borgia (en anglès). Orion, 2000-07, p. 84. ISBN 978-1842120590.
# Podarg de Blyth

El podarg de Blyth (Batrachostomus affinis) és una espècie d'ocell de la família dels podàrgids (Podargidae) que habita els boscos del nord de Tailàndia, sud de Myanmar i centre del Vietnam, cap al sud fins a la zona peninsular de Tailàndia, Sumatra i Borneo.

## Subespècies

S'han descrit dues subespècies:
* Batrachostomus affinis affinis Blyth, 1847
* Batrachostomus affinis continentalis Stresemann, 1937
# Jordi I de Còrcira

Jordi I de Còrcira va ser un bisbe grec de l'illa de Còrcira o Corfú, que tenia el favor de l'emperador Manuel I Comnè.
L'emperador li va encarregar de fortificar la ciutat de Corfú, arrabassada als normands l'any 1154. L'emperador Frederic Barba-roja va intentar que els romans d'Orient abandonessin l'illa, buscant la complicitat de Jordi I, però no ho va aconseguir. El 1178 Manuel Comnè va enviar a Jordi I al Concili del Laterà (XI concili general) a Roma, també per entrevistar-se amb Frederic Barba-roja, però es va posar malalt a Bríndisi o potser a Òtranto i el concili es va tancar abans que es recuperés. Després encara va tornar a Corfú.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Georgius of Corcira». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 27 desembre 2022].
# Ploranera verdosa

La ploranera verdosa (Schiffornis virescens) és un ocell de la família dels titírids (Tityridae). Es troba al Brasil, Paraguai i nord d'Argentina. El seu hàbitat són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «ploranera verdosa». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 455. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Greenish Schiffornis. Schiffornis virescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
# Ploranera turdina septentrional

La ploranera turdina septentrional (Schiffornis veraepacis) és un ocell de la família dels titírids (Tityridae). Es troba a l'Amèrica Central i el nord-oest d'Amèrica del Sud: des del sud de Mèxic fins al nord de Perú. El seu hàbitat són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «ploranera turdina septentrional». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 455. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Northern Mourner. Schiffornis veraepacis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Polson

Polson (Salish: nč̓mqnetkʷ, ktunaxa: kwat̕aq̓nuk) és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 4.041 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Polson tenia 4.041 habitants, 1.739 habitatges, i 1.052 famílies. La densitat de població era de 575,7 habitants per km².
Dels 1.739 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més. La composició racial era 74,7% blancs, 0,2% afroamericans, 15,7% amerindis, 0,8% asiàtics. Els hispànics de qualsevol raça són el 3,4% de la població.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.870 $ i la renda mediana per família de 30.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.113 $ mentre que les dones 19.210 $. La renda per capita de la població era de 13.777 $. Aproximadament el 16% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete. Seliš nyoʻnuntn, Medicine for the Salish language : English to Salish translation dictionary. 2a edició. Pablo, MT: Salish Kootenai College Press, 2010, p. 459. ISBN 9781934594063.
* ↑ «FirstVoices: Nature / Environment - place names: words. Ktunaxa.». [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Polson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Polson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joaquín de Lizarraga

Joaquín Lizarraga de Elcano (Pamplona, 1748-1835) escriptor en èuscar, jesuïta, apologista i seguidor de Manuel de Larramendi. L'interès principal de la seva obra és de tipus filològic, ja que va escriure en uns dels dialectes bascos (euskalki), l'anomenat Alt navarrès meridional, que actualment s'ha extingit.
# Jeremy Gaige

Jeremy Gaige (9 d'octubre de 1927 - 19 de febrer de 2011) fou un periodista, escriptor, i historiador dels escacs estatunidenc. És molt conegut en el món dels escacs pel seu treball en investigació, recopilació de dades, i publicació de reculls de resultats de torneigs històrics, i de dades biogràfiques de jugadors d'escacs. Hooper i Whyld han titllat els seus treballs d'"escrupulosament escrits" i n'han dit que són "una font de referència per a qualsevol periodista d'escacs arreu del món". El llibre de Gaige, A Catalog of Chess Players and Problemists, del 1969, conté al voltant de 3.000 noms amb dates i llocs de naixement i mort de jugadors d'escacs. A partir d'aquesta publicació, va començar a rebre moltes informacions d'altres escriptors d'escacs, i mercès a això, el seu Chess Personalia (1987) va poder contenir molta més informació, llistant al voltant de 14.000 noms amb llocs i dates de naixement i mort, i també referències a fonts d'informació biogràfica.

## Treballs i publicacions

* A Catalog of Chess Players and Problemists. (1969)
* Chess Tournament Crosstables, vol I, 1851–1900. (1969)
* Chess Tournament Crosstables, vol II, 1851–1900. (1971)
* Chess Tournament Crosstables, vol III, 1901–1920. (1972)
* Chess Tournament Crosstables, vol IV, 1921–1931. (1974)
* Chess Tournaments - A Checklist: Vol I: 1849-1950 (1984)
* Chess Tournaments - A Checklist: Vol II: 1951-1980 (1984)
* Chess Tournament Crosstables, vol I, 1851–1900. (1985). Versió revisada de l'edició del 1969.
* FIDE-Titled Correspondence Players (1985)
* Catalog of British Chess Personalia (1985)
* Oxford-Cambridge Chess Matches (1873-1987) (1987)
* Chess Personalia—A Biobibliography. (1987), reeditat (2005). McFarland. ISBN 0-7864-2353-6
* Catalog of USA Chess Composers (1987)
* Swiss Chess Personalia (1987)
* FIDE-titled composers (1988)
* Problemist obituary index (1989)
* Chess Personalia—A Biobibliography. (1989). Versió privada de l'edició del 1987.
* Index of obituaries in the British Chess Magazine 1881-1988 (1989)
* British FIDE and ICCF titleholders (1989)
* FIDE Female Titleholders (1991)
* USA FIDE-Titled Players & Arbiters (1993).
* Chess Personalia—A Biobibliography. (1994). Versió privada de l'edició del 1987.

## Referències

* ↑ Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2. Oxford University Press, 1992, p. 149. ISBN 0-19-280049-3.

## Enllaços externs

* Jeremy Gaige, per Edward Winter
* Jeremy Gaige, Chess Note 3595, per Edward Winter
* Material personal i no publicat, BCPS Library Catalogue, 18 Juny 2007 Arxivat 26 de gener 2008 a Wayback Machine.
# Johann Chr Richter

Johann Chr Richter (Dresden, 15 de juliol de 1700 - Dresden, 1785) fou un compositor i organista alemany.
Johann Christoph Richter va ser esmentat a la "Dresden Kreuzschule" el 1714, però va arribar a la capella de la cort de Dresden poc temps després i des d'allí va ser enviat a Itàlia per a la formació el 1716. Des del 1722 va estudiar a Leipzig. El 1726, per ordre del rei, va haver d'aprendre a interpretar el Pantaló de Pantaleon Hebenstreit. Des del 1734 va substituir al malalt Hebenstreit com a professor de Pantaló, mentre que el 1727 va ser nomenat organista protestant de la cort. De 1751 a 1775 va ser cantor de cort i des de 1760 va rebre el títol de "Kapellmeister".
Els estudiants que va tenir Richter inclouen Christian Gottlieb Dachselt, organista de molt de temps a la Dresden Frauenkirche.
A més d'algunes cantates, Richter va escriure dues obres escèniques i algunes obres instrumentals, així com obres per a orgue i clavicèmbal. Les escèniques són les dues òperes; Il re pastore, llibret: Pietro Metastasio (1762, Dresden) i Opera drammatica per festeggiare il gloriosissimo giorno natalizio, llibret: Pietro Metastasio (1764, Dresden) i, les instrumentals són; Concert per a eco de 4 violins, 4 flautes, 2 violes i Baix continu, i Trio Sonata per a Flauta, Oboe i Baix continu.

## Referències

* ↑ La música en la història i el present, 2a edició, volum 14, columnes 36–37
* ↑ Johann Gottfried Walther : Entrada en Musicalisches Lexicon o Musicalis Bibliothec (1732)
* ↑ Robert Eitner : Entrada al lèxic de la font biogràfica-bibliogràfica de músics i estudiosos de música...(1903)
* ↑ Moritz Fürstenau : Richter, Johann Christoph. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Volum 28, Duncker i Humblot, Leipzig 1889, pàg. 466.
# Santa Coloma d'Escàs

Santa Coloma d'Escàs és l'església sufragània del poble d'Escàs, en el terme municipal de Rialb, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme del mateix nom. Està situada dins del nucli de població d'Escàs. Depenia de la parroquial de Sant Martí de Caregue.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb capçalera al nord i porta d'arc de mig punt situada a migdia, on també hi ha una petita rosassa que dona llum a l'interior. A ponent s'aixeca la torre-campanar de secció quadrada que esdevé vuitavat a partir del nivell de la coberta a dues vessants de llicorella. La torre-campanar es troba rematada per un xapitell de llicorella.

## Referències

* ↑ «Santa Coloma d'Escàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Rialb de Noguera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Santa Coloma d'Escàs en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 1637 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1637 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de novembre de 2005. Després de reafirmar les resolucions anteriors sobre l'Iraq, el Consell va ampliar el mandat de la força multinacional fins al final de 2006.
La resolució va ser patrocinada per Dinamarca, Japó, Romania, Regne Unit i Estats Units.

## Resolució
### Observacions

En presentar la resolució, el Consell de Seguretat va acollir amb satisfacció l'inici d'una nova etapa a l'Iraq i esperava amb interès el dia que les forces de l'Iraq siguessin responsables de la seguretat, i podria finalitzar el mandat de la força multinacional al país. Acollia amb beneplàcit el compromís del Govern de Transició Iraquià de treballar cap a una nació democràtica amb respecte als drets polítics i humans, i el suport de la comunitat internacional. A més, el Consell va acollir favorablement les eleccions recents i l'aprovació d'una nova constitució per al país.
La resolució també va assenyalar que el govern establert a través de les eleccions de desembre de 2005 seria el responsable de promoure el diàleg i la reconciliació a l'Iraq i configurar el seu futur. El Consell va instar els que utilitzaven la violència a entregar les seves armes i participar en el procés polític, reafirmant que el terrorisme no interrompria la transició de l'Iraq, d'acord amb la Resolució 1618 (2005). Iraq havia demanat mantenir la presència de la força multinacional, establerta en virtut de la Resolució 1546 (2004), per proporcionar seguretat i ajuda humanitària.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de la força multinacional a l'Iraq fins al 31 de desembre de 2006, que es revisaria abans del 21 de juny de 2006. Podria ser rescindit en qualsevol moment a petició de l'Iraq. Al mateix temps es van ampliar fins al 31 de desembre de 2006 els acords per als ingressos procedents de vendes d'exportació de petroli, productes derivats del petroli i gas natural al Fons de Desenvolupament per a l'Iraq, i el seu seguiment per la Junta Internacional d'Assessorament i Seguiment.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Iraq multinational force until end of 2006». United Nations, 08-11-2005.
* 1 2 Hoge, Warren «UN renews mandate for U.S.-led Iraq force». The New York Times, 09-11-2005.
* ↑ Swain, Ashok. The democratization project: opportunities and challenges. Anthem Press, 2009, p. 31. ISBN 978-1-84331-314-4.
* ↑ Boyle, Francis Anthony. Protesting power: war, resistance, and law. Rowman & Littlefield, 2008, p. 167. ISBN 978-0-7425-3892-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra de l'Iraq
* Missió d'Assistència de les Nacions Unides a l'Iraq

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Deadly Deception: General Electric, Nuclear Weapons and Our Environment

Deadly Deception: General Electric, Nuclear Weapons and Our Environment és una pel·lícula documental estatunidenca dirigida per Debra Chasnoff, estrenada el 1991, i que va guanyar l'Oscar al millor curtmetratge documental el 1992.

## Sinopsi

El documental exposa els desastrosos efectes sobre la salut i el medi ambient causats per la producció nuclear de l'empresa General Electric. Mostra la contradicció entre la retòrica corporativa i les persones les vides de les quals estan devastades per les proves i la fabricació de míssils nuclears. 27 famílies d'empleats van patir casos de càncer, mentre que General Electric era conscient dels nivells de radioactivitat

## Referències

* ↑ «New York Times: Deadly Deception: General Electric, Nuclear Weapons and Our Environment». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2009. Arxivat de l'original el 25 abril 2009.
* ↑ Oscar-winner! Grassroots activists successfully expose a corporate giant's environmental record, newday.com

## Enllaços externs

* Deadly Deception: General Electric, Nuclear Weapons and Our Environment a YouTube
# Deadly Sting: The Mercury Years

Deadly Sting: The Mercury Years és una recopilació de dos discs d'èxits de música, amb dues cançons de directe i dos més que no s'han publicat mai abans, del grup de Heavy Metal alemany Scorpions, publicat per Mercury Records el 1997. Al mercat americà hi ha dues versions de l'àlbum, un amb la coberta original, i un altre amb la "censurada". En l'original hi havia una dona nua. En la nova portada es mostra un terreny ple d'escorpins. Les dues portades han estat creades per John Scarpati.

## Llista de cançons
### Disc u

* "Loving You Sunday Morning" – 5:36
* "Lovedrive" – 4:51
* "Holiday" – 6:47
* "Make It Real" – 3:50
* "The Zoo" – 5:29
* "Blackout" – 3:48
* "Can't Live Without You" – 3:45
* "No One Like You" – 3:56
* "China White" – 6:57
* "Dynamite" – 4:12
* "Bad Boys Running Wild" – 3:55
* "Rock You Like a Hurricane" – 4:12
* "Coming Home" – 4:59
* "Big City Nights" – 4:09
* "Still Loving You" – 6:27
* "Coast To Coast" - (en directe) – 4:52

### Disc dos

* "Don't Stop At The Top" – 4:03
* "Rhythm Of Love" – 3:48
* "Passion Rules The Game" – 3:59
* "Walking On The Edge" – 5:08
* "Believe In Love" – 5:23
* "I Can't Explain" – 3:21
* "Tease Me Please Me" – 4:44
* "Don't Believe Her" – 4:55
* "Wind of Change" – 5:12
* "Hit Between The Eyes" – 4:35
* "Send Me an Angel" – 4:33
* "Alien Nation" – 5:44
* "Under The Same Sun" – 4:52
* "Woman" – 5:56
* "In Trance" - (en directe) – 4:19
* "Over The Top" - (no llançat anteriorment) – 4:24
* "Life Goes Around" - (no llançat anteriorment) – 3:31

## Referències

* ↑ «La web d'Scarpati». Arxivat de l'original el 2009-04-03. [Consulta: 16 juliol 2008].

## Enllaços externs

* (anglès) (alemany) Web oficial Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine.