OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Douglas Tompkins

Douglas Tompkins (Conneaut, 20 de març de 1943 - Coyhaique, 8 de desembre de 2015) fou un milionari filantrop naturalista estatunidenc. Va ser el cofundador de la marca esportiva The North Face i propietari durant un temps de la marca Esprit. Va destacar notablement pel seu paper com a ecologista a través de la compra de terrenys per convertir-los en parcs protegits.
El 1968 va crear de la marca The North Face que va vendre dos anys més tard per dedicar-se a la companyia de moda femenina Esprit, fundada amb la seva esposa Susie. A finals dels 1980 va vendre la seva participació al considerar que contribuïa a la destrucció mediambiental. Va decidir invertir la seva fortuna a comprar terres riques en biodiversitat a la Patagònia Sudamericana. El seu principal camp d'acció fou Argentina i Xile, encara que les seves primeres activitats les va realitzar al Canadà. Va conèixer Xile en un llarg viatge que va emprendre amb els seus amics en temps de la Guerra del Vietnam.
El seu mètode consistí a comprar grans terrenys en llocs estratègics per a l'ecologia (majoritàriament, grans reserves d'aigua) i els tractava de reconvertir en naturalesa verge. Després, assegurava legalment la irreversibilitat d'aquest procediment i donava les terres a les administracions de parcs nacionals. La idea darrere d'aquest procediment era que l'ésser humà s'havia de retirar de les activitats que modifiquessin l'ambient en aquests llocs específics. Al costat de la seva segona dona, Kristine Tompkins, mantingué diverses reserves, del voltant de 8.100 km² a Xile i Argentina. Tompkins va viure gran part de la seva vida a l'Argentina i Xile, treballant, controlant i interaccionant en la seva lluita per conservar el poc que queda dels ecosistemes verges.
Va morir als 72 anys, el desembre de 2015, d'hipotèrmia, després que tingués un accident mentre navegava en caiak al llac General Carrera, a la regió d'Aysén, a la patagonia xilena.

## Referències

* 1 2 Bosch, Rosa M. «Ecologisme sense límits» p. 42 i 43. La Vanguardia, 03-03-2013. [Consulta: 23 gener 2022].
* 1 2 «Mor el fundador de The North Face en un accident de caiac». El País, 09-12-2015. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Diaz, Joana «La propietat com a forma de protecció ambiental: velles i noves fórmules». EINES. Fundació Josep Irla, 2008, p.112 i 113.
* ↑ Pimm, Stuart L. «"Pleistocene Park" emerges from Patagonia's rescued grasslands» (en anglès). NatGeo News Watch, 09-11-2010. Arxivat de l'original el 2010-02-28. [Consulta: 23 gener 2022].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del «Conservation Land Trust» de Douglas Tompkins Arxivat 2019-06-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc web oficial del «Tompkins Conservation» - obres completes de Douglas i Kris Tompkins (anglès)
# EG LNG

EG LNG (també coneguda com a Punta Europa LNG) és una empresa de gas natural liquat (GNL) que opera una terminal de GNL i una planta a Malabo, la capital de Guinea Equatorial situat a l'illa de Bioko. La planta de GNL va començar la seva activitat el 2007 i el primer carregament de GNL va ser enviat el 24 de maig de 2007.

## Planta de GNL

Un tren d'unitat de liqüefacció de gas natural 1 té una capacitat de 3,4 milions de tones mètriques per any. Hi ha diversos sistemes en llocs com ara el mesurament de gas d'alimentació, liqüefacció, refrigeració, emmagatzamatge d'etilè, bullir la compressió de gas, transferència del producte a magatzem i dosificació de producció de GNL. La planta EG LNG utilitza el procés ConocoPhillips Optimized Cascade(SM).
Un projectat segon tren produirà 4,4 milions de tones mètriques de GNL per any. A més de la construcció del segon tren, el projecte de 3 bilions d'US $ inclou la construcció de tres gasoductes per connectar els camps de gas de Nigèria, Camerun i Guinea Equatorial amb la planta de GNL. A més dels accionistes del tren 1, Unión Fenosa Gas, hi participaran en el projecte una joint venture d'Unión Fenosa i Eni, i E.ON. Com a resultat, la propietat de l'estructura del segon tren serà Sonagas 40%, Marathon 35%, Mitsui 8.5%, Marubeni 6.5%, Galp Energia 5% & Gas Natural Fenosa 5%. Bechtel va rebre el guardó FEED per al segon tren a l'agost de 2006.

## Accionistes

Els accionistes en EG LNG Co són:
* Marathon Oil (60%);
* Sonagas, la Companyia Nacional de Gas de Guinea Equatorial (25%);
* Mitsui & Co., Ltd. (8.5%);
* Marubeni Corporation (6.5%).

## Vegeu també

* Llista d'empreses de Guinea Equatorial

## Referències

* ↑ Marubeni Corporation (2007-05-25). "EG LNG Completes Delivery of First LNG Cargo from Train 1 Plant in Equatorial Guinea". Nota de premsa. Consulta: 2007-07-11.
* 1 2 «Marathon and partners award front end engineering and design contract for train 2 LNG project in Equatorial Guinea». Scandinavian Oil-Gas Magazine, 24-08-2006 [Consulta: 11 juliol 2007].
* 1 2 «Marathon, Partners Make Early LNG Delivery from Bioko Island». Rigzone, 24-05-2007 [Consulta: 11 juliol 2007].
* ↑ «Fenosa, E.ON To Build Second LNG Train in Gulf of Guinea». Downstream Today, 22-02-2008 [Consulta: 23 febrer 2008].
* ↑ http://www.gasstrategies.com/node/47073/text
* ↑ http://www.hydrocarbons-technology.com/projects/bioko-lng/
# Divisió de Magwe

Magwe o Magway és una divisió o província de Birmània, a l'oest del país, separada de la costa per l'Arakan (Estat Rakhine). Té uns quatre milions d'habitants i 44.799 km².
La capital es Magwe o Magway, que és la tercera ciutat de la divisió (després de Yenangyaung més al nord i de Pakokku, al nord de la divisió), i està a la riba del Irawady a 230 km al sud de Mandalay. A la zona hi ha els camps petrolers de Man i de Yenangyaung. Té uns 90.000 habitants.
Està dividida en cinc districtes:
* Districte de Magway, amb 300.000 habitants
* Districte de Minbu
* Districte de Thayet
* Districte de Pakokku
* Districte de Gangaw
Te 25 ciutats i 1696 llogarets. Les ciutats principals de la divisió (amb la seva població) són:
* Aunglan 60.000
* Chauk 85.000
* Magway 90.000
* Minbu 60.000
* Pakokku 120.000
* Taungdwingyi 60.000
* Thayetmyo 60.000
* Yenangyaung 105.000
La divisió va portar el nom de Minbu des de la seva creació el 1886 fins vers el 1906 quan la capital fou traslladada de la ciutat de Minbu a la de Magwe i va agafar el nom de la nova capital.
# Divisió de Lucknow

La divisió de Lucknow és una entitat administrativa d'Uttar Pradesh a l'Índia. La capital és Lucknow.
El 2005 estava formada pels següents districtes:
* Districte de Lucknow
* Districte d'Hardoi
* Districte de Lakhimpur Kheri
* Districte de Raebareli
* Districte de Sitapur
* Districte d'Unnao
L'antiga divisió ja existia sota domini britànic formant part primer de l'Oudh sota autoritat del comissionat d'aquesta província i la jurisdicció superior del tinent governador de les Províncies del Nord-oest; i després de les Províncies Unides d'Agra i Oudh (1901). La superfície el 1881 era d'11.665 km² i el 1901 de 31.212 km², i la població:
* 1869: 5.315.583
* 1881: 5.325.601
* 1891: 5.856.559
* 1901: 5.977.086
El 1881 la formaven tres districtes:
* Districte de Lucknow
* Districte de Bara Banki
* Districte d'Unnao
El 1901 la integraven ja els mateixs 6 districtes que actualment però amb algunes diferències:
* Districte de Lucknow
* Districte d'Hardoi
* Districte de Kheri (Lakhimpur Kheri)
* Districte de Rae Bareli
* Districte de Sitapur
* Districte d'Unnao

## Bibliografia

Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Duck Amuck

Duck Amuck és un curtmetratge d'animació surrealista dirigit per Chuck Jones i produït per Warner Bros. Cartoons. El curt va ser estrenat el 1953 per The Vitaphone Corporation, la divisió de curtmetratges de Warner Bros. Pictures, com a part de la sèrie Merrie Melodies.
El curtmetratge és protagonitzat per Daffy Duck, qui pateix un turment a mans d'un sàdic i anònim animador qui canvia a Daffy de fons, vestimenta, veu i fins i tot aparença física. L'ànec intentarà, sense èxit, que el curtmetratge es desenvolupe amb normalitat; mentre el desconegut animador -a la fi del curt es descobreix que es tracta de Bugs Bunny- ignora les demandes de Daffy o les interpreta literalment.
El 1994 va aparèixer en segona posició al llibre The 50 Greatest Cartoons, on s'elegien els 50 millors curtmetratges animats de la història.
El 1999 el curt va ser seleccionat per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units per tal que se'l preservara al registre nacional de pel·lícules. Aquest va ser el segon dels tres curtmetratges de Chuck Jones en rebre aquest honor (sent els altres What's Opera, Doc? de 1957 i One Froggy Evening de 1955). Jones és l'únic director amb tres curtmetratges animats al registre.

## Notes

* ↑ Beck, Jerry; Friedwald, Will. Looney Tunes and Merrie Melodies: A Complete Illustrated Guide to the Warner Bros. Cartoons. Henry Holt and Co, 1989, p. 245. ISBN 0-8050-0894-2.

## Enllaços externs

* Duck Amuck Arxivat 2006-11-01 a Wayback Machine. a Keyframe - the Animation Resource (anglès)
| Precedit per: Forward March Hare | Curtmetratges de Bugs Bunny 1953 | Succeït per: Upswept Hare |
| Precedit per: Fool Coverage | Curtmetratges de Daffy Duck 1953 | Succeït per: Muscle Tussle |
# Dovyrenita

La dovyrenita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la muntanya Dovyren, situada al massís de Yoko-Dovyren, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La dovyrenita és un silicat de fórmula química Ca₆Zr(Si₂O₇)₂(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Mostra un nou tipus d'estructura modular amb un apilament de les capes similar a les de la tobermorita i a les de la rosenbuschita, paral·leles a (010).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dovyrenita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís de Yoko-Dovyrensky, a les Dovyren Highlands, dins la República de Buriàtia (Districte Federal de Sibèria, Rússia). També ha estat descrita a la caldera volcànica del Verkhnechegemskaya, a la vall de Baksan, dins la República de Kabardino-Balkària, també a Rússia. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dovyrenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 agost 2019].
# Dyscophus antongilii

Dyscophus antongilii és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Raxworthy, C., Vences, M., Andreone, F. & Nussbaum, R. 2004. Dyscophus antongilii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Dysdera affinis

Dysdera affinis és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels disdèrids (Dysderidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1996 per M. A. Ferrández.

## Distribució i descripció

És endèmica del sud de la península Ibèrica (Espanya).
L'exemplar descrit és un mascle de 5,6 mm i el prosoma 2,4 mm de longitud; el prosoma és vermellós brillant. Els quelícers tenen 4 dents. Les potes són groguenques i el fèmur IV presenta una espina dorsal basal. No es s'ha trobat la femella. Viuen en pastures i terrenys conreats, sota pedres.

## Referències

* 1 2 Ferrández, M. A. (1996). Notas sobre los disdéridos ibéricos VIII. Nuevas especies del género Dysdera Latreille, 1804 (Araneae, Dysderidae). Boletín de la Real Sociedad Española de Historia Natural (Sección Biológica) 92: 75-83.
* 1 2 World Spider Catalog (2015), version 16. Natural History Museum Bern. Dysdera affinis. Accés: 6 de març de 2015

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Dysdera Affinis Ferrández, 1996 en la família Dysderidae +base de dades
# Twisp

Twisp és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 938 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Twisp tenia 938 habitants, 438 habitatges, i 258 famílies. La densitat de població era de 312,2 habitants per km².
Dels 438 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,5% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.354 $ i la renda mediana per família de 31.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.857 $. La renda per capita de la població era de 16.257 $. Aproximadament el 14,6% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Twisp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Twisp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Frandovínez

Frandovínez és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 98 | 85 | 91 | 92 |
# Depressió de Bodele

La Depressió del Bodele o Depressió del Bodélé es troba al límit sud del desert del Sàhara i és el punt és baix del Txad. Ocupa una superfície d'uns 35.000 km². Les tempestes de pols des de la Depressió de Bodélé ocorren una mitjana de 100 dies l'any (Washington et al., 2005), un exemple típic va ser la gran tempesta de pols que va arribar fins a les Illes de Cap Verd el febrer de l'any 2004. El vent que bufa entre les Muntanyes Tibesti i l'altiplà Ennedi al nord del Txad es canalitza a través d'aquesta depressió geològica. La conca seca que forma la depressió està marcada per una sèrie de llacs efímers, molt dels quals van ser plens d'aigua durant els períodes humits de l'Holocè.
Les diatomees d'aquests llacs, que abans formaven part del Gran Llac Txad, ara formen part de la superfície de la depressió i són la font del material per a la pols.
La ciutat més gran associada amb la font de la pols de Bodele és Faya-Largeau (17° 55′ 00″ N, 19° 7′ 00″ E﻿ / ﻿17.91667°N,19.11667°E﻿ / 17.91667; 19.11667), situada la nord de la depressió.

## Referències

* ↑ "Dust Storms from Africa's Bodélé Depression Arxivat 2006-10-05 a Wayback Machine.". Natural Hazards, Earth Observatory, NASA. URL accessed 2006-12-29.
* ↑ "Dust in the Bodélé Depression". Natural Hazards, Earth Observatory, NASA. URL accessed 2006-12-29.
* ↑ Washington R, et al. Dust and the Low Level Circulation over the Bodélé Depression, Chad: Observations from BoDEx 2005, J. Geophys. Res.Atmospheres Vol. 111, No. D3, D03201.
* ↑ Prospero, Joseph M et al. "Environmental Characterization of Global Sources of Atmospheric Soil Dust Identified with the Nimbus 7 Total Ozone Mapping Spectrometer (Toms) Absorbing Aerosol Product Arxivat 2006-09-26 a Wayback Machine.". Reviews of Geophysics. 40(1). Feb 2002.

## Enllaços externs

* The Bodele Dust Experiment BoDEx Arxivat 2007-08-12 a Wayback Machine.
* The Bibliography of Aeolian Research Arxivat 2017-06-07 a Wayback Machine.
* Bodele Low Level Jet: Atmospheric Dynamics and Dust Emissions Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.
# Al Xahin

Al Xahin fou una família de funcionaris otomans relacionats principalment amb Gaza. Els set membres més destacats són:
* Kara Xahin Mustafa Paixà, governador de Gaza, el Iemen i Egipte
* Ridwan ibn Kara Mustafa, governador de Gaza, Iemen, Habesh, Bàssora, Diyar Bakr i Anatòlia
* Ahmed ibn Ridwan, governador de Gaza
* Muhammad ibn Ahmed, governador de Gaza
* Hasan ibn Muhammad, governador de Gaza
* Husayn ibn Hasan, governador de Gaza
* Musa ibn Hasan, governador de Gaza

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 216
# Pyxicephalus obbianus

Pyxicephalus obbianus és una espècie de granota que viu a Somàlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Balletto, E., Lanza, B. & Nistri, A. 2004. Pyxicephalus obbianus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# José Segarra

José Segarra, més conegut pel malnom de Gayarre (València, ?? - 2 de gener de 1929) va ser un músic ambulant valencià, que patia ceguera i que tocava la guitarra pels carrers de la Ciutat de València entre la dècada de 1890 i l'any 1928, quan va ser ingressat a un sanatori. Devia el seu malnom al cantant navarrés Julián Gayarre. La seua fama va ser tal que el pintor Antoni Fillol i Granell li va fer un retrat.

## Galeria

* Homenatge a Gayarre publicat originalment a La Traca, el 30 d'agost de 1916.
* Necrològica a Gayarre publicada a La Chala el 12 de gener de 1929.

## Referències

* ↑ «Pintures d'Antoni Fillol». [Consulta: 3 novembre 2015].
# Josep Domènech Grau

Josep Domènech Grau (Reus, 22 d'agost de 1870 - 20 d'octubre de 1904) va ser un periodista català i procurador dels tribunals.
Estudià Dret a la Universitat de Barcelona i va guanyar unes oposicions a procurador dels tribunals professió que exercí a Reus. Amb gran facilitat per la informació periodística va dirigir el Diari de Reus, on publicava els editorials sense signar, i el setmanari satíric La Trompeta de caràcter més literari que humorístic. També col·laborà a Las Circunstancias. D'ideologia socialista, va participar en campanyes electorals d'aquest partit, tot i que no hi va estar afiliat. Va morir de sobte als 34 anys.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 216-217.
# Premi d'Investigació "Miguel Catalán"

El Premi d'Investigació "Miguel Catalán" en ciències és un premi concedit per la Comunitat de Madrid anualment des de 2005, en honor de Miguel A. Catalán Sañudo.
Es concedeix com a reconeixement a l'excel·lència investigadora durant la carrera científica de tota una vida. Els guanyadors reben una medalla, un diploma i un premi en metàl·lic de 42.000 euros.

## Guardonats

Els guanyadors d'aquest premi han estat:
* José Elguero Bertolini (2005, químic)
* Antonio Hernando Grande (2006, físic)
* Amable Liñán (2007, enginyer aeronàutic)
* José Luis García Fierro (2008, químic)
* Miguel Francisco Sánchez Madrid (2009, biòleg).
* Miguel Ángel Alario y Franco (2010, químic).
* María Teresa Miras Portugal (2011, bioquímica).
* Manuel Elices Calafat (2012, enginyer).
* María Vallet Regí (2013, química)
* Nazario Martín León (2014, químic)
* María Blasco Marhuenda (2015, biòloga)
* Luis Enrique Ibáñez Santiago (2016, físic)
* Tomás Torres Cebada (2017, químic)
Des de l'any 2008 es concedeix també un Premi d'Investigació "Miguel Catalán" per a investigadors menors de 40 anys. Els guanyadors reben també una medalla, un diploma i un premi de 21.000 euros així com 50.000 euros a les seves institucions d'origen per finançar les seves futures recerques. Passats guanyadors han estat:
* Oscar Fernández Carpetillo (2008, oncòleg)
* Luis Raúl Sánchez Fernández (2009, físic)
* Concepción Sánchez-Moreno (2010, farmacèutica)
* Diego Córdoba Gazolaz (2011, matemàtic)
* Montserrat Calleja Gómez (2012, física)
* Emilio Manuel Pérez Álvarez (2013, químic)
* Fernando Tomás Maestre Gil (biòleg) Miguel González Herráez (telecomunicacions, 2014).
* Fernando Moreno Herrero (físic) i Julián Fiérrez Aguilar (telecomunicacions, 2015).
* Patricia Horcajada Cortes (farmàcia, 2016)
* David Pérez García (matemàtic, 2017)

## Referències

* ↑ La Comunidad concede los Premios de Investigación Julián Marías y Miguel Catalán a un filólogo y un ingeniero, Europa Press, 3 de gener de 2013
* ↑ «La Comunidad de Madrid concede sus Premios de Investigación 2013». Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 abril 2016].
* 1 2 «Resuelta la convocatoria de los Premios de Investigación de la Comunidad de Madrid Julián Marías y Miguel Catalán 2014». Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 abril 2016].
* 1 2 «Resuelta la convocatoria de los Premios de Investigación de la Comunidad de Madrid Julián Marías y Miguel Catalán 2015». Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ Luis Ibáñez recibe el premio Miguel Catalán 2016 por su carrera científica en física teórica
* ↑ Resuelta la convocatoria de los Premios de Investigación de la Comunidad de Madrid 'Julián Marías' y 'Miguel Catalán' 2017, madrid.org
* ↑ Resuelta la convocatoria de los Premios de Investigación de la Comunidad de Madrid Julián Marías y Miguel Catalán 2016

## Enllaços externs

* Bases reguladores dels Premis d'Investigació Julián Marías i Miguel Catalán (2016
# Stevan Horvat

Stevan Horvat (Svetozar Miletić, 7 d'octubre de 1932 - Subotica, 28 de maig de 2018) fou un lluitador serbi, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1950 i 1960.
Durant la seva carrera de lluita lliure, entre 1955 i 1968, no va perdre cap combat a nivell nacional. Guanyà 15 campionats iugoslaus. A nivell internacional va obtenir el seu primer títol en guanyar la categoria del pes wèlter als Jocs del Mediterrani de 1959. Posteriorment guanyaria dos campionats mundials, tres campionats d'Europa i encara una darrera victòria als Jocs del Mediterrani de 1967. Va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1960, 1964 i 1968. Fou en aquesta darrera, a Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes lleuger del programa de lluita grecoromana.
Una vegada retirat passà a ensenyar arts marcials a la Facultat d'Educació Física durant 22 anys.

## Referències

* ↑ Војводине, Јавна медијска установа ЈМУ Радио-телевизија. «Преминуо Стеван Хорват Пишта - легенда српског и југословенског рвања». [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «Stevan Horvat - Klub borilačkih sportova VOJVODINA». [Consulta: 5 agost 2022].
* 1 2 «Olympedia – Stevan Horvat». [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 5 agost 2022].