OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llac Gregory (Nuwara Eliya)

El llac Gregory és un embassament al cor de la ciutat del turó del te de Nuwara Eliya a Sri Lanka. El llac Gregory es va crear durant el període del governador britànic Sir William Gregory el 1873. El llac i els voltants formen l'Àrea del llac Gregory.

## Història

La zona era originàriament un aiguamoll pantanós al peu dels petits turons que voregen la població. El 1873 Sir William Gregory va autoritzar l'embassament de la riera Thalagala, que s'origina de la muntanya Pidurutalagala, per tal de disposar de més terra per a l'expansió de la ciutat. El 1881 el llac va ser proveït de truites per CJR Le Mesurier (agent adjunt del govern de Nuwara Eliya).
El 1913 les aigües del llac es van dirigir cap a un túnel que desemboca a una central hidroelèctrica a 'Blackpool' entre la ciutat i Nanu Oya. La central continua subministrant electricitat al municipi fins avui. A l'època britànica el llac Gregory s'utilitzava per a esports aquàtics i activitats recreatives.

## Referències

* ↑ Bastiampillai, B. The Administration of Sir William Gregory: Governor of Ceylon, 1872-77. Tisara Prakasakayo, 1968, p. 119.
* ↑ «Gregory Lake in Nuwara Eliya», 01-05-2011. Arxivat de l'original el 21 November 2015. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ Blain, W. R.. Marina Technology: Proceedings of the Second International Conference. Southampton, UK: Thomas Telford, 2 April 1992, p. 111–124. ISBN 9780727716897.
* ↑ Conway, James. Recollections of Sport Among Fin, Fur and Feather. Londres: Digby, Long, and Co., 1902, p. 317.
* ↑ Wright, Arnold. Twentieth Century Impressions of Ceylon: Its History, People, Commerce, Industries, and Resources. Asian Educational Services, 1907, p. 267. ISBN 978-812061335-5.
* ↑ «D. J. Wimalasurendra : A Great Engineer and Visionary». , 09-10-2005.
# Pierre-Constant Budin

Pierre-Constant Budin (9 de novembre de 1846 - 22 de gener de 1907) fou un obstetra francès originari d'Énencourt-le-Sec, un poble del nord de França.
El 1876 es va llicenciar en medicina a París i el 1882 es va convertir en obstetra en cap de l'Hôpital de la Charité. El 1895 va succeir a Étienne Stéphane Tarnier (1828-1897) com a catedràtic d'obstetrícia de l'Hôpital Maternité. Budin era membre de l'Académie de Medecine i oficial de la Legió d'Honor.
Pierre Budin va ser un fundador de la medicina perinatal moderna i va fer moltes contribucions en els esforços per reduir la mortalitat infantil. Va destacar la importància d'una alimentació adequada i la prevenció de malalties infeccioses en els nounats, així com l'educació de les noves mares sobre aquests temes. A causa del problema de la gastroenteritis en lactants causada per la llet de vaca contaminada, Budin va ser un gran defensor de la lactància materna i creia en una substitució de la llet esterilitzada si la nutrició natural fallava. També va popularitzar una tècnica coneguda com gavage per alimentar els nadons prematurs que estaven massa febles per rebre alimentació mitjançant mètodes convencionals.

## Publicacions

* De la tête du fœtus au point de vue de l'obstétrique. Tesi doctoral, Paris, 1876.
* Des lésions traumatiques chez la femme dans les accouchements artificiels. Paris, 1878.
* Des varices chez la femme enceinte. Paris, 1880.
* Obstétrique et gynécologie. Recherches cliniques et expérimentales. Paris, 1886.
* Traité de l'art des accouchements. (en col·laboració amb Tarnier), Paris, 1886.
* Femmes en couches et nouveau-nés. Paris, 1887.
* Le nourrisson: alimentation et hygiène, enfants débiles, enfants nés à terme. Paris, Doin, 1900.
* Manuel pratique d'accouchement et d'allaitement. Paris, Doin, 1904.
* La ville de Paris et la mortalité infantile. Paris, Masson, 1904.
* Manuel pratique d'allaitement. Hygiène du nourrisson. Paris, Doin 1905.

## Referències

* ↑ Huguet, Françoise. Les professeurs de la Faculté de médecine de Paris: dictionnaire biographique, 1794-1939. París: Institut national de recherche pédagogique Éd. du C.N.R.S, p. 84-85. ISBN 2-222-04527-4.
# Prionurus laticlavius

Prionurus laticlavius és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids. Va ser descrit per l'ictiòleg francès Achille Valenciennes el 1846.

## Descripció

* Pot arribar a fer 60 cm de llargària màxima (normalment, en fa 25).

## Alimentació

Menja algues.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (19°N-1°S, 120°W-70°W) que viu entre 3 i 30 m de fondària (normalment, entre 3 i 25).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de Costa Rica fins a Colòmbia, incloent-hi les illes Revillagigedo, les illes Galápagos i l'illa del Coco.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Du Petit-Thouars, Abel Aubert; Des Murs, Marc Athanase Parfait Œillet; Duméril, Auguste Henri André; Geoffroy Saint-Hilaire, Isidore. Voyage autour du monde sur la frégate la Vénus (en francès). [Text] (1855). París: Gide et J. Baudry, 1846, p. 335-337.
* 1 2 3 4 Randall, John E.; et alii. «Prionurus laticlavius (Valenciennes, 1846) Razor surgeonfish» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Grove, J.S. i R.J. Lavenberg, 1997. The fishes of the Galápagos Islands. Stanford University Press, Stanford, 863 p.
* ↑ Krupp, F. «Acanthuridae. Sangradores, cirujanos, navajones». A: Guia FAO para la identificación de especies para los fines de la pesca. 3. Roma: Organización de las Naciones Unidas para la Agricultura y la Alimentación, 1995, p. 839-844. ISBN 978-92-5-303675-2.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
# Roca Redonda

Roca Redonda és un illot que es troba a les illes Galápagos, a l'oceà Pacífic. Està situat a uns 25 km al nord-oest de l'illa Isabela. Fa 100 metres de llargada per 50 metres d'amplada, amb una elevació màxima de 67 metres. El seu aïllament i inaccessibilitat juntament amb els penya-segats plens d'esquerdes n'han fet un refugi ideal per a la nidificació d'aus marines.
Aquesta petita illa volcànica són les restes d'un gran volcà en escut que ha estat molt erosionat per sota del nivell del mar. La datació per potassi-argó indica que l'illot té almenys 53.000 anys. Es desconeix quan va tenir lloc la darrera erupció del volcà. Al voltant de l'illa existeixen diverses fumaroles submarines.

## Referències

* ↑ Kitchin, Thomas (1797), "South America", Kitchin's General Atlas..., Londres: Laurie & Whittle.
* 1 2 «Global Volcanism Program | Roca Redonda» (en anglès). [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Hess, John. The Galápagos: Exploring Darwin's Tapestry. University of Missouri Press, 2009, p. 42. ISBN 978-0-8262-1837-7.
# Gamarús cellagroc

El gamarús cellagroc (Pulsatrix koeniswaldiana) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida de l'est del Paraguai, sud-est del Brasil i zona limítrofa del nord-est de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Gamarús cellagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 262. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Tawny-browed Owl. Pulsatrix koeniswaldiana» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Artur Rabassa Barbenys

Artur Rabassa Barbenys (Reus, 7 de juliol de 1881 - 21 de juny de 1940) va ser un impressor català.
Els seus pares, originaris de la Selva del Camp, el van enviar a Reus, on havia nascut, a estudiar. Va fer l'aprenentatge i es va formar professionalment a la Impremta de Fills de Sanjuan, que van dedicar-se sobretot a la impressió de premsa, com ara Reus: semanario independiente i La Derecha, en el període en què Artur Rabassa hi treballà. L'any 1910, oficial d'impremta, va fundar amb un company la tipografia "Rabassa y Estivill" al raval de santa Anna, on va imprimir fullets i premsa (La Democracia Cristiana 1910-1913, Reus Comercial 1911, La Bandera Roja 1912-1913) i que el 1915 va transformar en «Rabassa y Compañía» amb l'entrada d'altres socis. El 1920 va comprar la part de la impremta dels seus socis i es transformà en Impremta Rabassa, que va modernitzar i ampliar el 1924, traslladant-se al carrer del Vent. Com a impressor va tenir un gran prestigi a la ciutat, i va imprimir gran quantitat de cartells de les fires, la festa major i els carnavals reusencs, revistes i publicacions com El Heraldo de Reus i El Heraldo de Cataluña, Reus, el Boletín de la Cámara Oficial de la Propiedad Urbana, Mai Badem!, Vida económica de la província de Tarragona, una publicació de les Cambres de Comerç, i d'altres. A partir del 1930 el seu fill, Artur Rabassa Pujol, l'ajudava de manera molt propera, i es va fer càrrec de l'empresa el 1940, a la seva mort. Va seguir publicant premsa reusenca, com ara el Semanario Reus, i la majoria de publicacions, cartells, programes i papers de la ciutat, donada la seva excel·lent qualitat. En l'actualitat, la quarta generació segueix l'empresa amb el nom d'Arts Gràfiques Rabassa.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 551-552.
# Vi dolç de raïm sobremadurat

El vi dolç de raïm sobremadurat, també anomenat vi dolç de verema tardana i vi naturalment dolç, és un vi de licor tradicional elaborat amb raïm sobremadurat i pansificat amb una alta riquesa en sucres.
S'elabora, a diferència del vi dolç natural, sense augment artificial del grau alcohòlic natural. El vi obtingut tindrà un grau alcohòlic volumètric adquirit mínim de 12% vol i màxim de 22% vol. Està regulat com a vi de licor de qualitat VLQPRD a les DO Empordà i DO Penedès.

## Referències

* 1 2 Bes Lozano, Jordi. «Una mistela i un vi dolç són el mateix? Quins tipus de vins dolços catalans hi ha? | Cupatges». Nació Digital, 24-08-2020. [Consulta: 25 juliol 2023].

## Vegeu també

* Vi dolç natural
* Vi ranci
* Vi dolç
* Vi mut
# Mawutzinin

Mawutzinin (Mavutsinin, Mavotsinin) és un demiürg o déu d'algunes cultures indígenes de la regió del Xingu, al Brasil. És una deïtat antropomorfa i inaccessible, sent considerat també el primer home del món. Hauria creat els altres homes i instituït el ritual del quarup.
Mawutzinin hauria estat la causa principal de la creació, deixant-lo més tard per seguir el seu propi curs, però ell ja no interferiria en els esdeveniments. A diferència d'altres religions com el cristianisme, on no s'admet, en la religió del Xingu, un comerç o comunicació personal amb Déu en forma de pregària o invocacions.

## Referències

* ↑ Zarur, George. O Sentido do Tempo: Descristianização, Medo e Sociedade. 2005.
# Pont de troncs

Un pont de troncs és un pont de fusta que utilitza troncs, ja hagin caigut de manera natural o s'hagin tallat i col·locat intencionalment a través de rierols. Els primers ponts artificials amb un abast significatiu eren probablement arbres talats intencionadament. L'ús de troncs emplaçats sobre rierols, s'utilitza de vegades en ponts temporals emprats en l'explotació de carreteres, on s'ha de fer servir un tracte forestal i abandonar-lo després. Aquests ponts de troncs tenen una vida molt limitada causa del contacte amb el sòl, la putrefacció subseqüent i la infestació d'insectes que es mengen la fusta.
Els ponts de tronc més duradors es poden construir utilitzant troncs tractats i/o proporcionant bases ben drenades de pedra o formigó combinades amb un manteniment regular per tal d'evitar la infiltració del sòl. Aquesta cura en la construcció es pot veure el pont de l'Alzou il·lustrat a la foto, que compta amb pilars de pedra ben tancats i secs i amb un camí anivellat amb taulers.

## Diversos dissenys de ponts de troncs

* Registre del pont sobre un riu a Papua Nova Guinea
* Pont de registre al Zaire, format per múltiples registres paral·lels
* Pont de registre sobre el riu Nisqually, Estats Units, format per un gran registre amb barana
* Pont de tronc a Suïssa amb topall i barana aplanades
* Pont de registre a Eslovàquia amb taulers addicionals a la part superior
* Pont de troncs a Eslovàquia amb troncs addicionals establerts transversalment (un pont de biga)
* Pont de troncs a França amb contraforts de pedra en sec i una sendera amb tauletes anivellades
* Complex pont logarit tibetà fet de múltiples troncs (un pont cantilever)

## Referències

* ↑ National Parks Conference, Department of the Interior. Proceedings of the National parks conference held at Berkeley, California March 11, 12, and 13, 1915. Washington: Government Printing Office, 1915, p. 60.
* ↑ Bennett, David. «The history and development of bridges». A: Ryall. The manual of bridge engineering (Google books). Londres: Thomas Telford, 2000, p. 1. ISBN 978-0-7277-2774-9.
* ↑ National Parks Conference 1915, p. 59. "The chief objection to a log bridge ... is the shortness of its life."
* ↑ National Parks Conference 1915, p. 59. "If we can design the abutment so that no moisture can collect under the logs the life of the bridge is materially increased."

## Vegeu també

* Passera de pedres
* Pont de pedra
# Khniss

Khniss (àrab: خنيس, Ḫnīs) és una petita ciutat del Sahel tunisià, situada 5 km al sud de Monastir, a la costa de la mar Mediterrània. Està enganxada als llocs de Bembla, a l'oest, i de Ksibet el-Médiouni, al sud. Forma part de la governació de Monastir, de la qual forma una municipalitat amb 11.229 habitants el 2014.

## Economia

Tradicionalment, l'activitat econòmica de la vila es basava en el cultiu de l'olivera, la pesca, les pedreres (que han deixat algun paisatge desfigurat) i l'artesania tèxtil.
La ciutat s'havia especialitzat en el treball de la llana i el teixit de diversos abrics tradicionals de llana com les ferrachia o les abena, de vestimentes com el barnús i el kadroun, de tapissos com el kilim, etc.
Actualment, l'economia local és més diversificada, tot i que segueix dominada per les exportacions de la indústria tèxtil, sobretot del prêt-à-porter. Amb l'estructura moderna de la indústria tèxtil, el treball tradicional de la llana, mancat d'innovacions i d'adaptació a les darreres tecnologies, ha patit un xoc i la seva importància està en retrocés. Aquesta situació representa una amenaça real per a la forma de treballar tradicional.
L'aqüicultura és practicada a la llacuna des de fa trenta anys, especialment després de la instal·lació a la zona d'una filial de l'Institut Nacional de Ciències i Tècniques de la Mar i d'un centre de cures per a les tortugues marines, en particular de la tortuga careta, que té un dels seus principals llocs de posta ben a prop, cap a les illes Kuriat. En una zona pròxima al canal que uneix la llacuna amb el mar, s'hi han instal·lat parcs aqüícoles.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 12 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, dividida en els sectors o imades de Khniss (32 51 58) i Khniss Nord (32 51 59), s'integra dins de la delegació o mutamadiyya de Monastir (32 51).

## Referències

* ↑ «Populations, logements et ménages par unités administratives et milieux». [Consulta: 7 setembre 2016]. Arxivat 2019-10-31 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-10-31. [Consulta: 24 maig 2022]..
* ↑ Université des sciences et technologies de Lille. Effets des changements économiques et socio-culturels sur le secteur de l'artisanat textile à Khniss dans le Sahel tunisien (en francès), 2005. .
* ↑ «Étude du potentiel aquacole et propositions pour une politique de développement de l'aquaculture en Tunisie». [Consulta: 14 août 2017]..
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Khniss - Lloc web oficial
# Vi dolç natural

El vi dolç natural és un vi de licor tradicional elaborat amb most d'elevada riquesa en sucres i amb el procés d'un vi mut.
El vi pot ser blanc, a partir de les varietats de moscatell o de macabeu, negre elaborat amb garnatxa, o rosat. També es fan cupatges a partir d'aquestes varietats bàsiques. L'epítet «dolç natural» vol dir que la dolçor és natural, sense sucres afegits. No es tracta necessàriament d'un vi natural, d'agricultura ecològica. A més, cal distingir el vi dolç natural del vi dolç de raïm sobremadurat o naturalment dolç. El vi naturalment dolç no és un vi mut i, per tant, és un vi més natural.
Es retarda la verema deixant sobremadurar el raïm al cep. Quan el most està fermentant, i abans que tot el sucre s'hagi transformat en alcohol, s'hi afegeix alcohol en una proporció de 5 a 10% del volum del most, el que atura l'acció dels llevats i deixa una certa quantitat de sucre residual no fermentat. Com a vi de licor de qualitat VQPRD és regulat pels reglaments de les denominacions d'origen. El most ha de tenir una riquesa natural en sucre superior a 250 g/l. La graduació alcohòlica volumètrica natural és com a mínim de 12% vol. Amb l'addició d'alcohol rectificat de 96° o alcohol destil·lat de productes vínics d'una graduació entre 52% vol i 86% vol, s'arriba a un grau alcohòlic volumètric adquirit mínim de 15% vol i màxim de 22% vol.
A Catalunya, està autoritzada la producció de vins dolços naturals a les DO Alella, DO Conca de Barberà, DO Montsant, DO Penedès, DO Pla de Bages, DO Priorat, DO Terra Alta i DO Empordà. Al País Valencià, se'n produeixen principalment a La Marina, Alacant (el moscatell de la DO Alacant, per exemple) i València (mistela de la DO València, per exemple). Però destaquen sobretot els vins dolços naturals del Rosselló que produeixen el 90% d'aquests vins a França: AOC Banyuls i AOC Banyuls Grand Cru (vegeu vi de Banyuls), AOC Maury (vegeu vi de Maurí) i AOC Rivestaltes, AOC Muscat de Rivesaltes (vegeu vi de Ribesaltes i moscat de Ribesaltes) i AOC Grand Roussillon (vegeu vi de Ribesaltes i moscat de Ribesaltes). És tradicional el vi dolç natural de Banyuls que l'abat Rous, a finals del segle xix, va convertir en el vi de missa de l'església francesa.

## Vegeu també

* Vi dolç de raïm sobremadurat
* Vi de licor
# Vista Alegre

«Vista Alegre o Vistalegre» té aquests significats:
* Vista Alegre (Barcelona) o Can Bacardí, edifici del barri d'Horta
* Vistalegre (Castelldefels) o Vista Alegre, barri de Castelldefels, al Baix Llobregat
* Vista Alegre (Eivissa), urbanització de la vila d'Eivissa.
* Vista Alegre (Manresa), barri de Manresa, al Bages
* Vista Alegre (Mataró), barri de Mataró, al Maresme
* Vistalegre (Ripoll) o Vista Alegre, barri de Ripoll.
* Vista Alegre (Santa Margarida de Montbui), barri de Santa Margarida de Montbui, a l'Anoia
* Vista Alegre (Terrassa), o Vistalegre, urbanització de Terrassa (Vallès Occidental)
* Vista Alegre (Tiana), barri de Tiana, al Maresme
* Can Palet de Vista Alegre o Can Palet de Vistalegre, urbanització de Terrassa (Vallès Occidental)
* Carme – Vista Alegre, barri de Girona
* Lloret de Vistalegre, municipi de Mallorca
* Palacio de Vistalegre, pavelló multiús de Madrid on juga la secció de bàsquet del Real Madrid
* Vista Alegre (Rio de Janeiro), barri de la Zona Nord de Rio de Janeiro
# Oziorni (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Oziorni».
Oziorni (en rus: Озёрный) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 49 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Vostótxnaia

Vostótxnaia - Восточная (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kirpili. És a 18 km al nord-est d'Ust-Labinsk i a 66 km al nord-est de Krasnodar.

## Història

El khútor Ladojski fou fundat en terres de Làdojskaia el 1879 com a part de l'otdel de Iekaterinodar de la província de Kuban. El 1912 rebé l'estatus de stanitsa i el seu nom actual, Vostótxnaia, en homenatge a la Guerra russojaponesa.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Lloc de la vila al web del raion Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine. (rus)
* Основные административно-территориальные преобразования на Кубани (1793—1985 гг.) / Autores: A. S. Azarenkova, I. Y. Bondar, N. S. Vertyshova. Krasnodar: Краснодарское кн. изд-во, 1986. — 394 p.
* El Kirpili al seu pas per Vostótxnaia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Panoramio
# Vostótxne (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Vostótxnoie».
Vostótxne (en (ucraïnès): Восточне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 592 habitants. Pertany al districte rural de Sovetski.

## Referències

* ↑ «Численность населения Крымского федерального округа, городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений.». Федеральная служба государственной статистики. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Pantalone

Pantalone és un personatge clàssic de la Commedia dell'Arte. És un mercader vell amb diners i poder. És llest, ambiciós garrepa; i sovint competeix amb joves per conquerir alguna noia. A la sèrie de dibuixos animats Els Simpson el seu arquetip es correspondria amb el Senyor Burns.

## Referències

* ↑ Henke, Robert. Performance and literature in the commedia dell'arte (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, desembre 2002, p. 147. ISBN 9780521643245 [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ «STOCK CHARACTERS of the COMMEDIA DELL'ARTE» (en anglès). sites.google.cat/site/italiancommedia. [Consulta: 13 desembre 2022].
# Oxynoemacheilus brandtii

Oxynoemacheilus brandtii és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Armènia, l'Azerbaidjan, Turquia i l'Iran.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nalbant, T.T. i P.G. Bianco 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. 65:109-125.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kessler, K. T. 1877. The Aralo-Caspian Expedition. IV. Fishes of the Aralo-Caspio-Pontine ichthyological region. St. Petersburg. Aralo-Caspian Exped.: i-xxvii + 1-360.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.