OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yolanda Espinosa Parrilla

Yolanda Espinosa Parrilla (Barcelona) és una biòloga i genetista catalana.
La doctora Espinosa, investigadora de l'Institut de Biologia Evolutiva (IBE) de Barcelona i del Centro Asistencial Docente y de Investigación (CADI) de la Universitat de Magallanes (UMAG) de Punta Arenas, està especialitzada en l'estudi del paper dels microRNAs en l'evolució humana i les malalties. La seva tasca docent la desenvolupa com a professora associada del grau de Biologia Humana a la Universitat Pompeu Fabra (UPF) de Barcelona i de l'Escola de Medicina a la Universitat de Magallanes.
Espinosa ha participat en un estudi de la variació genètica a nivell de genoma per a la susceptibilitat i la gravetat del COVID-19 a la població xilena, investigació que, a finals de juny de 2020, el Ministeri xilè de Ciència, Tecnologia, Coneixement i innovació, va adjudicar a un equip plural d'investigadors per tal de dilucidar, des del punt de vista genètic, quins factors incideixen en el grau de severitat amb que un pacient afronta la malaltia i com de susceptible és enfront de la infecció.
Altres investigacions en les quals participa o lidera Espinosa inclouen el cultiu de línies cel·lulars de càncer, amb l'objecte d'estudiar quines vies moleculars es podrien veure alterades en alguns casos de càncer gàstric, els assajos d'amplificació quantitativa de DNA i RNA, que permetran el diagnòstic molecular de determinades infeccions, com la causada per Helicobacter pylori o la identificació de biomarcadors moleculars no invasius del càncer i també de l'envelliment.

## Premis i distincions

* Acreditació de Recerca. Agència per a la calidad de sistema universitari de Catalunya (AQU). Espanya, 2011.
* Marie Curie Outgoing Fellowship. Comissió European Research Commission. Xile, 2009.
* Marie Curie Individual Fellowship. European Research Council. França, 2000.
* Premi a la millor publicació en el camp de la Hemostàsia. ROCHE diagnostics. Espanya, 2000.

## Vegeu també

* Elena Bosch Fusté
* Elena Casacuberta Suñer
* Josefa González Pérez
* Maria Dolors Piulachs Baga

## Referències

* ↑ «Yolanda Espinosa Parrilla - Institut de Biologia Evolutiva - CSIC UPF (UPF)». [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ Genòmica. Biologia Humana | UPF
* ↑ «Loop | Yolanda Espinosa-Parrilla». [Consulta: 24 febrer 2021].
* 1 2 3 4 5 «Portal del Investigador - Yolanda Espinosa Parrilla». [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ «Investigadores buscarán los factores genéticos asociados a la gravedad de COVID-19 en la población chilena». [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ Ltda, Iflexus. «HACEN LLAMADO A PERSONAS QUE PADECIERON COVID-19 A PARTICIPAR DE ESTUDIO GENÉTICO SOBRE LA ENFERMEDAD» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-10-12. [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ Austral, La Prensa. «Cadi de la Universidad de Magallanes realizará investigación del cáncer gástrico» (en castellà), 22-09-2019. [Consulta: 24 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Yolanda Espinosa-Parrilla | Google Acadèmic
# Centre Parroquial (Sant Boi de Llobregat)

El Centre Parroquial és una obra del municipi de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una edificació de tres cossos, dos laterals de planta baixa i pis, i el central de dos pisos. Està projectada dins d'una estricta simetria.
La planta baixa i els dos cossos laterals llueixen uns estucats amb franges horitzontals que emmarquen les portes (cinc en total) amb arcs de mig punt. El primer pis ostenta un balcó amb barana de laminat de ferro i decoració de tipus floral a les llindes de les portes. Els dos pisos del cos central estan personalitzats mitjançant unes figurades columnes acanalades amb mènsules jòniques que el separen òpticament en tota la seva alçada dels cossos laterals. El balcó del primer pis repeteix les baranes de laminat i les aplicacions de pedra artificial dels laterals, però a la porta del mig hi ha un mosaic de ceràmica amb una imatge sacra. El pis superior té tres grans finestres amb balconet de terracota igual que les balustres dels terrats que coronen l'edifici i arcs de mig punt. L'horitzontalitat d'una franja d'estucs i aplicacions de pedra artificial sobre les mènsules i un fort ràfec de teula, compensen la verticalitat de les columnes i equilibren el balcó que va de banda a banda de l'edifici.
El toc romàntic de l'època no podia oblidar els florons barrocs del capdamunt.

## Història

Aquesta casa es construí per a Centre Parroquial, inaugurant-se el 1882. La datació dels plànols de l'arquitecte A. Parés i Valls és de l'any 1885, la qual cosa fa pensar en una legalització posterior de la construcció.

## Referències

* 1 2 3 4 «Centre Parroquial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Centre Penitenciari Brians 2

El Centre Penitenciari Brians 2 és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Sant Esteve Sesrovires. Es va inaugurar l'any 2007. Està situat al costat del Centre Penitenciari Brians 1.
L'edifici consta de catorze mòduls residencials de vida ordinària (edificis D) i cadascun té tres plantes i 72 cel·les. Això representa un total de 1.008 cel·les amb capacitat per a 1.500 persones distribuïdes per tot el Centre Penitenciari, a més d'altres dos mòduls per a serveis i perfils determinats: el Departament Especial de Règim Tancat (edifici E) per a penats classificats en 1r grau i el Departament Especial (edifici J), pensat bàsicament per a interns sancionats.

## Interns notables

* Diego Torres, exsoci d'Iñaki Urdangarin a l'Institut Nóos, hi va ingressar 18 de juny de 2018.
* Oriol Pujol, condemnat pel cas de les ITV, hi ingressà 17 de gener de 2019.
* Manuel Brito, condemnat per diversos crims relacionats amb la fuga amb un altre reclús, F.J. Picatoste, del centre penitenciari de Ponent.
* John McAfee, empresari i programador informàtic, un dels primers en dissenyar un software antivirus.
* Dani Alves, exfutbolista, condemnat per una violació a una noia a un bar de Barcelona. Ingressà a presó al 20 de gener de 2023, i va ser condemnat a 4 anys i 6 mesos més de un any després.

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Centre Penitenciari Brians 2». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2015. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Diego Torres ingressa a la presó de Brians 2». El Nacional.cat, 18-06-2018. [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ «Oriol Pujol ingressa a la presó de Brians 2. L'ex-secretari general de CiU ha estat condemnat a dos anys i mig de presó pel cas ITV». Partal, Maresma i Associats sl, 17-01-2019. [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ 324cat. «Condemnen a un total de 139 anys de presó Brito i Picatoste», 01-07-2005. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Troben mort el magnat nord-americà John McAfee a la presó de Brians 2». [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ Cuartero Escartín, Abel. «Una familia unida y una exitosa carrera: lo que Dani Alves deja atrás tras ser condenado por violación». La Vanguardia, 22-02-2024. Arxivat de l'original el 7 març 2024. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ Maideu, Cesc. «Dani Alves, condemnat a quatre anys i mig de presó per violació». Ara, 22-02-2024. Arxivat de l'original el 25 febrer 2024. [Consulta: 18 març 2024].
# Castell de Muness

El castell de Muness es una fortalesa que es troba a l'illa d'Unst, una de les illes de les Shetland, Escòcia. El castell es troba a 3 quilòmetres a l'est del poble d'Uyeasound. Unst és l'illa habitada més al nord d'Escòcia, i Muness és la fortalesa situada més al nord de les illes Britàniques. Va ser designat com a monument planificat el 1953 i està gestionat com a museu per l'Historic Environment Scotland.

## Història

El castell va ser construït el 1598 per Laurence Bruce de Cultmalindie, mig germà de Robert Stewart, primer comte de les Òrcades. El comte Robert va ser succeït pel seu fill Patrick el 1593. L'edifici podria haver estat construït sota la direcció d'Andrew Crawford, mestre d'obres del comte Patrick, que també va supervisar la construcció del castell de Scalloway i el palau del comte a Kirkwall, Òrcades. Bruce va donar el castell al seu fill Andrew el 1617.
Va ser cremat per corsaris estrangers l'agost de 1627, i possiblement ja mai no va ser reparat completament. Va ser abandonat abans de finals d'aquell segle i es va vendre fora de la família el 1718. El 1713 la Companyia Holandesa de les Índies Orientals va utilitzar l'estructura per emmagatzemar la càrrega recuperada del vaixell Rynenburgh.
El castell ara està sense sostre i li falta el pis superior, que va ser eliminat per construir el mur delimitador. Les fotografies aèries revelen la possible presència d'un jardí formal al sud-oest del castell.

## Descripció

El castell forma un bloc rectangular de 22,3 per 7,9 metres amb la presència de torres circulars als angles nord i sud. La planta baixa i el primer pis es conserven pràcticament intactes i es conserven també els suports de mènsules per a petites torretes als angles est i oest del segon pis. La teulada probablement era a dues aigües i les torres probablement tenien cobertes còniques. L'entrada es troba al costat sud-oest.

## Referències

* ↑ Tranter, 1970.
* 1 2 «Muness Castle» (en anglès). Historic Environment Scotland. [Consulta: 20 maig 2023].
* 1 2 3 «Unst, Muness Castle» (en anglès). Canmore. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ Holland, 2008, p. 150.

## Bibliografia

* Holland, Julian. Exploring the Islands of Scotland (en anglès). Londres: Frances Lincoln Ltd, 2008. ISBN 978-0-7112-2758-3.
* Tranter, Nigel. The Fortified House in Scotland (en anglès). Vol. 5: North and West Scotland and Miscellaneous. Edimburg: Oliver and Boyd / W. & R. Chambers, 1970. ISBN 978-0-550-21210-8.
# Cassó

Un cassó és un recipient de metall, no gaire ampli però força alt, que serveix per a escalfar i coure aliments al fogó. Pot tenir una tapa. S'usa per a escalfar petites quantitats de líquids, com per exemple la beguda de l'esmorzar, o per a fer petites quantitats de salses per a decorar o acompanyar, o un caramel, etc..
Es pot posar a coure directament sobre el fogó o placa de la cuina o bé dins d'una cassola més grossa en la qual hi hagi una mica d'aigua, per a coure al bany maria.
Es diferencia de la cassola pel fet que aquesta sol ser més grossa i llavors té dues anses rodones, per a poder-la agafar amb les dues mans, en comptes d'un sol mànec allargat com és el cas del cassó. Difereix de la paella perquè el cassó té les parets més altes i el diàmetre més reduït que aquesta.

## Cassons d'acampada i muntanyisme

En els darrers anys, tenint en compte l'important paper que juguen el pes i la mida dels cassons en l'acampada i el muntanyisme, s'han fet moltes innovacions per a millorar-ne el disseny i rendiment. Les millores inclouen:
* Pes: Els cassons es fan típicament d'alumini, d'acer inoxidable o de titani, Normalment sense mànec.
* Durabilitat: Els cassons d'alumini es poden abonyegar fàcilment, per tant els de qualitat es fan normalment de materials més forts o bé protegits per superfícies anoditzades més dures.
* Eficiència tèrmica: Per tal d'estalviar combustible i accelerar la cocció, alguns cassons moderns tenen dissipadors integrats en les seves bases. També és possible de comprar separadament els dissipadors, que s'apliquen al fons del cassó. Aquests dissipadors retenen una gran part de l'escalfor que d'una altra manera s'escaparia al voltant dels costats del cassó.
* Empaquetabilitat: Els cassons sovint es venen en conjunts imbricables, així l'interior del cassó s'utilitza per a emmagatzemar el fogó o altres articles. Per a facilitar la imbricació, les anses es poden desmuntar.
* Versatilitat: Els cassons tenen forma de paella i poden ser utilitzats com a tapes, i les tapes poden ser utilitzats com a plats. Els cassons petits poden ser utilitzats com tasses per a beure.
* Facilitat d'ús: Els acabats antiadherents són molt corrents, per a poder cuinar i netejar-los més fàcilment.
* Intempèrie: Alguns fabricants, fabriquen "sistemes de cocció integrats" formats per un o més cassons i un fogó, dissenyats per a funcionar com una unitat integrada resistent al vent Trangia, i més recentment Jetboil, són exemples ben coneguts d'aquest fet.

## Vegeu també

* Bromadora
* Cassola de fang
* Xurrasquera o cassola-forn
* Olla de vapor

## Referències

* ↑ Does Titanium Cookware Get The Nod?. hiking-gear-and-equipment-used-for-camping.com, 2004 [Consulta: 11 juliol 2009]. Arxivat 2009-08-09 a Wayback Machine.
* ↑ Intercanviador de calor. MSR [Consulta: 12 juliol 2009].
* ↑ Jeremy R. Laporte. Jetboil Personal Cooking System: Owner Review. backpackgeartest.org, 2009-01-15 [Consulta: 6 setembre 2009]. Arxivat 2010-01-20 a Wayback Machine.
Viccionari
# Chaenogobius isaza

Chaenogobius isaza és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Gill T. N. 1859. Prodromus descriptionis subfamiliae Gobinarum squamis cycloideis piscium, cl. W. Stimpsono in mare Pacifico acquisitorum. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 1-3). 12-16.
* ↑ «Chaenogobius isaza». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Young Israel

El Consell Nacional del Jove Israel (en anglès: National Council of Young Israel) (NCYI) o simplement Young Israel (en hebreu: ישראל הצעיר) és una organització jueva ortodoxa que compta amb una xarxa de sinagogues afiliades situades als Estats Units. L'organització Young Israel va ser fundada el 1912, per un grup de 15 joves jueus del Lower East Side de Manhattan. El seu objectiu era fer que el judaisme ortodox fos més rellevant per als joves jueus americans, en una època en la qual l'educació jueva era escassa, i la majoria de les institucions ortodoxes eren principalment de parla jiddisch, i estaven orientades a un públic jueu europeu i de major edat. Avui dia, l'organització Young Israel continua promovent la participació ortodoxa dels jueus nord-americans moderns, mentre que també advoca pels temes més rellevants per als seus membres, inclòs el suport a l'Estat sionista d'Israel i el sionisme religiós. L'organització Young Israel ofereix suport als presoners jueus.

## Referències

* ↑ «www.youngisrael.org/».
# Castirla

Castirla (en cors Castirla) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 186 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 185 | 185 | 206 | 184 | 145 | 186 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jacques-André Tomasini | radical-socialista | |
# Ceràmica de retícula brunyida

La ceràmica de retícula brunyida és la denominació d'un tipus de ceràmica del primer període tartessi (bronze final al sud de la península Ibèrica), caracteritzada pels motius decoratius reticulars i la superfície lluent. És simultània a la “ceràmica de tipus Carambolo”, associada al tresor del Carambolo). Perllonga la seua cronologia fins al segle vii aC, ja en el període orientalitzant.
En tots dos tipus predominen els temes geomètrics, per la qual cosa s'ha proposat d'associar-los al període geomètric grec.

## Referències

* ↑ Reflexiones sobre la cerámica tipo carambolo. Artículo de Manuel José Casado Ariza, en Dialnet
* ↑ «Fitxa en el Museu Arqueològic de Sevilla». Arxivat de l'original el 28 de setembre de 2013. [Consulta: 22 setembre 2013].
* ↑ La alfarería de Tartessos, en Artehistoria
# Castell de Curull

El Castell de Curull és un edifici de Sant Pere de Torelló (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Escasses ruïnes al cim de la serra de Curull, a l'indret anomenat com a Puig de les Àligues. Les restes actualment molt arrasades i cobertes per la sedimentació natural i la vegetació correspondrien a una antiga fortificació medieval on a principis del segle XX es podia observar restes del que podria ser una torre i uns graons.

## Història

Aquest castell apareix documentat per primera vegada l'any 1020-1021, en el testament del comte de Besalú, Bernat Tallaferro. Estigué infeudat pels comtes de Barcelona a la família Besora però després passà al senescal Guillem Ramon i als Montcada.
A principis del segle xiv el castell passà a la família Milany que el 1373 el vengué a Roger de Malla. El 1563 els béns dels Malla foren cedits a la família Cartellà.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Curull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Yaroshevskita

La yaroshevskita és un mineral de la classe dels vanadats. Rep el seu nom en honor del bioquímic rus Alexey Andréievich Yaroshevsky (1934), professor al Departament de Geoquímica de la Facultat de Geologia de la Universitat Estatal de Moscou.

## Característiques

La yaroshevskita és un vanadat de fórmula química Cu$_9$O₂(VO₄)₄Cl₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema triclínic. Es troba en prismes aïllats, de fins a 0,1 x 0,15 x 0,3 mm de mida. És un mineral molt rar, químicament relacionat amb l'averievita. En aquests termes també és comparable amb l'engelhauptita i la leningradita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Iadovítaia, a l'erupció de la Gran Fissura del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia), l'únic indret on ha estat trobada. Sublima en una cova oberta, d'1,5 metres d'ample i 2 m. de profunditat, amb una temperatura a l'interior de fins a 340 °C, fermament incrustada en un conjunt dominat per sulfats. Sol trobar-se associada a altres minerals com: atlasovita, avdoninita, belloïta, calcantita, euclorina, fedotovita, hematites, kamchatkita, lyonsita, melanotal·lita i tenorita.

## Referències

* ↑ «Yaroshevskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 agost 2016].
# Central Hidroelèctrica d'Arenys d'Empordà

Central Hidroelèctrica d'Arenys d'Empordà és una obra de Garrigàs (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És situada al sud-oest del nucli urbà de Garrigàs i al sud del poblet d'Arenys d'Empordà, integrat a la mateixa població. Està ubicada al costat del riu Fluvià, al quilòmetre dos de la carretera GIV-6226.
És una edificació industrial destinada a central hidroelèctrica, formada per diverses construccions i envoltada d'un gran jardí. L'edifici principal presenta una planta en forma de L determinada per la successió de cinc cossos adossats. L'ala de tramuntana presenta una torre quadrada amb coberta de pavelló, distribuïda en tres plantes. Als costats hi ha un dos cossos rectangulars, el nord amb teulada de tres vessants i el sud de dues, distribuïts en dues plantes. L'ala de llevant també es caracteritza per les teulades dels tres cossos que la conformen, disposades a una i dues vessants. En general, les obertures són rectangulars, tot i que també n'hi ha d'arc de mig punt i alguna de circular, totes amb l'emmarcament d'obra arrebossat. L'interior de l'edifici presenta grans espais i estances, amb bona part de la maquinària original conservada. Al sud hi ha la bassa d'aigua, que des dels canals la conduïa a les turbines per generar l'electricitat.
Al costat de l'accés principal al recinte hi ha un conjunt format per tres edificis adossats de planta rectangular, amb les cobertes de dues vessants de teula i una esvelta torre rectangular amb obertures de mig punt a la part superior. Al seu costat hi ha una terrassa delimitada amb balustrada, al nivell del primer pis. La tanca delimitadora, d'obra, presenta una sanefa decorada de rajola vidrada, a la part superior.
La construcció es troba arrebossada i pintada amb una tonalitat groguenca

## Història

En origen era un molí fariner i també es destinà a la producció de barita per l'estació de Camallera.
La central d'Arenys d'Empordà es va construir l'any 1921, essent propietari Josep Pagès Perxes de Figueres. Aquesta central, juntament amb les d'Orfans, Calabuig, Sant Mori i d'altres situades en el baix Fluvià, subministraren bona part de l'energia que necessitava Figueres i la seva comarca. La central d'Arenys va tancar definitivament el 1976.
L'any 1984, essent-ne propietari l'enginyer industrial Joaquim Ramírez de Cartagena, i amb la col·laboració de la Universitat Politècnica (Girona) i el suport de la Generalitat de Catalunya, es va tornar a posar de nou en marxa i es va modernitzar.
Actualment, les instal·lacions estan ocupades per un centre cristià de recolliment.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Central Hidroelèctrica d'Arenys d'Empordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].