OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hàbitat del Pla del Bac

L'Habitat del Pla del Bac és un hàbitat, o les restes que en queden, prehistòric, del terme comunal d'Eina, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat a 1.612,1 m alt a prop a ponent del poble d'Eina, en el Pla del Bac.
Les restes de l'hàbitat aprofiten unes roques, entre les quals es troba el forat on es va encabir aquest hàbitat prehistòric.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ L'Hàbitat del Pla del Bac en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mañé, Antoni; Vidal, Lluís; Vila, Carme. Guia dels monuments megalítics de la Cerdanya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya. Prehistòria i arqueologia). ISBN 84-8415-829-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Hyencourt-le-Grand

Hyencourt-le-Grand és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hyencourt-le-Grand era de 88 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 37 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hyencourt-le-Grand el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 29 eren actives i 30 eren inactives. De les 29 persones actives 27 estaven ocupades (20 homes i 7 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 30 persones inactives 11 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Hyencourt-le-Grand hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 183 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hyencourt-le-Grand a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hyencourt-le-Grand a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hygeburg

Hygeburg, o també Hugeburc o Huneberc, va ser una monja anglosaxona de l'abadia de Heidenheim, a Baviera, a Alemanya. El monestir va ser fundat per dos familiars seus, Willibald i Wynnebald. Es tenen proves que va viure abans i després de l'any 780
Hygeburg va ser l'autora d'una biografia de Willibald, la "Vita S. Willibaldi", escrita en algun moment entre 767 i 778. També va fer una biografia del germà de Willibald, Wynnebald, que havia estat abat d'Heidenheim fins a la seva mort el 761. Aquesta "Vita S. Wynnebaldi" va ser escrita en el període entre el 782 i el 785. És probable que Hygeburg es reunís amb Willibald el 777 quan va organitzar la traducció de les memòries del seu germà.
La Vita Willibaldi incorpora un llibre de viatges, el "Hodoeporicon", un relat viu de la peregrinació de Willibald a Jerusalem a través de Constantinoble i Roma del 723 al 729.

## Referències

* ↑ Elizabeth A.Sackler Center for Feminist Art

## Bibliografia

* Lapidge, M., "Hygeburg", in M. Lapidge et al., The Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England. Blackwell, 1999. ISBN 0-631-22492-0

## Enllaços externs

* Palestine Pilgrims' Text Society (1891): The hodæporicon of Saint Willibald (ca 754 AD) by Roswida
* Huneberc of Heidenheim: The Hodoeporican of St. Willibald, 8th Century Arxivat 2014-12-02 a Wayback Machine. at the Internet Medieval Sourcebook
# Hyesan

Hyesan (en coreà 혜산시): és una ciutat situada en el nord de Corea del Nord i és la capital de la província de Ryanggang. Hyesan és un centre de transport fluvial, així com un centre de distribució de productes. També és el centre administratiu de la província de Ryanggang. En l'any 2008, la població de la ciutat era de 192.680 habitants. Al costat de la ciutat es localitza una mina de coure de la qual s'extreu el 80% de la producció del país.
# Inscripció kalós

La inscripció kalós és una forma d'epigrafia que apareix en atuells àtics i grafits de l'antiguitat, principalment durant el període clàssic del 550 al 450 abans de la nostra era. La paraula kalós (καλός) significa 'bell' i en les inscripcions tenia una connotació eròtica. La inscripció kalós se sol trobar en els recipients utilitzats per a un simpòsium. Les escenes que acompanyen la inscripció varien i n'inclouen de mitològiques i exercicis atlètics. Algunes inscripcions són genèriques i es llig solament 'el jove és bell' (ὅ παῖς καλός). Més sovint, però, es va prendre el nom de l'ésser estimat seguit per «kalós» (X kalós, és a dir 'X és bell'). Solia ser un home jove, però a vegades les xiques o dones eren anomenades kalē (καλή). En una catalogació primerenca de les inscripcions de les persones etiquetades com a bells es van trobar 30 dones i 528 joves. Almenys algunes de les dones etiquetades com kalē eren heteres, cortesanes o prostitutes.
Els noms designats com kalós són característics dels membres de l'aristocràcia. Algunes inscripcions kalós s'associen amb certs pintors d'atuells o tallers de ceràmica. El Pintor d'Antimenes, per exemple, s'anomena així pels seus atuells amb inscripcions kalós dedicades a Antimenes, i el taller de ceràmica del grup de Leagros s'anomenà així pel jove Leagros, objecte popular de la lloança kalós. Aquestes associacions suggereixen un culte a la celebritat o un esforç per la família del jove per a incrementar la posició pública del seu fill. El propòsit d'aquestes inscripcions continua sent incert i molts exemples poden ser-ne declaracions d'amor com a part del festeig entre persones del mateix sexe a Atenes. En alguns casos, les inscripcions o els atuells podrien haver-se fet per comanda. Les inscripcions també aparegueren com a grafits a les parets: a Tasos se'n trobaren 60 tallades en roques, que daten del segle iv. L'evidència literària no epigràfica consisteix en dues referències en l'obra d'Aristòfanes. Totes dues instàncies, però, lloen els demos (la ciutadania com un tot) en lloc d'un individu qualsevol.

## Referències

* ↑ Inscripció de l'esquerra: (Ϝ(?))ENEMEKNERINE (???), HERMOΓΕΝΕS KALOS («Hermogenes kalos»). Inscripció a la part superior dreta: HEOS («Eos»), ΔΟRIS EΓRAΦSEN («Doris Egraphsen» - Doris m'assenyala). Insripció a la dreta: MEMNON («Mèmnon»), KALIAΔES EΠOIESEN («Kaliades epoiesen» - Kaliades em feu).
* 1 2 3 4 5 6 Andrew J. Clark, Maya Elston y Mary Louise Hart, Understanding Greek Vases: A Guide to Terms, Styles, and Techniques (Getty Museum, 2002), p. 100.
* ↑ «kroll-pederasty.htm». [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Aristòfanes, Els acarnesos, línia 144; Les vespes, línies 97-99.
# Iodobenzè

El iodobenzè és un compost orgànic, un iodur d'aril i el més simple dels iodobenzens, que consisteix en un anell de benzè amb un hidrogen substituït per un àtom de iode. La seva fórmula química és C$_6$H$_5$I. És útil com a intermedi sintètic en química orgànica. És un líquid incolor volàtil, encara que les mostres envellides semblen groguenques.

## Preparació

El iodobenzè està disponible comercialment o es pot preparar al laboratori a partir d'⁣anilina mitjançant la reacció de diazotació. En el primer pas, el grup funcional amina es diazota amb àcid clorhídric i nitrit de sodi. S'afegeix iodur de potassi al clorur de fenildiazoni resultant, provocant l'evolució de nitrogen gasós. El producte se separa per destil·lació al vapor.
Alternativament, es pot produir per reacció de iode i àcid nítric amb benzè.

## Reaccions

Com que l'enllaç C–I és més feble que C–Br o C–Cl, el iodobenzè és més reactiu que el bromobenzè o el clorobenzè. El iodobenzè reacciona fàcilment amb el magnesi per formar el reactiu de Grignard, iodur de fenilmagnesi. El iodobenzè reacciona amb el clor per donar el complex, el diclorur de iodobenzè, que s'utilitza com a font sòlida de clor.
El iodobenzè també pot servir com a substrat per a l'acoblament Sonogashira, la reacció de Heck i altres acoblaments catalitzats per metalls. Aquestes reaccions es produeixen mitjançant l'addició oxidativa de iodobenzè.
L'α-oxidació de cetones catalitzada per iodobenzè, en la qual els diaciloxy(fenil)-λ-3-iodans generats in situ actuen com a oxidants reals de cetones i l'àcid m-cloroperbenzoic serveix com a oxidant terminal. L'oxidació d'una cetona amb àcid m-cloroperbenzoic en àcid acètic en presència d'una quantitat catalítica de iodobenzè, BF$_3$·Et$_2$O i aigua a temperatura ambient sota argó proporciona una α-acetoxicetona amb un bon rendiment. El p-metil- i p-cloroiodobenzè també serveixen com a catalitzadors eficients en aquesta oxidació directa.

## Referències

* Viswanath, DS; Natarajan, G. (1989), Llibre de dades sobre la viscositat dels líquids , Hemisphere Publishing,
* ↑ HJ Lucas, ER Kennedy (1939)."Iodobenzè". Síntesis orgàniques; Volums recollits , vol. 2, pàg. 351.
* ↑ FB Dains i RQ Brewster (1941). "Iodobenzè". Síntesis orgàniques; Volums recollits , vol. 1, pàg. 323.
* ↑ HJ Lucas i ER Kennedy. "Diclorur de iodobenzè". Síntesis orgàniques; Volums recollits , vol. 3, pàg. 482.
* Hao Jia, Nan Li, Chunmei Tang, Wenjing Ni, Xinru Zhao, Jing Sun, Fufang Wu, Xiaobao Shen, Hongbin Zhai. α-Aciloxilació de cetones/èters cíclics mediada per reactius de iode hipervalent (III) com a oxidants i fonts nucleòfiles. The Journal of Organic Chemistry 2024 , 89 (3) , 2055-2063.
# Patricio Gabarrón Gil

Patricio Gabarrón Gil (Mula, Múrcia, 17 d'abril de 1993), més conegut com a Patric Gabarrón o simplement Patric, és un futbolista espanyol que juga a la Lazio de la Serie A, d'Itàlia.
És un migcampista que pot ocupar la majoria de les posicions al mig del camp.
Va debutar amb el primer equip el 26 de novembre de 2013 en un partit de la Lliga de Campions al camp de l'Ajax substituint Carles Puyol.

## Palmarès
### SS Lazio

* 1 Copa italiana: 2018-19.
* 1 Supercopa italiana: 2017.

## Referències

* ↑ «El Barça, amb una pèssima primera part, encaixa la primera derrota amb el Tata al camp de l'Ajax (2-1)». 324.cat, 27-11-2013. [Consulta: 27 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de la Lazio
* Patricio Gabarrón Gil a BDFutbol
# Insteu Capitó

Insteu Capitó (en llatí Insteius Capito) va ser un centurió romà que va prendre part a la guerra (any 54) entre Domici Corbuló i el rei part Vologès I, que va ser rei de Pàrtia de l'any 51 al 77. El rei part després de ser derrotat va haver d'entregar ostatges. El cap del destacament que va rebre els ostatges va ser Capitó.
Probablement és el mateix Capitó que l'any 51 aC apareix com a praefectus castrorum a la mateixa regió, a qui Corbuló va encarregar la defensa d'algunes petites fortaleses d'Armènia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/618?page=root;rgn=full+text;size=100;view=imageSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Londres:+Walton+and+Maberly,+1841,+p. 603. ]
# Fosfur d'indi alumini gal·li

Fosfur d'indi alumini gal·li (amb fórmula química AlInGaP, InGaAlP, GaInP) és un material semiconductor que proporciona una plataforma per al desenvolupament de nous dispositius fotovoltaics i optoelectrònics multiunió, ja que abasta una banda buida directa des de l'ultraviolat profund fins a l'infraroig.
AlGaInP s'utilitza en la fabricació de díodes emissors de llum de color vermell, taronja, verd i groc d'alta brillantor, per formar l'heteroestructura que emet llum. També s'utilitza per fabricar làsers de díode. La capa d'AlGaInP es cultiva sovint per heteroepitaxia sobre arsenur de gal·li o fosfur de gal·li per tal de formar una estructura de pou quàntic. L'heteroepitaxia és una mena d'epitaxia realitzada amb materials diferents entre si. En heteroepitaxia, una pel·lícula cristal·lina creix sobre un substrat cristal·lí o pel·lícula d'un material diferent.
AlGaInP és un semiconductor, el que significa que la seva banda de valència està completament plena. L'eV de la bretxa de banda entre la banda de valència i la banda de conducció és prou petit com per poder emetre llum visible (1,7 eV - 3.1 eV). La bretxa de banda d'AlGaInP està entre 1,81 eV i 2 eV. Això correspon a la llum vermella, taronja o groga, i per això els LED fets amb AlGaInP són aquests colors.

## Referències

* ↑ «Characterization of Gallium Indium Phosphide and Progress of Aluminum Gallium Indium Phosphide System Quantum-Well Laser Diode» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Rodrigo, SM; Cunha, A; Pozza, DH; Blaya, DS; Moraes, JF Photomed Laser Surg, 27, 6, 2009, pàg. 929–35. DOI: 10.1089/pho.2008.2306. PMID: 19708798.
# Apol·loni d'Atenes

Apol·loni (en grec antic: Άπολλώνιος, llatí: Apollonius) fou un sofista i orador de l'antiga Grècia natural d'Atenes que va viure en temps de l'emperador Septimi Sever (segle ii-iii).
Va ser deixeble d'Adrià de Tir. Va exercir diversos alts càrrecs a la seva ciutat, on va ensenyar retòrica, i l'emperador el va nomenar mestre de retòrica i política amb un sou d'un talent. Es va distingir també com a diplomàtic i estadista. Filòstrat diu d'ell que encara que parlava amb molta dignitat i construïa bons períodes, era vehement i massa rítmic.

## Referències

* ↑ 7.Apollonius of Athens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 238
# Cricetomys emini

Cricetomys emini és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, Benín, Burundi, el Camerun, la República Centreafricana, el Congo, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Guinea, Libèria, Nigèria, Ruanda, Sierra Leone, Tanzània, Togo i Uganda. El seu hàbitat natural són els boscos primaris o secundaris tropicals humits. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor de l'explorador i funcionari alemany Emin Paixà.

## Referències

* ↑ Van der Straeten, E.; Kerbis Peterhans, J. Cricetomys emini. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 febrer 2016.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, p. 126.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Serrat dels Anganets

El Serrat dels Anganets és una serra on es troben els termes municipals de Salàs de Pallars (nord), Talarn (sud] i Tremp (nord-oest), aquest darrer en l'antic terme de Gurp de la Conca, tots tres del Pallars Jussà.
Està situat a quasi 2 quilòmetres a ponent del nucli de població de Salàs de Pallars, i uns 650 metres al sud-oest de l'ermita de Sant Pere Màrtir, davant per davant d'aquesta capella, a l'altra banda del barranc de les Bruixes.
És, de fet, l'extrem d'una serra més extensa, la Serra de Costa Ampla, que és la que baixa del poble de Santa Engràcia cap al sud-est i fa de termenal entre Talarn i l'antic terme de Gurp de la Plana, actualment integrat en el de Tremp.
El Serrat dels Anganets baixa des de la Tossa, a la Serra de Costa Ampla, cap al nord-est,
# Ait Saghrouchen

Ait Saghrouchen (en àrab آيت سغروشن, Āyt Saḡrūxn; en amazic ⴰⵢⵜ ⵙⵖⵕⵓⵛⵛⵏ) és una comuna rural de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.085 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Font de Diana

La Font de Diana és un monument escultòric situat a la cruïlla de la Gran Via de les Corts Catalanes amb el carrer de Roger de Llúria, al districte de l'Eixample de Barcelona. Creada el 1898 i instal·lada a la seva ubicació el 1919, va ser obra de l'escultor Venanci Vallmitjana i Barbany. Aquesta és una obra inscrita com a Bé Cultural d'Interès Local (BCIL) a l'Inventari del Patrimoni Cultural català amb el codi 08019/1446.
Vallmitjana havia rebut l'encàrrec de confeccionar una font escultòrica el 1913 per a la cruïlla de la Gran Via amb el carrer del Bruc, comanda per a la que va aprofitar una estàtua de la deessa romana de la caça Diana que tenia ja feta d'anys abans, i que ja havia presentat a la IV Exposició de Belles Arts de Barcelona del 1898. Inicialment, aquesta estàtua presentava a la deessa nua, fet que no agradava al consistori conservador presidit per l'alcalde Joaquim Sagnier i Villavecchia, pel que l'escultor va haver de modificar la seva obra i afegir una túnica que cobrís el cos de Diana. Altre canvi sobre la marxa va ser l'emplaçament, que es va moure del Carrer Bruc al de Roger de Llúria, on el 1919 es va construir l'Hotel Ritz, l'autor del qual, Eduard Ferrés, va guanyar aquell any el premi d'arquitectura atorgat per l'Ajuntament. La font es va inaugurar el 12 de desembre de 1919.
La font es trobava inicialment al mig d'un ampli parterre a la cruïlla dels dos carrers, el qual va ser retallat als anys 1950 per afavorir el trànsit de vehicles a motor. Actualment la font s'aixeca sobre un petit estany circular amb base de rocalla, sobre el que s'alça un pedestal amb dos basaments —un quadrat i altre circular— decorats amb grans petxines als seus quatre costats. Sobre aquest es troba la figura de Diana, asseguda en posició expectativa amb l'arc a la mà, a la recerca d'alguna presa, com correspon a la deessa caçadora. A més de l'arc només porta una petita lluna al cap. El moment escollit és al temps de quietud i acció, ja que és el moment previ a posar-se en marxa, el que denota una tensió que fa palesa la influència de Miquel Àngel, especialment en la configuració de braços i cames, situats en un cert contrapposto. Igualment, l'expressió facial també denota l'influx buonarrotià, ja que mitjançant la tensió del cap i la força dels ulls aconsegueix traslluir l'ànima de la figura, de forma semblant al David del geni florentí, fet pel que es podria afirmar que aquesta és una de les obres més aconseguides de Vallmitjana.
La font va ser restaurada el 1987, i va ser reinaugurada per l'alcalde Pasqual Maragall el 16 de novembre d'aquell any.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona
* Fonts de Barcelona

## Referències

* ↑ «Font de Diana». [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas i Isabel Coll. «Font de Diana». [Consulta: 23 setembre 2014].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 192.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Font de Fenerllong

La Font de Fenerllong és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella (antic terme de la Pobleta de Bellveí), del Pallars Jussà, dins del territori del poble d'Antist. Està situada a 1.425 m d'altitud, al nord-oest d'Antist, a la dreta del barranc d'Enrou. És al vessant de llevant del Tossal de la Creu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Front d'Alliberament Issa i Gurgura

El Front d'Alliberament Issa i Gurgura (Issa i Gurgura Liberation Front IGLF) fou un moviment polític i militar a Etiòpia oriental, dirigit per Riyaale Ahmed. El IGLF es basava en els clans d'Issa i Gurgura d'Hararghe del nord i regió de Dire Dawa, i va sorgir inicialment el 1988 d'una branca de la III Divisió del Front d'Alliberament de Somàlia Occidental (WSLF).
Durant el seu període inicial d'existència, els seus membres armats topaven moltes vegades amb el Moviment Nacional Somali al llarg de la frontera de Somàlia amb Etiòpia. A partir de 1992 el IGLF va combatre contra el Front Democràtic Revolucionari Popular Etíop i es va dedicar a atacar el ferrocarril d'Addis Abeba a Djibouti; però aviat es va reconciliar amb el govern i des de 1993 va participar en el govern provisional de la regió Somali junt amb el Front Nacional d'Alliberament de l'Ogaden (la regió fou formalment constituïda el 1995 i reconeguda per la nova constitució). Mahdi Ahmed va esdevenir secretari general del govern regional. El 1994 quan es va constituir la Lliga Democràtica Somali Etiòpica fou un dels partits que la van integrar.