OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vilamacolum

Vilamacolum és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà. Situat al marge esquerre del riu Fluvià, és un territori planer. Els conreus són de cereals, blat de moro, farratges per al bestiar, fruiters (pomeres) i ramaderia, juntament amb serveis turístics.
A Vilamacolum hi va viure i hi va morir l'escriptora Maria Àngels Anglada, enterrada al cementiri. A les seves novel·les, com ara Les closes, descriu el poble i el seu entorn, els Aiguamolls de l'Empordà.

## Geografia

* Llista de topònims de Vilamacolum (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Església de Santa Maria

Aquesta petita església té una sola nau i un absis semicircular. Presenta l'estructura romànica dels segles XI al xiii. Les parts més antigues són l'absis i una petita part oriental de la nau. Els murs de la resta de la nau corresponen a un període posterior. Van ser força restaurats junt amb les capelles laterals durant els segles xvii i xviii.
A la façana principal hi ha una portalada dels segles XVII i XVIII, un arc amb les dovelles ben tallades. Sobre aquesta façana s'alça un campanar de cadireta, format per tres pilastres, cobertes per una teulada a dues aigües. Els murs estan construïts amb grans pedres ben tallades, i constrasten amb els de les parts més antigues de l'absis i la nau, que estan tallats més petits i irregulars.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1497 | 1553 | 1787 | 1887 | 1900 | 1920 | 1950 | 1970 | 2010 | 2023 |
| 16 | 19 | 120 | 421 | 405 | 479 | 391 | 315 | 328 | 379 |

## Bibliografia

* Enciclopèdia "Catalunya Romànica"
* Volum 14,2006, Catalunya poble a poble, Barcelona, edicions 62 ISBN 84-297-5802-X

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Johannes Robert Becher

Johannes Robert Becher (Múnic, 22 de maig de 1891 - Berlín, 11 d'octubre de 1958) fou un poeta i polític alemany.
Becher va néixer el 22 de maig de 1891, sent fill del jutge Heinrich Becher. Va estudiar medicina i filosofia a la ciutat bavaresa de Múnic. Deixà els seus estudis i es convertí en escriptor expressionista. Milità en nombroses organitzacions comunistes. Quan els nazis arribaren al poder, fugí cap a Moscou. Després de la Segona Guerra Mundial emigrà a la República Democràtica d'Alemanya (Alemanya Oriental) i ocupà càrrecs politicoculturals de gran rellevància en el govern (Ministre de Cultura). Va escriure la lletra de l'himne nacional de la RDA: Auferstanden aus Ruinen (en català, "Alçats de les ruïnes"). L'any 1952 fou guardonat amb el Premi Lenin de la Pau entre els pobles. Morí l'11 d'octubre de 1958 a Berlín.
# Allochrocebus

Allochrocebus és un gènere de micos de la família dels cercopitècids. Aquest gènere es va separar de Cercopithecus després d'anàlisis genètiques que van confirmar que aquestes espècies eren diferents i més properes a altres gèneres. En efecte, són cercopitecs terrestres, les espècies arbòries que formen avui només el gènere Cercopithecus.

## Classificació

Llista d'espècies actuals segons ITIS:
* Allochrocebus preussi (Matschie, 1898)
* Allochrocebus lhoesti (Sclater, 1899)
* Allochrocebus solatus (Harrison, 1988)

## Referències

* 1 2 «Allochrocebus Elliot, 1913» (en anglès). DOI: 10.5066/F7KH0KBK. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Jonathan Kingdon, David Happold, Michael Hoffmann, Thomas Butynski, Meredith Happold und Jan Kalina (Hrsg.): Mammals of Africa, Volume II: Primates A&C Black, 2013. ISBN 978-1-4081-2257-0
* ↑ Mittermeier, Russell A., Anthony B. Rylands & Don E. Wilson: Handbook of the Mammals of the World. Volume 3. Primates, Lynx Edicions, Barcelona, 2013 ISBN 978-84-96553-89-7

## Enllaços externs

* TSN al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
# Olof Swartz

Olof Peter Swartz (21 de setembre de 1760 - 19 de setembre de 1818) va ser un botànic i taxonomista suec. És ben conegut pr la seva obra taxonòmica i estudis dels pteridòfits. Assistí a la Universitat d'Uppsala on estudià sota Carolus Linnaeus el Jove i es va doctorar el 1781. El 1780 viatjà a Lapònia. El 1783 salpà cap a Amèrica del Nord i les Antilles Jamaica i Hispaniola, per recollir espècimens botànics. Recollí 6000 espècimens. El 1786 a Londres, es trobà amb Joseph Banks.
Swartz va ser el primer taxonomista especialitzat en orquídies.
El gènere Swartzia (Caesalpiniaceae, Fabaceae o Leguminosae) l'honora proposat per Schreber.

## Obres

* Nova genera et species plantarum seu prodromus, 1788
* Observationes botanicae, 1791
* Icones plantarum incognitarum, illustrating the rare plants of the West Indies (Upsala, 1794-1800)
* Flora Indiae occidentalis, (3 vols., 1797-1806)
* Synopsis Filicum, 1806
* Lichenes Americani (Nuremberg, 1811)
* Summa vegetabilium Scandinaviae, 1814

## Notes

* ↑ Olof Swartz Arxivat 2004-12-25 a Wayback Machine.. Retrieved on June 27, 2006.
* ↑ "Swartz, Olof Arxivat 2007-03-12 at Archive.is." Encyclopædia Britannica. 2006.
* ↑ Bravo, Michael; Sorlin, Sverker (May 1, 2002). Narrating the Arctic. Watson Pub Intl. ISBN 0-88135-385-X. Page 130.
* ↑ «Book of Members, 1780–2010: Chapter S». American Academy of Arts and Sciences. [Consulta: 7 agost 2014].
* ↑ Pridgeon, Alec M, et al. (December 16, 1999). Genera Orchidacearum. Oxford University Press. ISBN 0-19-850513-2. Page 3.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Bibliografia

* Kurt Polycarp Joachim Sprengel, Memoir of the life and writings of Olaus Swartz, Edinburgh: A. Constable, 1823.

## Enllaços externs

Digitised versions of works by Swartz
* BDH Flora Indiae Occidentalis :aucta atque illustrata sive descriptiones plantarum in prodromo recensitarum
* BDH Lichenes Americani : quos partim in Flora Indiae Occidentalis descripsit, partim e regionibus diversis Americae obtinuit Illustrations by Jacob Sturm
* BDHNova genera & species plantarum; seu, Prodromus descriptionum vegetabilium, maximam partem incognitorum quae sub itinere in Indiam Occidentalem annis 1783-87
* BDH Observationes botanicae :quibus plantae Indiae Occidentalis aliaeque Systematis vegetabilium ed. XIV illustrantur earumque characteres passim emendantur
* BDH Svensk botanik
# Cua circular

Una cua circular o anell és una estructura de dades en la qual els elements estan de forma circular i cada element té un successor i un predecessor. Els elements poden consultar, afegir i eliminar únicament des del cap de l'anell que és una posició distingida. Hi ha dues operacions de rotacions, una a cada sentit, de manera que el cap de l'anell passa a ser l'element successor, o el predecessor, respectivament, del cap actual.

## Anell en Maude

Exemple d'Anell en Maude:

## Referències

* ↑ «Cua circular». Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ Estructura de datos

## Bibliografia

* Isidre Guixà i Miranda Dades lineals en memòria dinàmica

## Vegeu també

* Cua (estructura de dades).
* Cua de prioritat (estructura de dades).
# Paris s'éveille

Paris s'éveille és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Olivier Assayas i estrenada el 1991.

## Sinopsi

L'Adrien, de dinou anys, torna amb el seu pare, Clément, de quaranta. Viu amb una jove d'uns vint anys, Louise, que pretén tenir èxit a la televisió. L'Adrien es queda amb ells unes setmanes, durant les quals descobreix que la Louise es droga i es converteix en la seva amant. Aviat es trasllada amb uns okupes i li confessa a Víctor que havia fugit de París després d'un cop.
Després de discutir amb Clément, a qui critica per no estar realment interessat en ella, Louise s'uneix a l'Adrien. Llavors viuen com poden amb diferents feines ocasionals. Louise deixa les drogues, però Adrien la critica per haver posat per a fotos dubtoses. Un dia que es baralla amb ell, accepta les propostes de Zablonsky, presentador de televisió, i passa la nit amb ell. L'endemà, Adrien, buscat per la policia, obté papers falsos per sortir de França i rebutja que l’acompanyi.

## Repartiment

* Judith Godrèche : Louise
* Jean-Pierre Léaud : Clément
* Thomas Langmann : Adrien
* Antoine Basler : Victor
* Martin Lamotte : Zablonsky
* Ounie Lecomte : Agathe
* Michèle Foucher : mare de Louise
* Eric Daviron : dealer
* Édouard Montoute : dealer 2
* Samba Illa Ndiaye : N'Gouabi
* Éric de Roquefeuil : assistent d’audició

## Música

John Cale va ser contactat per Olivier Assayas al final d'un dels seus concerts. El director li va demanar que compongués per a escenes seleccionades de la pel·lícula amb uns requisits molt definits. Uns anys després de l'estrena de la pel·lícula, el compositor es veurà una mica frustrat per aquesta música, declarant que li hauria agradat «|donar una respiració real, més força bruta, fer música menys sintètica». Creu que les cordes que es toquen al sintetitzador tenen un efecte avorrit i que és una mena de «música d'evitació».

## Premis

* Premi Jean-Vigo 1992.
* Nominat al César al millor actor revelació (Thomas Langmann)

## Notes i referències

* ↑ «Paris Awakens 1991 'Paris s'éveille' Directed by Olivier Assayas». letterboxd.com. [Consulta: 22 juliol 2017].
* 1 2 3 4 Marie Anne Guerin «John Cale l'inconnu». Cahiers du cinéma, février 1995, pàg. 11..
* ↑ Prix Jean Vigo, rencontre avec Cantet et Assayas, Critique FIlm, 15 d'abrilk de 2015
* ↑ Palmarès del Cèsar 1992 a cinema-français.fr

## Enllaços externs

* «Cinéma : "Paris s'éveille" d'Olivier Assayas». ina.fr, 27-11-1991..
# Torre de Son Bou

La Torre de Son Bou, també anomenada Torre Esfondrada, o Torre d'Atalis, era una torre de guaita del tipus torre Martello, situada a la punta d'Atalis o punta Rodona, al costat de la platja d'Atalis, al municipi d'Es migjorn Gran (Menorca). No en queda cap resta.

## Història

Va ser construïda el 1805 pels espanyols, un cop recuperada l'illa del domini britànic. Va ser enderrocada 3 anys més tard, el 2 d'abril de 1808, quan va ser atacada per un destacament que va desembarcar de la fragata britànica HMS Imperiouse, sota el comandament de Lord Cochrane, en la guerra amb Napoleó. Les seves restes possiblement van ser utilitzades duran la Guerra Civil espanyola per a construir un búnker al mateix lloc.

## Descripció

Dels plànols de construcció de la torre, que es conserven al Museu Militar de Menorca, es dedueix que la torre era de forma troncocònica, de 10,20 metres d'alçada, un diàmetre a la base d'11,75 m, i de 9,75 m al parapet superior. Tenia planta baixa i planta primera de contorn interior quadrat, amb les cantonades arrodonides. L'accés estava a 3,65 m del terra, a la planta primera.

## Referències

* 1 2 Fernández de la Fuente, Mónica. De la isla de Menorca a las costas sur y este de Inglaterra: análisis del prototipo de torre Martello (tesi) (en castellà). Madrid: Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madrid, 2015.

## Bibliografia

* Fornals Villalonga, Francisco. La torre de Son Bou demolida por la tripulación de la fragata inglesa Imperieuse en 1808 (en castellà). Maó: Museo Militar de Menorca, 1982, p. 38.
# Vilamajor (Àger)

Vilamajor és una caseria de la Noguera situat a l'extrem sud del terme d'Àger, a tocar del municipi de les Avellanes i Santa Linya. El poble ja és documentat el segle xi, quan depenia de la senyoria d'Àger. En destaca l'ermita de Sant Josep, del segle xviii. L'any 2021 tenia 21 habitants.

## Referències

* ↑ «Vilamajor (Àger)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Àger». IDESCAT. [Consulta: 6 gener 2020].
# Amédée Reuchsel

Amédée Reuchsel (Lió, Alvèrnia-Roine-Alps, 21 de març, 1875 - Montereau, 10 de juliol, 1931), fou un compositor i organista francès.
Estudià música en els Conservatoris de Brussel·les i París; en aquest últim tingué per professor en composició el mestre Gabriel Fauré. Aconseguí la plaça d'organista de l'església de sant Dionís de París i el 1908 se li atorgà el premi Chartier de musica di camera, per les seves composicions en aquest gènere de música.
Entre les seves altres obres, figuren:
* Chant national de Ste Jeanne d'Arc
* L'hiver
* Hymne à la Serbie
* Noël de la Grande Guerre
* Una sonata per a violí;
* Poème héroique per a violoncel i orquestra;
* una balada per a oboè;
* Fantasia apassionata, per a clarinet;
* l'oratori Daniel;
* diverses composicions per a orgue;
* tres preludis i fugues;
* 40 cors per a homes;
* La moisson sanglante (1913).
* Rêverie et Villanelle (1914)
A més, és autor d'una Théorie abrégée de musique, i editor de Solfège clàssiques et moderne.
El seu pare Léon (1840-1915) també fou músic igual que el seu germà Maurice (1880-1968) i el seu fill Eugène (1900-1988).

## Publicacions

* Oeuvres pour Orgue (2012), editat per Armelin Musicali Euganea (ISMN 9790215808324).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 https://imslp.org/wiki/Category:Reuchsel,_Amédée
* ↑ https://www.stretta-music.com/es/reuchsel-oeuvres-pour-orgue-nr-659530.html

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 1463. (ISBN-84-239-4550-2)
# Daniela Feixas i Conte

Daniela Feixas Conte (Torrelavit, Alt Penedès, 1973) és guionista, actriu, autora i directora de teatre catalana.
És guionista de la sèrie de TV3 "Com si fos ahir".
Guanyadora del Premi SGAE Jardiel Poncela 2019 amb "Sandra".
Ha dirigit les obres "Sandra" i "Serà el nostre secret".
Ha participat com a actriu a les sèries de TV3 Moèbius, El cor de la ciutat, L'un per l'altre, Pagats per riure (2003) i Plats bruts. Ha participat com a actriu a obres com Un dia. Mirall trencat (Ricard Salvat) (2009), Només sexe (2008), Juli Cèsar (Àlex Rigola) (2004), Excuses! (2003, i també en la seva versió cinematogràfica) de Joel Joan i Antígona (2003).
El 2004 va rebre el Premi Octubre de teatre per Només sexe. El 2009 va guanyar El premi Crèdit Andorrà per El bosc. Ha estrenat la seva pròpia obra Un lloc conegut dirigida per Carme Portaceli (2007). i El bosc (2010), que va obtenir el Premi 50è Aniversari Crèdit Andorrà. En 2013 va escriure La tortuga de Califòrnia, en 2014 fou finalista del Premi Quim Massó i el 2015 va ser finalista del Torneig de Dramatúrgia Catalana del Temporada Alta amb Amanita Phaloides.
És parella del també actor i director Josep Julien, amb qui ha tingut una filla.

## Referències

* ↑ «Daniela Freixa» (en anglès). IMDb.
* ↑ Daniela Feixas porta diumenge Un Lloc Conegut a Cal Bolet, Ajuntament de Vilafranca del Penedès, 29 de novembre de 2007
* ↑ Daniela Feixas a catalandrama.cat
* ↑ Daniela Feixas parla sobre El bosc Arxivat 2018-05-08 a Wayback Machine., teatral.net
* ↑ Daniela Feixes a lletrescatalanes.cat
* ↑ La Calòrica, Daniela Feixas i La Hongaresa Teatre, finalistes del Premi Quim Masó, ara.cat, 6 de maig de 2014
* ↑ «'Sandra' de Daniela Feixas, en la Sala Becket de Barcelona». Arxivat de l'original el 2021-05-18. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Daniela Freixas i Josep Julien, actors i torrelavitencs

## Enllaços externs

* A l'entorn de "La dolça Sally" i Daniela Feixas per Josep Julien
# Tióplovka

Tióplovka (en rus: Тёпловка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 306 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Opatovce nad Nitrou

Opatovce nad Nitrou és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 24 desembre 2021].
# Caracens

Els caracens (en llatí: caracenes, en grec antic: Καρακηνοὶ) eren una tribu samnita que segon Claudi Ptolemeu vivien a la part més al nord del Samni, tocant amb els Pelignes i els Frentans.
El seu centre era la vall del Sagrus (avui Sangro). La seva ciutat principal era Aufidena, ciutat desconeguda que és probablement la mateixa ciutat o fortalesa esmentada per Joan Zonaràs amb el nom de Caricini, que van conquerir els cònsols Quint Ogulni Gal i Quint Fabi Màxim Rul·lià amb força dificultat. Aquesta ciutat seria l'actual Castel di Sangro.

## Referències

* ↑ Cassius Dio, Roman History
# Amédée Mannheim

Victor Mayer Amédée Mannheim (1831-1906) va ser un matemàtic francès conegut per haver estat el inventor de la moderna regla de càlcul.

## Vida i Obra

Mannheim va ingressar a l'École Polytechnique. En graduar-se, el 1850, va ingressar a l'École d'Application du Genie (l'Escola Militar d'Artilleria) de Metz, on es va graduar com a sotstinent. Després de servir en diferents guarnicions, a partir de 1859 va començar a col·laborar amb l'École Polytechnique, de la que va esdevenir professor de geometria descriptiva el 1864. No va deixar mai l'exèrcit, en el que va arribar a obtenir el grau de coronel. Es va retirar de la milícia el 1890 i de la docència el 1901.
Mannheim és recordat, sobre tot, per haver dissenyat la moderna regla de càlcul que va estar en ús fins a l'arribada dels ordinadors electrònics. El 1851, quan encara era un jove sotstinent, va dissenyar una regla de càlcul amb un cursor transparent mòbil i alfunes altres millores. Aquest instrument, construït per la firma parisina Tavernier-Gravet, serà amplament exportat a tots els països del món.
Com geòmetra, va ser un digne successor de Poncelet i Chasles, escrivint dos llibres de text de geometria cinemàtica i altres articles sobre coordenades recíproques polars.

## Referències

* ↑ Murray, 2011, p. 31.
* ↑ Koppelmann, Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ Boisson, 1996, p. 534.

## Bibliografia

* Bauer, Friedrich L. Origins and Foundations of Computing (en (anglès)). Springer, 2010. ISBN 978-3-642-02991-2.
* Boisson, Claude Pierre «Les dénominations de la règle à calcul» (en (francès)). Mεta, Vol. 41, Num. 4, 1996, pàg. 525–566. DOI: 10.7202/002095ar. ISSN: 0026-0452.
* Murray, Diane R. «Preserving Precious Instruments in Mathematics History» (en (anglès)). Journal of Mathematics Education at Teachers College. University of Columbia, Vol. 2, Num. 2, 2011, pàg. 28-32. ISSN: 2156-1400.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Amédée Mannheim» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Koppelman, Elaine. «Mannheim, Victor Mayer Amédée». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 9 maig 2017].
# Piragüisme als Jocs Olímpics d'estiu de 2024 - K-4 500m Masculí

La prova de K-4 500m masculina de Piragüisme en aigües tranquil·les als Jocs Olímpics de París 2024 serà la 2a edició de l'esdeveniment en unes Olimpíades. La prova es disputarà entre el 6 i el 8 d'agost del 2024 a l'Estadi nàutic olímpic de l'Illa de França, situat al municipi francès de Vaires-sur-Marne.
L'embarcació alemanya és la única i vigent campiona de la disciplina olímpica després de guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. La medalla de plata fou per l'equip espanyol i la medalla de bronze la va aconseguir el combinat d'Eslovàquia.

## Format

El sistema de competició consisteix en un format de 3 rondes (preliminars, semifinals i final), on les embarcacions competiran entre elles per anar avançant en les diferents curses. Les classificacions de cada ronda depenen en les embarcacions de cada cursa i de la posició final. La distància que hauran de recórrer són 500 metres en un caiac amb 4 piragüistes i les 3 primeres embarcacions que quedin en les primeres posicions a la final, guanyaran les medalles.

## Classificació

Totes les places es van assignar en el Campionat del Món de Piragüisme en aigües tranquil·les que es va disputar a Duisburg entre el 23 i el 27 d'agost del 2023.
| Esdeveniment | Data | Places | País |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Alemanya |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Hongria |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Ucraïna |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Austràlia |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Dinamarca |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Lituània |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Espanya |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Sèrbia |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Polònia |
| Campionat del Món | 23 - 27 agost 2023 | 10 | Canadà |

## Medaller històric

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Eslovàquia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Calendari oficial olímpic» (en anglès). Paris 2024. Arxivat de l'original el 1 d’agost 2022. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Tokyo 2020 Canoe Sprint Men's Kaya Four 500m Results» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «How to qualify for canoe sprint at Paris 2024» (en anglès). olympics.com, 27-06-2023.
# Oswego (Kansas)

Oswego és una ciutat i seu del Comtat de Labette a l'estat de Kansas dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2006 tenia 2000 habitants. Segons el cens del 2000, Oswego tenia 2.046 habitants, 776 habitatges, i 489 famílies. La densitat de població era de 369,1 habitants/km².
Dels 776 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 14,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.656$ i la renda mediana per família de 38.631 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.289$ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 12.974$. Entorn del 8,5% de les famílies i el 10,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oswego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oswego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.