OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Inventari forestal

inventari forestal és una avaluació dels recursos forestals en un moment donat. A més de l'espècie i el diàmetre de cada arbre inventariat, altres paràmetres en poden ser identificats, com ara l'alçada del suport, el tipus de sòl, d'herba, etc. Aquesta informació és la més georeferenciada. El diàmetre en què els arbres són inventariats s'anomena diàmetre prerecompte.

## Mètodes d'inventari

Els mètodes d'inventari es diferencien en dues categories: els inventaris de peu a peu, en què tots els arbres estan inventariats, i les estadístiques d'inventari, en què només una porció del bosc és inventariat.

## Inventari de peu a peu

En el cas d'un d'inventari de peu a peu, tots els arbres del bosc són identificats i registrats.

## Inventari estadístic

Un inventari estadístic consisteix a triar una sèrie de parcel·les d'àrea fixa, distribuïdes per tot el bosc o suport. Aquestes parcel·les són generalment distribuïdes uniformement (quadrícula).
El nombre de parcel·les d'inventari per a mesurar un paràmetre (com ara, l'àrea basal del faig, per exemple) amb una precisió donada, està determinada per la variabilitat d'aquest paràmetre al bosc i no la superfície d'aquesta. Com a resultat, és necessari que algunes parcel·les inventarien una gran massa homogènia, amb relació a una petita muntanya molt variada.
Aquest tipus d'inventari es pot dur a terme per tal d'aconseguir el desenvolupament de la gestió d'un bosc, o disposar d'estadístiques de l'escala d'un territori (regió, país, etc.).

## Material

Els materials tradicionals (brúixola, topòfil, peu de rei, relascopi, dendròmetre) van canviant-se per equips electrònics. L'equip de camp pot recuperar les dades directament de mesura amb eines com ara: GPS, telèmetre làser, brúixola, etc.
Es pot utilitzar sistemes complets per a la recollida i tractament de les dades de camp. Permeten mesuraments fàcils i càlculs dendromètrics.

## Evolució en el temps

Els inventaris d'interessos segueixen l'evolució d'un bosc en el temps, mitjançant la comparació dels inventaris successius. En el cas de les estadístiques d'inventari, es pot triar entre parcel·les temporals, i parcel·les permanents. Les parcel·les permanents són idèntiques d'un inventari a un altre, mentre que les parcel·les temporals se seleccionen independentment per a un inventari dels elegits entre els inventaris anteriors.

## Referències

* ↑ Parés i Español, Eduard. Vocabulari forestal: amb equivalències en castellà, francès i anglès, i amb il·lustracions. Institut d'Estudis Catalans, 1998, p.88. ISBN 8472834212.
* ↑ Field-Map, una eina de camp per estimar les masses forestals, Pecheur, A-L; Bartoli, M; Müller, P; La forêt privée, n° 315, septembre-octobre 2010

## Bibliografia

* Farriol, Ricard; Vidal, Eva. Manual de suport per fer l'estimació pericial en el treball de camp. Generalitat de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural. Centre de la Propietat Forestal.
# Ibeas de Juarros

Ibeas de Juarros és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Fills il·lustres

* Antonio José Martínez Palacios (1902-1936), músic compositor.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 839 | 966 | 989 | 1192 |
# Ibdes

Ibdes és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. El 2023 tenia 383 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Verdict

Verdict és una pel·lícula dramàtica i de ficció criminal filipina del 2019 dirigida per Raymund Ribay Gutierrez. Va ser seleccionada com a entrada filipina per l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2019, però no va ser nominada.

## Argument

Una dona demana justícia després que ella i la seva filla siguin víctimes d'abús domèstic.

## Repartiment

* Max Eigenmann - Joy Santos
* Kristoffer King - Dante Santos
* Jordhen Suan - Angel Santos
* Rene Durian - Jutge

## Estrena

Verdict es va projectar del 5 al 15 de setembre de 2019 com a part del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2019. La pel·lícula es va projectar a cinemes selectes de les Filipines del 13 al 19 de setembre de 2019 com a part del festival de cinema Pista ng Pelikulang Pilipino.

## Recepció

La pel·lícula va rebre el premi especial del jurat (Horizons) al 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia i va ser l'única pel·lícula del sud-est asiàtic que va aparèixer al festival de cinema. També va rebre el premi al millor guió de la secció oficial en la IX edició de l'Asian Film Festival Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Filipino film is Southeast Asia’s only winner at Venice Film Fest 2019». The Philippine Star, 13-09-2019.
* ↑ Scott, Mathew. «Oscars: Philippines Submits ‘Verdict’ for International Feature Film Category». The Hollywood Reporter, 19-09-2019.
* ↑ Scott, Mathew. «Hidden Gem: 'Verdict' Examines a Struggle for Justice in the Philippines». The Hollywood Reporter, 06-09-2019.
* ↑ «Pinoy film Verdict wins special jury prize at Venice film festival». ABS-CBN News, 08-09-2019.
* ↑ “Reza”, millor pel·lícula del Asian Film Festival Barcelona 2019, Casa Asia, 1 de novembre de 2019

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Verdina Pensè

Verdina Pensè (l'Alguer, 26 d'octubre de 1913 - l'Alguer, 5 de gener de 1984) fou una pintora i joiera algueresa. Filla d' Ottavio Pensè, de l'Alguer, i Carmina Langella, de Torre del Greco, va ser l'única noia d'entre els seus deu germans, tots pescadors. Va ser professora d'història de l'art, directora de l'Escola del Corall, animadora cultural, administradora pública i regidora municipal de l'Alguer.
Va estudiar a l'Institut d'Art de Sàsser. Després d'obtenir un diploma de decoració pictòrica, el 1950, animada per Filippo Figari, va traslladar-se a Torre del Greco per assistir a la Coral Art School. Des de 1952 fins al 1959 va ser la directora de l'Escola del Corall de l'Alguer, la primera escola d'orfebreria i processament de coralls a Sardenya, que més tard es va convertir en l'Institut Estatal d'Art. Cap a mitjan anys 1950, va obrir un taller artesanal propi a l'Alguer per a la creació de joies de corall i perla. Com a pintora, moltes de les seves teles responen a temes algueresos.
Va rebre el nom d'un carrer de l'Alguer, a prop de Valverde, i, el 2010, l'Obra Cultural de l'Alguer va establir un premi en nom seu per a artistes emergents.

## Referències

* 1 2 Murgia, Giangavino. «OLZAI. Un bel dipinto di Verdina Pensè nella mostra «Arte in rosa a Casa Floris»» (en italià). La Barbagia, 15-12-2017. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Verdina Pensè». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Conferència sobre Verdina Pensé». Obra Cultural de l'Alguer, 11-12-2014. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Verdina Pensè (Alghero 1913-1984), straordinaria artista algherese - VoceDiAlghero.it». [Consulta: 14 novembre 2023].
# I Am the Cheese

I Am the Cheese s una adaptació cinematogràfica nord-americana de 1983 de la novel·la homònima de Robert Cormier de 1977, sobre el viatge d'un jove per trobar la veritat darrere de la seva família. La pel·lícula va ser dirigida per Robert Jiras i filmada a Vermont.

## Argument

Adam Farmer (Robert MacNaughton), de quinze anys, busca desenterrar els molts secrets tancats al seu subconscient. El viatge d'Adam per la seva ment s'acompanya d'un viatge en bicicleta a Rutterburg, Vermont, amb un paquet per al seu pare. Mentre viatja per diversos pobles petits, comença a recordar esdeveniments passats de la seva vida.
El viatge d'Adam és motivat per una trucada de la seva xicota, l'Amy (Cynthia Nixon), que diu que el seu pare va conèixer un periodista de la suposada ciutat natal d'Adam, Rawlings, Pennsilvània, i el periodista mai havia sentit a parlar d'una persona que hi visqués que es digués Farmer. Sospitós, Adam comença a espiar els seus pares i troba dos certificats de naixement amb el seu nom, però amb dates de naixement diferents: el 14 de febrer (dia de Sant Valentí) i el 14 de juliol (dia de la Bastilla). Adam s'enfronta al seu pare, que admet algunes veritats impactants.
El nom real d'Adam és Paul Delmonte i la família es va veure obligada a traslladar-se en un programa de tipus protecció de testimonis després que el seu pare testioniés en judicis estatals i federals contra funcionaris corruptes del govern. En realitat, Adam no va amb bicicleta a Vermont; gira en cercles al voltant del centre psiquiàtric on ha estat detingut durant els últims tres anys, i les persones que coneix pel camí són pacients i treballadors del centre. El seu "viatge" és una recerca per descobrir el parador dels seus pares, que van desaparèixer misteriosament (en realitat, van ser "liquidats" pels adversaris que volien eludir). Els records que explica Adam es documenten en "sessions psiquiàtriques", que són, de fet, entrevistes per determinar si sap o no més sobre la implicació del seu pare amb el govern del que està explicant. L'entrevista final d'Adam acaba amb dos possibles resultats, cap dels quals no és bo per al noi: "Liquidar-lo" o continuar interrogant-lo fins que mori.

## Repartiment

* Robert MacNaughton com Paul Delmonte / Adam Farmer
** Frank McGurren com jove Adam
* Cynthia Nixon com Amy Hertz
* Robert Wagner com Dr. Brint
* Don Murray com Anthony Delmonte / David Farmer
* Hope Lange com Betty Farmer
* Lee Richardson com Mr. Grey
* Robert Cormier com Mr. Hertz
* John Fiedler com Arnold

## Referències

* ↑ «I Am the Cheese (1983)». British Film Institute, n.d.. Arxivat de l'original el 2023-09-01. [Consulta: 27 març 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 Maslin, Janet «SCREEN: ADAPTED 'CHEESE'». The New York Times, 11-11-1983.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Cast & Crew». Turner Classic Movies, n.d.. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Null, Christopher. «I Am the Cheese». FilmCritic.com, 2005. Arxivat de l'original el 21 November 2009. [Consulta: 27 març 2022].

## Enllaços externs

* I Am the Cheese a YouTube
# I Avgí

I Avgí (en grec: Η Αυγή, que significa «L'albada») és un diari publicat a Atenes, Grècia. S'anomena el «diari del matí de l'Esquerra» i està afiliat políticament amb la Coalició de l'Esquerra Radical i Sinaspismós.
Va ser editat per primera vegada el 1952. Durant el període de mandat de la Dictadura dels Coronels de set anys (1967-1974), el diari va deixar de publicar-se, i es va restablir després de la nova instauració de la democràcia.

## Enllaços externs

* I Avgí - Lloc web oficial
# Weißkeißel

Weißkeißel (alt sòrab: Wuskidź) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Està a uns 5 km de la ciutat de Weißwasser. Limita al nord amb Krauschwitz, al sud amb Rietschen i al sud-oest amb Boxberg/O.L.. Aplega els llogarets de Haide (Hola), Kaupen (Kupelń) i Bresina (Březina).
# Weißenfels

Weißenfels és una ciutat d'Alemanya, situada a l'estat de Saxònia-Anhalt a la vora del riu Saale, a prop de les ciutats de Halle i Leipzig.

## Personatges il·lustres

* Novalis (1772-1801), escriptor, va morir a Weißenfels.
* Gottfried Reiche (1667-1734), compositor, trompetista, va néixer a Weißenfels.
* Heinrich Schütz (1585-1672), compositor, va viure a Weißenfels moltes dècades.
* Gérard Tichy (1920-1992), va néixer a Weißenfels, actor espanyol d'origen alemany.

## Enllaços externs

* Web oficial de la ciutat Arxivat 2015-09-12 a Wayback Machine. (en alemany, anglès, francès i suec)
# Wanderlust

Wanderlust és un fort desig de passejar o viatjar i explorar el món.

## Etimologia

El primer ús documentat del terme en anglès es va produir el 1902 com a reflex del que llavors es veia com una característica predilecció alemanya per a la deambulació que es pot remuntar al romanticisme alemany i al sistema alemany d’aprenentatge (the journeyman), així com el costum de les passejades d'adolescents a la recerca de la unitat amb la natura.
El terme s’origina a partir de les paraules alemanyes wandern ('caminar') i Lust ("desig"), literalment traduït com "gaudi de l'excursionisme", tot i que normalment es descriu com "gaudi de passejar o deambular".
En els darrers anys, la paraula Wanderlust s'utilitza amb menys freqüència en alemany, havent estat substituït en gran manera en el sentit de "desig de viatjar" per Fernweh ("un anhel de llocs llunyans"), encunyat com a antònim de Heimweh, 'nostàlgia'.

## Sociologia

Robert E. Park, a principis del segle xx, va veure el desig d’oposar-se als valors de l'estatus i l’organització, mentre que el postmodernisme, per contra, el veuria en gran manera com un poderós joc.
A l' Europa de la Il·lustració, es va animar als solters de classe alta a embarcar-se en un Bildungsreise (aproximadament, "viatge educatiu cultural"), sovint viatges turístics a Itàlia o França.
Entre els turistes, els sociòlegs distingeixen l’afany de sol de l’afició com a forces motivadores: la primera busca principalment la relaxació i la segona participa amb diferents experiències culturals.

## Psicologia

El Wanderlust pot reflectir una intensa intenció d'autodesenvolupament experimentant allò desconegut, enfrontant-se a reptes imprevistos, coneixent cultures, formes de vida i comportaments desconeguts; o pot ser motivat pel desig d’escapar i deixar enrere sentiments depressius de culpa, i ha estat relacionat amb el trastorn bipolar en la periodicitat dels atacs.
A l'adolescència, la insatisfacció amb les restriccions de la llar i la localitat també pot alimentar el desig de viatjar.

## Referències

* ↑ Etymology of wanderlust from Online Etymology Dictionary
* ↑ Erik H. Erikson, Childhood and Society (1973) p. 325
* ↑ https://www.merriam-webster.com/dictionary/wanderlust
* ↑ Robert E. Park; Ernest W. Burgess (1925). The City, "Chapter IX – The Mind of the Hobo: Reflections upon the Relation Between Mentality and Locomotion". Heritage of Sociology Series, 1967, p. 158
* ↑ M. Trask, Cruising Modernism (2003) p. 3
* ↑ Piers Beirne. The Chicago School of Criminology 1914-1945: The gang, p. 170-171.
* ↑ A. Ganser, Roads of Her Own (2009) p. 34
* ↑ P. Robinson, Tourism (2002) p. 196
* ↑ Otto Fenichel, The Psychoanalytic Theory of Neurosis (1946) p. 369
* ↑ S. Freud, On Metapsychology (PFL 11) p. 455

## Bibliografia

* Rebecca Solnit, Wanderlust: A History of Walking (2009)
* Wolfgang Schivelbusch, El viatge en ferrocarril (1980)
* SD Ezrahi, Booking Passage (2000)

## Vegeu també

* Nòmada
* Pelegrinatge
* Rumspringa
# Jabirú africà

El jabirú africà (Ephippiorhynchus senegalensis) és un gran ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae), que habita rius, llacs i aiguamolls de l'Àfrica subsahariana. És una gran cigonya que fa una alçada d'uns 150 cm i una envergadura de 270 cm, i el mascle és més gran que la femella, amb un pes de 5,1-7,5 kg i 5 - 6,9 kg, respectivament. Potser és la cigonya de major alçada, si no la més pesada. A més de la grandària, els sexes es poden distingir pel color de l'iris, groc daurat la femella i marró el mascle. La resta del plomatge és idèntic entre sexes, cap, coll, esquena, ales i cua, negre iridescent, i la resta del cos i les primàries blanc. El bec és massiu, de color vermell amb una banda de negra i un escut groc frontal. Potes negres amb els genolls de color rosa. Al pit, un pegat de pell nua de color vermell que s'enfosqueix durant la temporada de reproducció.

## Referències

* ↑ Jocelyn Womack. Dallas Zoo 2003 Full PDF Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine. Rev. 22-05-2011
# Jabberjaw

Jabberjaw és una exitosa sèrie d'animació de la productora Hanna Barbera Productions. Va ser estrenada per la cadena estatunidenca ABC l'11 de setembre i va ser emesa fins al 18 de desembre del 1976. Les reposicions van continuar a ABC fins al 3 de setembre de 1978.

## Premissa argumental

En Jabberjaw, és un tauró blanc amfibi de 15 peus de llargada, bateria de The Neptunes un grup de rock format per quatre adolescents: Biff, Shelly, Bubbles i Clamhead; que viuen en una civilització submarina l'any 2076. En Jabberjaw i The Neptunes viatgen a diverses ciutats submarines on es troben i s'enfronten amb diversos megalòmans i superdolents que volen conquerir el món submarí.
Com una gran part de la producció de Hanna-Barbera dels anys 70, el format i l'escriptura Jabberjaw era semblant a Scooby-Doo, Josie and the Pussycats i Speed Buggy. L'espectacle també es va inspirar (en l'ús d'un tauró com a personatge) de la mania general dels taurons de mitjans dels anys setanta provocada per la pel·lícula aleshores recent Jaws. També es va compartir Els Picapedra la tendència a fer servir jocs de paraules com a noms de llocs, persones, etc., en aquest cas, jocs de paraules de temàtica oceànica (tal com "Aqualaska" en lloc d'Alaska). Cada episodi acabava amb una seqüència de persecució musical on en Jabberjaw i Els banda fugiria dels dolents, fent dibuixos animats extravagants per escapar mentre sonava una cançó de The Neptunes de fons.

## Repartiment

Jabberjaw (amb la veu de Frank Welker que imita veus i expressions de Curly Howard): un gran tauró blanc antropomòrfic que respira aire i amb accents de Brooklyn. A en Jabberjaw li costava aconseguir respecte en una societat on els "expulsors de taurons" (robots que vigilarien diversos edificis o ciutats de l'entrada de taurons) eren habituals. Aquests robots, així com el tracte desagradable dels altres, sovint el porten a pronunciar alguna variació del seu eslògan (prestat del còmic Rodney Dangerfield): "No tinc cap respecte!" Té la capacitat única de canviar la seva forma o adaptar-se per actuar com diversos objectes com un llit elàstic, un paracaigudes, un gat, una catifa de llançament, etc., ja sigui per treure ell i la colla d'un embolic, o simplement per amagar-se.

## Referències

* ↑ Woolery, George W.. Children's Television: The First Thirty-Five Years, 1946-1981. Scarecrow Press, 1983, p. 149-150. ISBN 0-8108-1557-5 [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ Rovin, Jeff. The Illustrated Encyclopedia of Cartoon Animals. Prentice Hall Press, 1991, p. 135. ISBN 0-13-275561-0 [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Crandol, Michael. «The History of Animation: Advantages and Disadvantages of the Studio System in the Production of an Art Form». Digital Media FX. Joe Tracy, 1999. Arxivat de l'original el 2011-08-21. [Consulta: 31 gener 2009].
* ↑ Perlmutter, David. The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield, 2018, p. 307. ISBN 978-1538103739.
# Weather Research and Forecasting Model

El Weather Research and Forecasting Model (WRF) és un model numèric de pronòstic del temps, dissenyat per aplicacions operatives i de recerca. Un dels seus objectius és, precisament, accelerar la introducció dels avenços en recerca als processos operatius. Actualment, el WRF pot utilitzar-se un ampli rang d'escales, de manera que pot actuar com a model global o d'àrea limitada, permetent simulacions a molt alta resolució.
Al Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) s'ha implementat la versió coneguda com a WRF-ARW (Advanced Research WRF), desenvolupada sota el lideratge del NCAR (National Center for Atmospheric Research, EUA) i funciona com a model d'àrea limitada, amb l'objectiu de simular circulacions atmosfèriques de mesoscala. Aquestes, inclouen aquells fenòmens que tenen lloc a escales espacials que van des d'uns quants quilòmetres fins a uns quants centenars, com per exemple les tempestes, les brises, o els sistemes frontals entre d'altres. A les computadores del SMC, dos cops al dia, a les 00 i 12 UTC, s'integra el model WRF-ARW en 3 dominis diferents (veure operativa SMC) de 27, 9 i 3 km de pas de malla, que són les que es difonen a través del web del SMC.

## Funcionament

Primer es calcula l'estat inicial de l'atmosfera pel domini més gran (amb pas de malla de 36 km) mitjançant l'assimilació de dades d'observacions, com radiosondatges o estacions de superfície, amb un mètode variacional anomenat 3DVAR. Aquest procediment permet que l'estat inicial sigui el més fidel possible a la realitat. D'altra banda, al funcionar com a model d'àrea limitada, cal utilitzar dades d'un model global per definir les variables meteorològiques a les fronteres del domini.
A continuació es duen a terme, de forma simultània, les simulacions pels dominis de 36 i 12 km de pas de malla, fins a completar 72 h de pronòstic. D'aquesta forma, les condicions de contorn al domini de 12 km són proporcionades per les sortides del model a 36 km, mitjançant el sistema conegut com a online one-way-nesting.
Després, es realitza una altra simulació del WRF-ARW a 30 h de pronòstic pel domini més petit a 4 km de pas de malla, utilitzant com a condicions inicials i de contorn les sortides procedents del domini mitjà (12 km). Donat que el pas de malla és en aquest cas més petit podrem simular fenòmens atmosfèrics que tenen lloc en escales més fines

## Referències

* ↑ «The Weather Research & Forecasting Model» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-02-05. [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ Servei Meteorològic de Catalunya. «WRF». Web. Arxivat de l'original el 2014-07-27. [Consulta: 19 juliol 2014]. CC-BY-SA-3.0

## Enllaços externs

* Pàgina web de WRF
# Wearing the Inside Out

«Wearing the Inside Out» és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd, concretament és el sisè títol de l'àlbum The Division Bell, de 1994. És l'única cançó de l'àlbum per a la qual David Gilmour no rep crèdits d'escriptor.

## Composició i enregistrament

La cançó tenia el títol provisional «Evrika». Es poden veure dos vídeos de la banda treballant en aquesta versió de demo al DVD/BD inclòs a The Endless River edició de luxe i com a part de l'iTunes edició de luxe.
És la primera vegada que Richard Wright va cantar com a veu principal en una cançó des de «Time» i «Us and Them», de l'àlbum The Dark Side of the Moon de 1973.
La lletra de la cançó va anar a càrrec d'Anthony Moore.

## Actuacions posteriors

Aquesta cançó mai va ser interpretada en directe per Pink Floyd, tot i que va ser interpretada en el On an Island Tour de David Gilmour de 2006, i apareix al DVD Remember That Night i al CD extra de la versió de luxe de Live in Gdańsk.

## Músics

* David Gilmour - Fender Stratocaster, cor
* Richard Wright - veu, teclats
* Nick Mason - bateria, percussió
* Guy Pratt - baix
* Dick Parry - saxòfon
* Jon Carin - programming
* Sam Brown, Durga McBroom et Carol Kenyon - cors

## Referències

* ↑ Strong, 2004, p. 1177.
* ↑ Mabbett, 1995.
* 1 2 3 4 Wild, 2017.
* ↑ López, 2017.

## Bibliografia

* López, Manuel. Pink Floyd: Vida, canciones, simbología, conciertos clave y discografía (en castellà). Nova York: Ma Non Troppo, 2017. ISBN 9788499174549.
* Strong, Martin C. The Great Rock Discography (en anglès). 7a. Edimburg: Canongate Books, 2004. ISBN 1-84195-551-5.
* Wild, Andrew. Pink Floyd: Song by Song (en anglès). Fonthill Media, 2017. ISBN 978-1-78155-599-6.

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de Pink Floyd» (en anglès).