OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Humberto Salcedo Collante

Humberto Salcedo Collante (Barranquilla, 15 de desembre de 1925―Barranquilla, 29 de novembre de 2015) va ser un polític i enginyer civil colombià. Va ser ministre d'obres públiques entre 1974―1978.
Humberto Salcedo va néixer a Barranquilla, on va realitzar els seus estudis en el Col·legi Biffi la Salle posteriorment va estudiar enginyeria civil en l'Escola de Mines de Medellín. El 1946 es va unir amb Roberto Gerlein en les files del Partit Conservador Colombià per unir-se en la campanya de Laureano Gómez.
El 1974 el president Alfonso López Michelsen ho va nomenar com a ministre d'Obres Públiques en la seva cartera va impulsar projectes vials de la regió Caribe com l'autopista al mar entre Barranquilla i Cartagena d'Índies i obres com la construcció del Pont Pumarejo i pavimentació de vies d'Atlántico, Bolívar, César i Magdalena. El 1987 va ser incursionat per la Societat d'Enginyers Civils de Colòmbia amb els seus destacaments com els seus grans assoliments viaris de Colòmbia.
En 2013 va ser homenatjat pel Partit Conservador Colombià per diversos dirigents polítics i enginyers pels seus grans assoliments encapçalats per Efraín Cepeda, Roberto Gerlein i Carlos Rodat Noriega. El 29 de novembre de 2015 va morir a causa d'un càncer de ronyó en la Clínica del Carib.

## Referències

* ↑ Mor l'exministre de transport Humberto Salcedo Collante
* ↑ murio el exministro de obras Humberto Salcedo Collante
* ↑ «Ha mort l'exministre de transport Humberto Salcedo Collante». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ Fallece exministro Humberto Salcedo Collante

## Enllaços externs

* El cas de Salcedo Collante El Tiempo
# Fortí

Un fortí en arquitectura militar és una petita fortificació avançada que es solia construir al raval d'una ciutat, per tal de facilitar-ne la defensa. En temps de pau, la població, profitant la proximitat de la ciutat, solia assentar-s'hi, malgrat el risc que en temps de guerra, les forces armades solien incendiar o enderrocar qualsevol construcció que formava un obstacle i que podia servir d'amagatall a l'enemic.

## Referències

* ↑ «Fortí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Kühl, Janine «Besetzt und belagert: Die Franzosen in Hamburg» (en alemany). NDR, 06-12-2013.
# Santiago Cebrià del Rey

Santiago Cebrià del Rey (25 de juliol de 1989), també anomenat Santi II o Santi de Silla, és un pilotari valencià d'Escala i corda en nòmina de l'empresa ValNet. Va debutar el 2005 al trinquet de Pelayo. Santi estigué de baixa per lesió al dit cor de la mà dreta entre el 12 de desembre de 2017, en el qual jugà l'última partida, i el 20 d'abril de 2018, dia de la reaparació al trinquet Eusebio: amb el seu germà de mitger, encara que varen perdre 60 per 33 front a Ferrer i Félix i no pogué jugar-la bé per dalt, Santi quedà satisfet amb la partida.

## Referències

* ↑ «Santi de Silla reapareixerà a Sueca». PilotaViu, 20-04-2018 [Consulta: 21 abril 2018]. Arxivat 21 April 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ J. Cano «Santi torna amb bones sensacions». Superdeporte, 21-04-2018 [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ «Fitxa de Santi Silla» (en valencià). ValNet, 20-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-20 [Consulta: 20 febrer 2017].
# Rosèola infantil

La rosèola infantil o exantema sobtat és una malaltia vírica. La majoria de les infeccions es produeixen abans dels tres anys. Els símptomes varien des de la seva absència fins a la presentació clàssica d'una febre d'inici ràpid seguida d'una erupció. La febre generalment dura de tres a cinc dies. L'erupció és generalment rosada i té una durada de menys de tres dies. Les complicacions poden incloure convulsions febrils, amb complicacions greus rares.
És causada per l’herpesvirus humà 6 (HHV-6) o l’herpesvirus humà 7 (HHV-7). La propagació sol produir-se a través de la saliva d’aquells que d’una altra manera són sans. Tot i això, també es pot estendre de la mare al fetus durant l'embaràs. El diagnòstic es basa generalment en els símptomes i signes, però es pot confirmar amb proves de sang. També poden estar presents un nombre reduït de leucòcits.
El tractament inclou ingesta de suficient de líquids i medicaments per tractar la febre. Gairebé totes les persones han estat infectades en algun moment. No hi ha diferència en el sexe pel grau d'afectació. La malaltia es va descriure per primera vegada el 1910, mentre que el virus causal no es va poder determinar fins al 1988. La malaltia es pot reactivar en persones amb un sistema immunitari debilitat i llavors pot causar problemes de salut importants.

## Referències

* 1 2 «Exantema sobtat (rosèola infantil o sisena malaltia)». Faros: El portal de la salut per a les famílies. Hospital Sant Joan de Déu.
* ↑ Beremberg, William «PEDIATRÍA: La roséola infantil o exantema súbito» (en castellà). Anales de medicina y cirugía, 28, 63, 1950, pàg. 249–253–253. ISSN: 2339-9899.
* 1 2 3 4 5 Campadelli-Fiume, Gabriella «Human Herpesvirus 6: An Emerging Pathogen» (en anglès americà). Emerging Infectious Diseases, 5, 3, 1999, pàg. 353–366. Arxivat de l'original el 26 setembre 2017. DOI: 10.3201/eid0503.990306. PMC: 2640789. PMID: 10341172 [Consulta: 26 setembre 2017]. Arxivat 26 de setembre 2017 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Stone, RC; Micali, GA; Schwartz, RA «Roseola infantum and its causal human herpesviruses.». International Journal of Dermatology, 53, 4, 01-04-2014, pàg. 397–403. DOI: 10.1111/ijd.12310. PMID: 24673253.
# Lucia Filippini

Lucia Filippini (Tarquinia, 13 de gener de 1672 - Montefiascone, 25 de març de 1732) fou una religiosa italiana, fundadora de la congregació religiosa de les Mestres Pies Filippini, que procurava l'ensenyament de les noies, especialment les mancades de recursos. És venerada com a santa per l'Església catòlica.

## Biografia

Va ésser deixebla del cardenal Marcantonio Barbarigo i col·laboradora de Rosa Venerini, fundadora de la congregació de les Mestres Pies, que fundaven i ensenyaven en scuole pie (escoles pies, gratuïtes) per a noies pobres a Montefiascone i altres ciutats del Laci.
En 1707 Climent XI la convidà a fundar una escola a Roma. Com que, per desig del fundador, la congregació de Mestres Pies no podia actuar fora de la diòcesi de Montefiascone, Lucia va haver de fundar, per a la gestió de l'escola romana, una nova congregació d'ensenyants, les anomenades Mestres Pies Filippini: encara que és autònoma respecte a la congregació de Venerini, en comparteix els objectius.
En el moment de la seva mort, l'Institut tenia 28 escoles, que arribarien a ser 60 a finals del segle xviii.

## Referències

* 1 2 Leonardi, Claudio; Riccardi, Andrea; Zarri, Gabriella. Diccionario de los santos (en castellà). Editorial San Pablo, 2000, p. 1497-1499. ISBN 978-84-285-2257-1.

## Enllaços externs

* "Saint Lucia Filippini", en: Patron saints index. Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.
# Jaime Penedo

Jaime Penedo (Ciutat de Panamà, 26 de setembre de 1981) fou un futbolista panameny de la dècada de 2010.
Fou 129 cops internacional amb la selecció de Panamà.
Pel que fa a clubs, destacà a Cagliari Calcio, Municipal, LA Galaxy i Dinamo București.
És també conegut per les seves semblances facials amb el porter italià Gianluigi Buffon

## Referències

* ↑ Jaime Manuel Penedo - Century of International Appearances - RSSSF
* ↑ Jaime Penedo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Jaime Penedo şi-a anunţat retragerea: “Mă simt împăcat cu mine”. fanatik.ro (romanès)
* ↑ Fichaje de Jaime Penedo en el Cagliari está casi descartado - La Prensa (castellà)
* ↑ Penedo va por un puesto en Municipal - Panamá América (castellà)
* ↑ LA Galaxy sign goalkeeper Jaime Penedo Arxivat 2013-12-16 a Wayback Machine., LA Galaxy, 5 agost 2013
* ↑ El Galaxy confirma el fichaje del panameño Penedo Arxivat 2019-05-24 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ Jaime Penedo a National-Football-Teams.com (anglès)
# One Froggy Evening

One Froggy Evening és un curtmetratge d'animació en Technicolor d'aproximadament uns 7 minuts de durada. Va ser dirigit per Chuck Jones, amb guió de Michael Maltese i direcció musical per Milt Franklyn. Aquest popular curtmetratge incorporava gran quantitat de peces musicals, des de "Hello! Ma Baby" i "I'm Just Wild About Harry", dos clàssics del Tin Pan Alley de finals del segle xix fins a "Largo al Factotum", ària de l'òpera Il Barbiere di Siviglia. El curt es va estrenar el 31 de desembre de 1955 com a part de la sèrie de curtmetratges de Warner Brothers Merrie Melodies.
One Froggy Evening és protagonitzat per una granota, Michigan J. Frog, amb un gran talent per cantar.
El curt és considerat com un dels millors de la història. El 1994 va quedar en cinquena posició a la llista 50 Greatest Cartoons. El film ha estat en altes posicions al rànquing d'IMDb a millor curtmetratge de tots els temps. En 2003 la Biblioteca del Congrés dels Estats Units va reconèixer la pel·lícula com a "culturalment significativa", i va seleccionar-la perquè es preservara al National Film Registry. Altres dos curtmetratges dels Looney Tunes dirigits per Chuck Jones, What's Opera, Doc? i Duck Amuck també han rebut el mateix privilegi.
El 1995, Chuck Jones dirigiria una seqüela d'aquest curt: Another Froggy Evening.
* Hello! Ma Baby
* "Hello! Ma Baby", una de les cançons del curt, a una versió de 1899 cantada per Arthur Collins.

## Referències

* ↑ http://www.imdb.com/chart/short Arxivat 2011-03-31 a Wayback Machine.
# Modest Busquets i Torroja

Modest Busquets i Torroja (Reus, 27 de setembre de 1831 - Barcelona, 1880) fou un autor dramàtic, germà de Marçal Busquets i Torroja i pare de Modest Busquets Oliva.
Argenter d'ofici i amb pocs estudis però aficionat a la literatura, publicà alguns textos, tant en prosa com en vers, a periòdics de Reus i Tarragona. El 1860 es traslladà a Barcelona, on va dirigir La gorra de Cop, un setmanari satíric que va sortir a Barcelona (1875-1876) fundat per Josep Verdú i El Robinsón, també barceloní (1873-?). Va treballar a la casa editorial "La Maravilla", on el seu germà hi tenia un càrrec important. Es dedicà, com el seu germà, a escriure obres de teatre, de caràcter senzill i popular, normalment curtes, d'un sol acte. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que va escriure una sarsuela en vers "Brams d'ase no pujan al cel", que es conserva manuscrita a la Biblioteca Nacional de Madrid.
Obra dramàtica
* Sistema Raspail: comèdia bilingüe en vers i en un acte. Barcelona: Estampa de Lluis Tasso, 1866. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona el 24 de gener de 1866.
* La cuestió són quartos: joguina còmica en 1 acte i en vers. Barcelona: Imprenta de la V. é H. de Gaspar, 1867. Estrenada al Teatre de l'Odèon de Barcelona el dia 8 d'abril de 1867.
* Amor i gratitud: drama bilingüe en un pròleg i 2 actes, original i en vers. Barcelona: Salvador Manero, editor, 1868.
* "Paraula de rei: Sarsuela en 1 acte". Música de Nicolau Manent. Estrenada al Teatre Tívoli de Barcelona. 1887 [Manuscrit]

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 153-154.
* ↑ «CCUC». [Consulta: 10-II-2015].

## Bibliografia

* Magí Sunyer. “El teatre costumista de Marçal i Modest Busquets” A: Pensament i literatura a Reus al segle XIX. Reus: Centre de Lectura, 2006. Pàg. 53-81. ISBN 8487873685

## Enllaços externs

* «Modest Busquets i Torroja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Digitalització de Sistema Raspail
* Digitalització de La Qüestió son quartos
* Digitalització de Amor i gratitud
# Llista de monuments de Maria de la Salut

Llista de monuments de Maria de la Salut catalogats pel consell insular de Mallorca com a Béns d'Interès Cultural en la categoria de monuments pel seu interès històric, artístic, arquitectònic, arqueològic, històric-industrial, etnològic, social, científic o tècnic.
| Monument | Tipus | Localització | Coordenades | Codi$^?$ |
| Es Gassons / es Castellots | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 40′ 42″ N, 3° 04′ 38″ E﻿ / ﻿39.678376°N,3.077275°E﻿ / 39.678376; 3.077275 a prop | RI-51-0002413 |
| Montblanc / Cas Garriguer | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 40′ 40″ N, 3° 08′ 26″ E﻿ / ﻿39.677669°N,3.140439°E﻿ / 39.677669; 3.140439 a prop | RI-51-0002414 |
| Pleta d'en Cotó | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 40′ 06″ N, 3° 04′ 56″ E﻿ / ﻿39.668273°N,3.082160°E﻿ / 39.668273; 3.082160 a prop | RI-51-0002415 |
| Montblanc / ses Rotes Noves | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 41′ 20″ N, 3° 09′ 22″ E﻿ / ﻿39.688974°N,3.156089°E﻿ / 39.688974; 3.156089 a prop | RI-51-0002416 |
| Rafal Roig | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 40′ 04″ N, 3° 05′ 49″ E﻿ / ﻿39.667720°N,3.097083°E﻿ / 39.667720; 3.097083 a prop | RI-51-0002417 |
| Ruïnes prehistòriques de Son Perot des Clapers | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 41′ 11″ N, 3° 04′ 54″ E﻿ / ﻿39.6863519°N,3.0815387°E﻿ / 39.6863519; 3.0815387 a prop | RI-51-0002418 |
| Ses Tarragones | Monument arqueològic | Maria de la Salut | 39° 40′ 12″ N, 3° 05′ 44″ E﻿ / ﻿39.669974°N,3.095454°E﻿ / 39.669974; 3.095454 a prop | RI-51-0002419 |

## Referències

* Base de dades de béns immobles, del Ministeri de Cultura
* Visor del Patrimoni Històric, del Consell de Mallorca
# Jaime Nielsen

Jaime Nielsen (Hamilton, 9 de març de 1985) és una ciclista neozelandesa, que combina la carretera amb el ciclisme en pista. Especialista en Persecució per equips, ha obtingut tres medalles als Campionats del món de l'especialitat. També destaca com a contrarellotgista, on ha guanyat tres campionats nacionals

## Palmarès en pista

* 2010
** Campiona d'Oceania en Persecució
** Campiona de Nova Zelanda en Persecució per equips
* 2011
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips
* 2013
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips
** Campiona de Nova Zelanda en Persecució
* 2014
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips
* 2017
** Campiona de Nova Zelanda en Persecució per equips

### Resultats a la Copa del Món

* 2010-2011
** 1a a Pequín, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2014
** Campiona de Nova Zelanda en contrarellotge
* 2015
** Campiona de Nova Zelanda en contrarellotge
* 2017
** Campiona de Nova Zelanda en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Vicenç Carbó i Oliveras

Vicenç Carbó i Oliveras (Olot, ? - Lleida, 1919) fou un periodista català.
Era fill de Joan Carbó i Bonavia i d'Antonia Oliveras i Saderra. El seu pare era director del periòdic catòlic d'Olot El Deber i l'any 1911 havia estat nomenat cap local del Requetè.
Com el seu pare, Vicenç Carbó va militar en el carlisme des de jove. Va estudiar Dret a la Universitat de Barcelona i durant la seva etapa d'estudiant formà part de la redacció d'El Correo Catalán, organitzant a més campanyes de la Joventut Tradicionalista de Barcelona, del Comitè de Propaganda i de l'obra cultural de l'Agrupació Escolar Tradicionalista. Va destacar com a orador en nombrosos aplecs carlins, com ara el de Montalegre.
Acabats els seus estudis, es traslladà a Lleida, on l'any 1909 va començar a dirigir El Correo de Lérida com a portaveu de la Comunió Tradicionalista a la provincia, però aquest diari va ser desautoritzat pels dirigents provincials del partit i va interrompre la seva publicació a finals de 1910. L'any 1913 tornà a dirigir el diari El Correo Leridano, que fou novament renomenat El Correo de Lérida a finals del mateix any. De tendència catalanista, Carbó també va formar part de la primera Redacció del setmanari jaumí La Trinchera (1912-1917).
Desautoritzat una altra vegada El Correo de Lérida per l'organització oficial del partit jaumí, al novembre de 1917 Carbó va participar en el Congrés de Joves tradicionalistes catalans al Círcol Tradicionalista de Barcelona amb Francesc Aizcorbe, Joan Baptista Roca, Àngel Marquès, Pere Roma, Bernardí Ramonell i Josep Brú. Aquest congrés, organitzat amb el propòsit de reorganitzar el tradicionalisme català i revisar-ne el seu programa, va ser criticat pels periòdics afectes a Mella com El Norte de Girona, el qual el va acusar de fer maneigs per a afavorir l'aliança amb la Lliga Regionalista i trencar la unitat del partit, un any abans que fossin els dirigents mellistes qui finalment se'n separessin.
Vicenç Carbó va ser un destacat teòric del tradicionalisme català i, segons Josep Brú, va morir quan tot just la seva figura començava a destacar-se més en el jaumisme.

## Referències

* ↑ «Noticias». El Norte, 15-10-1919, pàg. 2.
* ↑ «Generales». El Norte, 04-12-1912, pàg. 2.
* ↑ «Un nuevo «Requeté»». La Bandera Regional, 15-07-1911, pàg. 5.
* 1 2 3 4 «La conferencia de Brú. La figura de Vicente Carbó». El Correo Español, 13-11-1920, pàg. 7.
* ↑ «Muerte del director de "El Correo de Lérida": Vicente Carbó». El Correo Español, 14-10-1919, pàg. 1.
* ↑ Navarro Cabanes, Josep. Apuntes bibliográficos de la prensa carlista, 1917, p. 256-257.
* ↑ Navarro Cabanes, Josep. Apuntes bibliográficos de la prensa carlista, 1917, p. 260.
* ↑ «Coses del partit: Congrés de Joves tradicionalistes catalans». L'Amic del Poble, 24-11-1917, pàg. 1.
* ↑ «¡Ja hi som!». L'Amic del Poble, 24-11-1917, pàg. 1.
# ISDA

ISDA (International Swaps and Derivatives Association, "Associació Internacional de Swaps i derivats") és una organització professional que agrupa els majors actors del mercat de derivats de crèdit.
L'objectiu principal de l'organització és establir un marc de referència mitjançant contractes estàndard. La importància de l'organització en la negociació d'aquest tipus de productes prové de la bilateralitat dels contractes (OTC - Over The Counter), és a dir, que no es tracta d'un mercat organitzat amb regles específiques.
A més de les activitats legals i polítiques, la ISDA treballa en el FpML (Financial products Markup Language), un estàndard de XML per a la indústria dels derivats OTC.

## Enllaços externs

* (anglès) International Swaps and Derivatives Association Inc.
# François Pompon

François Pompon (Saulieu, França; 9 de maig de 1855 - París; 6 de maig de 1933); escultor francès.
Va néixer a Saulieu, una localitat propera a Dijon. Es va traslladar a París on va esdevenir ajudant d'Auguste Rodin. És conegut per les seves escultures d'animals, diverses exposades al Museu d'Orsay. El seu estil està caracteritzat per la simplicitat de les seves obres.

## Referències

* ↑ «François Pompon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rockwell AIM-65

El Rockwell AIM-65, introduït en 1976, va ser un computador basat en el microprocessador 6502 de MOS Technology dissenyat per a entreteniment i desenvolupament. El AIM-65 era el germà major del computador KIM-1. El programari disponible va incloure un monitor amb assemblador/desensamblador d'una línia alhora, intèrpret BASIC, assemblador, PASCAL, PL/65, i sistema de desenvolupament FORTH. El maquinari disponible va incloure un controlador de diskette i una placa mare per a expansió.
El programari estàndard va incloure el monitor en ROM anomenat Advanced Interactive Monitor (AIM) (Monitor Interactiu Avançat), d'allí el nom del sistema. El monitor oferia un assemblador de línia, amb capacitat per a modificar i veure el contingut de la memòria i els registres, iniciar l'execució d'altres programes i més. L'execució passo a pas va ser possible usant la interrupció no enmascarable (NMI). El command prompt (indicador d'ordre) era el símbol de "menor que", "<". En rebre una ordre de simple caràcter, s'afegia el caràcter d'entrada i el signe de "major que", ">". Si la impressora tèrmica hagués estat encesa, aquesta hagués escrit, en una sola línia, el caràcter. El monitor incloïa un nombre de rutines de servei i va ser documentat completament, incloent el codi font.

## Especificacions tècniques

* CPU: Rockwell 6502 a 1 MHz
* Teclat QWERTY de 54 tecles integrat
* Pantalla LED de 20 caràcters alfanumèrics (16 segments)
* Impressora tèrmica integrada de 20 caràcters
* Interface serial RS-232
* Connector d'expansió
* Connector d'aplicacions amb el xip 6522 VIA
* 4 KB RAM
* 5 sòcols per a xips ROM/RAM de 4 KB

## Referències

* ↑ «Rockwell AIM-65 computer». [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ «Aim-65». [Consulta: 12 gener 2024].
# El·lisita

L'el·lisita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del Dr. A. J. Ellis, de la divisió de Química del Departament d'Investigació Científica i Industrial (DSIR) de Nova Zelanda.

## Característiques

L'el·lisita és un sulfur de fórmula química Tl₃AsS₃. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ellisita a "02.JC: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, sense Tl» juntament amb els següents minerals: gillulyita, galenobismutita i nakaseïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1979 a la mina d'or de Carlin, a Elko, al districte de Lynn del comtat d'Eureka (Nevada, Estats Units). També ha estat trobada al dipòsit de tal·li i arsènic de Nanhua, al comtat homònim de la prefectura autònoma de Chuxiong Yi, a la Xina.

## Referències

* ↑ «Ellisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 febrer 2017].
# Encarnació Miquel i Girbau

Encarnació Miquel i Girbau (Barcelona, 1907 - 1978) va ser una escriptora, periodista i propagandista catalana. Es va formar com a secretària administrativa i va treballar a l'apartat de cultura de La Rambla fins que el 1932 va aconseguir una plaça d'escriventa a l'Ajuntament de Barcelona, feina que va compaginar amb la tasca de traductora. El 1936 es va adherir a l'Agrupació d'Escriptors Catalans que s'havia acabat de crear. Va iniciar la seva militància política a Acció Catalana d'on va passar a Esquerra Republicana de Catalunya partit en el qual va destacar en la seva faceta propagandista amb articles a La Humanitat i a Companya.

## Referències

* 1 2 Les dones d'Esquerra. 1931-1939, 2000, p. 46-47 [Consulta: 27 març 2015]. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* 1 2 Montserrat Bacardí i Pilar Godayol. Les traductores i la tradició, 2013, p. 29 [Consulta: 27 març 2015].

## Enllaços externs

* Encarnació Miquel a memòriaesquerra.cat Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Jacinthe Taillon

Jacinthe Taillon (Saint-Eustache, 1 de gener de 1977) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada medallista de bronze olímpica el 2000 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 2000 celebrats a Sydney (Austràlia) va guanyar la medalla de bronze en el concurs per equips, amb una puntuació de 97 punts, després de Rússia (or amb 99 punts) i Japó (plata amb 98 punts), sent les seves companyes d'equip: Lyne Beaumont, Claire Carver-Dias, Erin Chan, Catherine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Reidun Tatham i Jessica Chase.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2011-08-30 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 16 de març de 2018.
* ↑ Fitxa COI Consultat el 16 de març de 2018.