OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dillsburg

Dillsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.063 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dillsburg tenia 2.063 habitants, 902 habitatges, i 579 famílies. La densitat de població era de 1.008,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 902 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.530 $ i la renda mediana per família de 46.797 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.235 $ mentre que les dones 21.995 $. La renda per capita de la població era de 19.801 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dillsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dillsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dilluns (setmanari)

Dilluns era un setmanari que es va començar a publicar el 24 d'abril del 1933 i va acabar el 6 de novembre del 1933. La seva redacció i administració es trobava al C. Governador González, 20 de Tarragona i s'imprimia a l'impremta de Josep Pijuán.

## Història

Antoni Brunet i Magrané, fundador de Dilluns, després de tancar l'hebdomadari "El temps" va voler crear una publicació els dilluns per la tarda on informés dels actes celebrats a la ciutat com, per exemple, els esportius. Aquest diari era de caràcter nacionalista i, per això, dedica molta atenció a aspectes del nacionalisme català, basc o gallec, notícies sobre la política de l'Estat i notícies d'àmbit local.
Al número 1 es pot llegir:
| « | Amb 'Dilluns' aspirem a satisfer l'afany de notícies que setmanalment persisteix i que constitueix una necessitat fins ara no superada per la premsa local. Amb 'Dilluns' projectem també donar la ressonància d'un altaveu al sentit de catalanitat íntegra i sincera que informa el pensament d'una gran massa de conciutadans nostres. Venim a servir un ideari nacional ple de contingut democràtic i a ajuntar la nostra veu als qui propugnen per una més justa ordenació social. | » |
El setmanari era finançat pel metge-oculista Font i Cabot.
Entre els seus col·laboradors literaris i podíem trobar: Maspons i Anglosell, Josep Martí, Àngel Marqués Betllevel, M. Recasens-Montesinos, Magí González, Manuel Comes i Segura entre d'altres.
Com s'explica a Tarragona i la seva premsa (Volum 1) ja hi va haver intents de crear diaris de tarda a Tarragona com "La Tarde" o "Los Lunes de Tarragona" però cap dels dos va triomfar i no van tenir acceptació.

## Aspectes tècnics

Aquest setmanari podia tenir 8, 4 o 3 pàgines amb 3 columnes (encara que el primer número en tenia 4). El Dilluns sortia cada dilluns a la tarda i tenia un preu de 10 cèntims el número. La mida del format era de 39x27 cm i es podien veure il·lustracions sobretot de productes de propaganda i dibuixos del Passeig arqueològic.

## Referències

* ↑ Duch i Barriach. Hemeroteca Municipal Catàleg, 1985.
* ↑ Vallhonrat Llurba, Ernest: «El setmanari Dilluns». A Diari de Tarragona: 06.09.1999, p.53.
* ↑ Virgili i Sanromà. Tarragona i la seva premsa. 1, 1980.
* ↑ Vallhonrat Llurba, Ernest: «El setmanari Dilluns». A Diari de Tarragona: 06.09.1999, p.53

## Bibliografia

* Setmanari «Dilluns», núm.1.
* Hemeroteca Municipal Catàleg. A cura de Francesc Barriach Molas i Montserrat Duch Plana. Tarragona : Excm. Ajuntament de Tarragona, 1985.
* Vallhonrat Llurba, Ernest: «El setmanari Dilluns». A Diari de Tarragona: 06.09.1999, p.53.
* Virgili i Sanromà: Tarragona i la seva premsa, vol.1, 1980.

## Enllaços externs

* Setmanari Dilluns digitalitzat a la Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona
# El Cajon

El Cajon és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació del 2009 tenia 95.546 habitants.

## Fills il·lustres

* Ken Hanna (1921-1982), trompetista, arranjador i director d'orquestra.

## Demografia

Segons el cens del 2000, El Cajon tenia 94.869 habitants, 34.199 habitatges, i 23.152 famílies. La densitat de població era de 2.514 habitants/km².
Dels 34.199 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.566 $ i la renda mediana per família de 40.045 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.498 $ mentre que les dones 25.320 $. La renda per capita de la població era de 16.698 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Cajon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Cajon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Eachléim

Eachléim (en anglès Aughleam) és una vila d'Irlanda, a la Gaeltacht del comtat de Mayo, a la província de Connacht. Es troba a la península de Mullet a Iorras, en la carretera local R313. La seva àrea local és de 2.96 km². El seu nom irlandès deriva d'Each (cavall) i Léim (salt), i el folklore local afirma que un cavall va saltar des de l'est de la vila a l'oest, traçant les seves fronteres.

## Centre del Patrimoni de Santa Deirbhile

Al centre del poble es troba el Centre del Patrimoni Eachléim conegut com a Ionad Deirbhile. Va ser inaugurat el 1997 per la presidenta Mary Robinson i ofereix als visitants una idea de la forma de vida de la península de Mullet en el passat, inclosa la informació sobre Santa Deirbhile i la visió de les relíquies als voltants.   L'església de Santa Deirbhile és del segle vi i està situada a l'extrem sud de la península. És un lloc sagrat ben conegut per les seves propietats curatives per a problemes oculars. Es diu que Sant Deirbhile se situà a aquesta àrea remota per a escapar d'un pretendent que no li interessava. No obstant això, la va seguir fins aquí, i de pura frustració i per fer-se menys irresistible, es va arrencar ella mateixa els ulls. Quan el seu admirador horroritzat va marxar, es rentà ulls amb les aigües dels pous i recuperà la vista.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ Nolan, Rita, Within the Mullet (1997) Longford
# Egbes

Els egbes són un poble de Nigèria, subgrup dels iorubes, que viuen principalment a l'estat d'Ogun, a Nigèria (capital Abeokuta).

## Història

Els egbes estaven subjectes a l'Imperi d'Oyo però es van fer independents després de l'esfondrament espectacular d'Oyo en la primera meitat del segle xix. El seu centre fou Abeokuta. Les guerres amb el regne de Dahomey foren constants, i en general els egbes les van desenvolupar amb cert èxit, rebutjant per dues vegades (1851 i 1864) els assalts dahomeyans a la muralla d'Abeokuta. Els egbes atribuïen l'èxit a la protecció que els donava la Roca Olumo (Olumo Rock), en la vora de la qual havien fundat Abeokuta, que literalment significa "sota la roca". Els anglesos anomenaven al país com Egbaland (Egbalàndia).
La nació egba està formada per les següents sub-divisions; els Ake, Owu, Oke Ona, Gbagura i Ibara, cadascuna amb el seu rei propi. Durant el govern colonial britànic fou reconegut l' Alake (o rei de Ake) com el governant principal del clan sencer i del seu territori, i encara avui dia el seu successor és anomenat com l' Alake d'Egbaland. Els títols dels reis de les esmentades subdivisions són: Alake de Egbaland(Ake), Oshile de Oke Ona, Agura de Gbagura, Olowu de Owu i Olubara de Ibara per ordre de poblament i antiguitat dins la nació egba. És digne d'anotar que la ciutat original i el poblament dels egbes es va fer sota i al voltant de la Roca Olumo, la qual es troba a l'àrea Ikija/Ikereku dels egbes d' Oke Ona. El Jagunna de Itoko, és el Sacerdot en Cap de Olumo. L'àrea d'Ikija, a Oke Ona, és només un parc de distracció creat com una entrada al parc. Tota la Roca Olumo és en el territori de Itoko, i sota el control dels itokos. Un altre nom de referència per Abeokuta donats pels seus fundadors fou Oko Adagba (Granja Adagba o Bosc Adagba) en referència al caçador que va descobrir la Roca Olumo. Adagba va anar de cacera empaitant un animal per menjar des del poblet d'Obantoko, on els seus conciutadans itokos estaven acampats mentre buscaven un poblament permanent.
Egbaland va ser on va viure Henry Townsend i també pot presumir de ser el lloc on va aparèixer el primer diari de Nigèria ("Iwe Irohin"). Els egbes són la primera de les moltes nacions nigerianes (fins recentment l'única) a tenir un himne propi. Una de les personalitats egbes més destacades fou el president militar de Nigèria Olusegun Obasanjo (1999-2007).
# El Real de San Vicente

El Real de San Vicente és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Fresnedilla, a la província d'Àvila i Pelahustán, Garciotum, Castillo de Bayuela, Hinojosa de San Vicente, Navamorcuende, Almendral de la Cañada i La Iglesuela a la de Toledo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 985 | 1.006 | 1.006 | 996 | 988 | 991 | 1.022 | 1.044 | 1.068 | 1.050 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Carmen García Rubio | AP/PDP/UL | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Carmen García Rubio (07/01/1986) Jesús Fernándes Sánchez | AP/PDP/UL AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Jesús Fernándes Sánchez | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | María del Pilar Rubio Ramos | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | María del Pilar Rubio Ramos | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Lorenzo Martín Maqueda | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio Rubio García | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Lorenzo Martín Maqueda | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Dugesia minotauros

Dugesia minotauros és una espècie de triclàdide dugèsid que habita els rius de l'illa de Creta i de la península del Peloponès, Grècia. El nom específic fa referència a la criatura mitològica de Creta mig brau, mig home, el minotaure.
Morfològicament D. minotauros és similar a D. iranica. Els espècimens del Peloponès es diferencien dels de Creta per la presència d'ovaris hiperplàstics que ocupen bona part de la part anterior del cos.

## Referències

* 1 2 De Vries, E.J. «On the species of the Dugesia gonocephala group (Platyhelminthes, Turbellaria, Tricladida) from Greece» (en anglès). Bijdragen tot de Dierkunde, 54, 1, 1984, pàg. 101-126.
* 1 2 De Vries, E. J., 1988/89. Further contributions to the taxonomy and biogeography of the subgenus Dugesia (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola) in the mediterranean region and the middle east. Israel Journal of Zoology 35:109-136.
Espècies de Dugesia :
# Elià (gal)

Elià (en llatí: Aelianus) va ser un dels caps de la insurrecció de camperols gals anomenada bagauda durant el regnat de Dioclecià, juntament amb Amandus. El cèsar Marc Aureli Valeri Maximià els va derrotar l'any 285, segons diu Sext Aureli Víctor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Aelianus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 24 febrer 2021].
# El acompañante

El acompañante és una pel·lícula dramàtica produïda entre Cuba, Colòmbia, França, Panamà i Veneçuela. Dirigida per Pavel Giroud, va ser estrenada a les sales colombianes el 2 de maig de 2019. La pel·lícula va guanyar, entre altres guardons, la bisnaga de plata a la millor pel·lícula iberoamericana al Festival de Màlaga, el premi del públic al Festival Internacional de Cinema de Miami i el premi al millor guió a l'Havana Film Festival de Nova York.

## Sinopsi

Horacio Romero, un reeixit boxador cubà, acaba de donar positiu en un control antidopatge. Com a càstig és enviat als Cocos, un sanatori militar on hi ingressen els malalts de VIH obligatòriament, i d'on poden sortir només una vegada a la setmana sota la vigilància dels anomenats "acompanyants", dels quals Horacio ara forma part.

## Repartiment

* Yotuel Romero
* Armando Miguel
* Broselianda Hernández
* Camila Arteche
* Salvo Basile

## Referències

* ↑ Astorga, Elena. «El Acompañante, la película cubana que narra una historia olvidada» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-08-11. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Un texto sobre El acompañante, de Pavel Giroud» (en castellà), 08-01-2018. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ Pavel Giroud: “A mí me preocupa sólo una cosa, y es el vacío”, programaibermedia.com
* ↑ «Cine Colombiano: El acompañante» (en castellà). [Consulta: 11 agost 2019].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Eleccions legislatives daneses de 1910

Les eleccions legislatives daneses de 1910 se celebraren el 20 de maig de 1910. El més votat fou el Venstre, qui formà govern dirigit per Klaus Berntsen.
| Partit | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| Venstre | | 118.902 | | 57 | +19 |
| Socialdemokratiet | | 98.718 | | 24 | +0 |
| Det Radikale Venstre | | 64.884 | | 20 | +0 |
| Højre | | 64.904 | | 13 | -8 |
| Total | Total | | | 114 | |
| Participació | Participació | 74,8 | 74,8 | 74,8 | 74,8 | 74,8 |
| Font | Font | | | | | |

## Referències

* ↑ Hatting, Jørgen (1950). "Valgdeltagelsen efter 1866". in Fabricius, K., Frisch, H., Hjelholt, H., Mackeprang, M. & Møller, A. (eds.) Den Danske Rigsdag 1849-1949 bind III - Rigsdagen og folket. Copenhagen: J. H. Schultz Forlag. p. 119
# Eleccions legislatives franceses de 1973

Les eleccions legislatives franceses de la cinquena legislatura de la Cinquena República es van celebrar els dies 4 i 11 de març de 1973.
| Partits | Partits | Sigles | Vots (1a volta) | % (1a volta) | Escons (2a volta) |
| | Unió dels Demòcrates per la República | UDR | 5 788 796 | 23,9 | 184 |
| | Mouvement réformateur | MR | 3 015 372 | 12,4 | 31 |
| | Republicans Independents | RI | 1 674 772 | 6,9 | 54 |
| | Divers droite | DVD | 972 623 | 4,0 | 19 |
| | Centre Democràcia i Progrés | CDP | 906 136 | 3,9 | 23 |
| | Majoria presidencial & centre | | 12 357 699 | 50,9 | 311 |
| | Partit Comunista Francès | PCF | 5 156 619 | 21,3 | 73 |
| | Partit Socialista | PS | 4 579 888 | 18,9 | 89 |
| | Moviment de l'Esquerra Radical Socialista | MGRS | 674 319 | 2,8 | 12 |
| | Partit Socialista Unificat | PSU | 489 353 | 2,0 | 3 |
| | Esquerra parlamentària | | 10 900 179 | 44,9 | 177 |
| | Divers i sense etiqueta | | 562 850 | 2,3 | - |
| | Extrema esquerra | EXG | 321 292 | 1,3 | - |
| | Front National | FN | 122 000 | 0,5 | - |
| | Total | | 24 264 020 | 100 | 488 |
| Abstenció: 18,8% després 18,1% ||||||

## Composició de l'Assemblea Nacional

| Grup | Membres | Afins | Total | % |
| UDR | 6) 162 | 21 | 183 | 36,73 |
| PSRG | 100 | 2 | 102 | 20,82 |
| Comunista | 73 | 0 | 73 | 14,90 |
| RI | 51 | 4 | 55 | 11,22 |
| RDS(5) | 30 | 4 | 34 | 06,94 |
| UC (5) | 30 | 0 | 30 | 06,12 |
| No inscrits | 13 | - | 13 | 02,65 |
| Total | 459 | 31 | 490 | 100,0 |
5) fusionats juliol de 1974 per a formar el Groupe des Réformateurs, des Centristes et des Démocrates Sociaux (RCDS)
* (6) el desembre de 1976 es transforma en Grup de Reagrupament per la República (RPR)

## Diputats per la Catalunya del Nord

* 1a Circumscripció – Paul Alduy (PSRG)
* 2a Circumscripció – André Tourné (PCF)
# El vikingo

El vikingo és una pel·lícula espanyola estrenada el 20 de setembre de 1972, dirigida per Pedro Lazaga i protagonitzada en els papers principals per Concha Velasco i José Luis López Vázquez.

## Sinopsi

Ramón es troba molt cansat de la seva dona i del seu matrimoni, però en la seva vida laboral ha aconseguit un gran èxit en l'empresa en la qual treballa. Però la seva ignorància li està jugant una mala passada, ja que els seus ascensos en realitat són a canvi de les relacions de la seva dona amb alguns directius. Un dia ella decideix separar-se i anar-se amb el director de l'empresa.

## Repartiment

* José Luis López Vázquez: Ramón.
* Concha Velasco: Ana.
* Máximo Valverde: Juan de la Encina.
* Belinda Corel: amant de Ramón.
* Manuel Zarzo: Tomás.
* Queta Claver: Palomita, la netejadora
* Guadalupe Muñoz Sampedro: la tia de Juan.
* Manuel Alexandre: metge
* Rosa Fontana: milagros.
* Milo Quesada: xófer de don Ramón.
* Lone Fleming: mestra.
* José Carlos Plaza: home important.
* Paca Gabaldón: Lola.
* Javier Escrivá: Don Luis Alcoriza.

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1972 Queta Claver a guanyar el premi a la millor actriu principal i Francisco Sempere a la millor fotografia.

## Referències

* ↑ «El vikingo». [Consulta: 8 setembre 2019].
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Elif Merve Kapıkıran

Elif Merve Kapıkıran (9 de febrer de 1993) és una jugadora de voleibol turca. En la seva carrera professional, que inicia a Mersin, en Torosspor, ha jugat també amb Eczacıbaşı Vitra, Maltepe Yalıspor i Fevziye Mektepleri d'Istanbul, Nilüfer Belediyespor de Bursa, i Manisa Büyükşehir Belediyespor de Manisa. Com a estudiant de la Universitat Aydın d'Istanbul, va participar en el equip universitari subcampió d'Europa el 2019 en el campionat organitzada per la EUSA.

## Referències

* ↑ https://www.hurriyet.com.tr/elif-merve-kapikiran-nilufer-belediyesporda-40213910
* ↑ https://www.voleybolplus.com/elif-merve-kapikiran-imzayi-atti/
* ↑ https://www.haberler.com/elif-merve-kapikiran-belediyespor-da-9736957-haberi/
* ↑ https://www.voleybolextra.com/Elif%20Merve%20Kap%C4%B1k%C4%B1ran,%20Manisa'da/3462/
* ↑ https://www.mahalligundem.com/play-off-maclari-oncesinde-nefesler-tutuldu/7122/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.egehakimiyet.com/elif-merve-kapikiran-belediyesporda-10327h.htm
* ↑ https://www.timeturk.com/iau-voleybol-kadin-takimi-avrupa-da-ikinci-oldu/haber-1156097
* ↑ https://www.haberler.com/iau-kadin-voleybol-takimi-avrupa-2-ncisi-oldu-12300139-haberi/

## Enllaços externs

* Elif Merve Kapıkıran a WorldofVolley
# Eleccions legislatives neerlandeses de 1901

Les eleccions legislatives neerlandeses de 1901 se celebraren el 5 de juny de 1901, per a renovar els 100 membres de la Tweede Kamer. Es formà un govern de coalició presidit per l'antirevolucionari Abraham Kuyper.

## Resultats

← Eleccions legislatives neerlandeses, 1901 → :
| Partit | Partit | % | Escons |
| | Lliga General dels Caucus Catòlics Romans (ABRKK) | | 25 |
| | Partit Antirevolucionari (ARP) | | 23 |
| | Unió Liberal (LU) | | 18 |
| | Lliga dels Liberals Lliures (BVL) | | 8 |
| | Partit Socialdemòcrata dels Treballadors (SDAP) | | 7 |
| | Partit Antirevolucionari Lliure (VARP) | | 9 |
| | Lliga Democràtica per la Llibertat de Pensament (VDB) | | 9 |
| | Unió Frisona Cristiana Històrica (FCHU) | | 1 |
| | Lliga de Votants Cristiana Històrica (CHK) | | 1 |
| | Socialdemòcrata independent | | 1 |
| | Antirevolucionari independent | | 1 |
| Total | Total | - | 100 |
# Emboscall

Emboscall és una editorial impulsada per Jesús Aumatell des del 1998 amb seu a Vic. Pretén donar sortida a la literatura minoritària o alternativa, amb obres sovint deixades de banda per les editorials comercials i ho fa amb edicions acurades i artesanals. Una de les principals col·leccions, El Taller de Poesia, arribà el 2004 als cent títols amb 'La rosa', de Pep Rosanes-Creus. La tirada de les seves obres és de 200 exemplars de mitjana. El seu catàleg compta amb dotze col·leccions (que inclouen poesia, narrativa, assaig i obres de difícil classificació) i vora quatre-cents títols.
L'any 2010 l'editorial va tancar després de 12 anys d'activitat i prop de tres-cents títols publicats. Les causes del tancament van ser perquè el seu promotor, Jesús Aumatell perquè el seu promotor, que dirigia personalment tot el procés de publicació i venda, considerant-se un editor artesanal es trobava “sense ànim per tirar endavant”.
L'any 2013 l'editorial es va reactivar amb el seu mateix promotor, amb els ànims renovats. La reactivació es va fer tenint en compte que no és una editorial convencional, es dedica a l'edició d'ebooks de difusió no comercial, obres de drets lliures i en la participació en activitats públiques obertes.

## Referències

* ↑ Redacció «'La rosa', de Pep Rosanes-Creus, és el volum que fa 100 de la col·lecció 'El Taller de Poesia' de l'editorial vigatana Emboscall». Vilaweb, 02-03-2004 [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ Gaillard, Valèria «La poesia viu als marges». El Punt, 23-07-2005 [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Emboscall Editorial tanca després de 12 anys d'activitat». El 9 Nou, 16-02-2010 [Consulta: 24 abril 2017].
* ↑ «¿Reactivar Emboscall?», 28-09-2013. Arxivat de l'original el 2017-01-27. [Consulta: 24 abril 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'editorial Emboscall Arxivat 2015-07-24 a Wayback Machine.