OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Àngels Feliu Bassols

Maria Àngels Feliu Bassols (Olot, 1958) és una farmacèutica catalana, filla d'un important industrial de la mateixa població. És coneguda per haver estat segrestada durant 492 dies, entre el 20 de novembre de 1992 i el 27 de març de 1994. És el segrest més llarg que hi ha hagut a Espanya sense motius terroristes.

## El segrest

Divendres 20 de novembre de 1992, després de tancar la seva farmàcia, a Olot, i prendre una copa amb la seva germana, va ser acorralada per tres o quatre persones en un aparcament subterrani i obligada a pujar a un cotxe. Va ser transportada al maleter de dos cotxes i portada a Sant Pere de Torelló (Osona), al seu amagatall, que era un petit armari humit d'1,60 metres d'alt, 1,50 d'ample i 1,60 de profunditat. A l'armari, només hi tenia un matalàs i les primeres set setmanes, les va passar sense llum. Els primers dies, segons va explicar posteriorment la farmacèutica, els va passar sense menjar.
Al moment de ser segrestada, Feliu tenia tres fills d'entre dos i cinc anys. En rebre la notícia del seu segrest, la notícia va causar un gran impacte i gran part del país va seguir l'evolució del segrest fins al dia del seu alliberament. Els mitjans de comunicació en parlaren des del primer moment. Durant les primeres informacions rebudes, es va saber que els segrestadors demanaven 200 milions de pessetes pel seu rescat.
Passats 492 dies, l'encarregat de vigilar la farmacèutica, Sebastià Comas, que es feia anomenar Iñaki, va deixar-la en llibertat a una gasolinera de Lliçà de Vall (Vallès Oriental), amb dues monedes de 100 pessetes i una de 25. Allà, Feliu va comprar una Coca-cola i va fer una trucada per anunciar el seu alliberament.
Cinc persones van ser condemnades pel segrest de Maria Àngels Feliu: Antoni Guirado, expolicia municipal d'Olot; Ramon Ullastre, exvigilant de Sant Pere de Torelló; Montserrat Teixidor, dona de Ramon Ullastre; Josep Lluís Paz García, Pato, i Sebastià Comas Baroy, àlies Iñaqui, l'home que la va alliberar després de 492 dies de captiveri. Els segrestadors van ser detinguts, jutjats i condemnats a penes d'entre 5 i 17 anys de presó. El 20 de novembre de 2009, coincidint amb el 17è aniversari del segrest, Sebastià Comas va sortir en llibertat absoluta després d'haver complert més de 8 anys de presó.

## Referències

* ↑ Soler, Tura «Olot. 20-N del 1992». El Punt Avui. Girona, 20-11-2017 [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ Alsina, Susanna «Segresten a Olot una farmacèutica filla de l'amo de l'empresa Hijos de J. Bassols SA». El Punt, 22-11-1992, p. 57.
* ↑ «Els Feliu havien rebut peticions de rescat que anaven dels dos als dos-cents milions». El Punt, 30-03-1994, p. 33.
* ↑ «Maria Àngels Feliu apareix a les 3 de la matinada en una gasolinera de Lliçà de Vall». El Punt, 28-03-1994, p. 2.

## Bibliografia complementària

* Vicente, Jacinto. Olot: crònica d'un segrest. Edicions Xandri, 2019. ISBN 8494609483.
# Ligularia

Ligularia és un gènere de plantes amb flors que pertanyen a la família de les Asteraceae.
Són plantes perennes o plantes aromàtiques que s'assemblen al Senecio. Les ligulàries són plantes herbàcies bastant altes que es produeixen principalment en llocs humits a Europa, Àsia i Àfrica. Algunes d'elles són cultivades com a plantes ornamentals.

## Taxonomia

* Ligularia carpathica (Schott) Pojark.
* Ligularia dentata (A. Gray) H. Hara
* Ligularia dolichobotrys Diels
* Ligularia fischeri Turcz.
* Ligularia hodgsonii Hook.
* Ligularia intermedia Nakai
* Ligularia kingiana (W. W. Sm.) R. Mathur
* Ligularia macrophylla (Ledeb.) DC.
* Ligularia mortonii (C. B. Clarke) Hand.-Mazz.
* Ligularia pachycarpa (C. B. Clarke ex Hook. f.) Kitam. ex H. Hara
* Ligularia przewalskii (Maxim.) Diels
* Ligularia retusa DC.
* Ligularia schmidtii (Maxim.) Makino
* Ligularia sibirica (L.) Cass.
* Ligularia splendens (H. Lév. & Vaniot) Nakai
* Ligularia stenocephala (Maxim.) Matsum. & Koidz.
* Ligularia stenoglossa (Franch.) Hand.-Mazz.
* Ligularia veitchiana (Hemsl.) Greenm.

## Referències

* ↑ «Ligularia» (HTML). Index Nominum Genericorum, 20-02-2006. [Consulta: 21 maig 2008].
* ↑ Botanic Garden and Botanical Museum Berlin-Dahlem. «Details for: Ligularia» (HTML). Euro+Med PlantBase. [Consulta: 21 maig 2008].
* ↑ Germplasm Resources Information Network (GRIN). «Genus: Ligularia Cass.» (HTML). Taxonomy for Plants, 04-01-2007. Arxivat de l'original el 2009-01-15. [Consulta: 21 maig 2008].
# Crestwood Village

Crestwood Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 8.392 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crestwood Village tenia 8.392 habitants, 5.694 habitatges, i 2.277 famílies. La densitat de població era de 738,1 habitants/km².
Dels 5.694 habitatges en un 0,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,5% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 60% no eren unitats familiars. En el 58,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 53% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0,4% tenia menys de 18 anys, un 0,3% entre 18 i 24, un 2,1% entre 25 i 44, un 13,3% de 45 a 60 i un 84% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 76 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 57,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.615 $ i la renda mediana per família de 30.617 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.875 $ mentre que les dones 26.359 $. La renda per capita de la població era de 23.841 $. Aproximadament el 2,2% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crestwood Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crestwood Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estadi de Malmö

L'Estadi de Malmö o Malmö Stadion és un estadi de futbol de la ciutat de Malmö, a Suècia.
Va ser inaugurat l'any 1956 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1958. Té una capacitat per a 26.500 espectadors.
Ha estat la seu dels següents equips:
* IFK Malmö (1958–1999) (2009–present)
* Malmö Allmänna Idrottsförening (1958–present, atletisme).
* Malmö FF (1958–2008)
* Malmö FF Dam (1970–2005)
* KSF Prespa Birlik (2016)

## Referències

* ↑ «World Cup 1958». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Fakta Malmö stadion» (en suec). malmo.se. Malmö Stad. Arxivat de l'original el 27 June 2012. [Consulta: 25 novembre 2012].
* ↑ «Malmö Stadion» (en suec). ifkmalmo.com. IFK Malmö. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 25 novembre 2012].
# Moutier (municipi de Berna)

Moutier (antigament Münster en alemany) és un municipi de Suïssa. Pertanyia al districte administratiu del Jura bernès dins el Cantó de Berna fins que el 28 de març de 2021 la població va votar separar-se del Cantó de Berna per integrar-se en el Cantó del Jura. El canvi de cantó es realitzarà de manera progressiva fins al 2026. El procés de canvi s'inscriu en l'anomenada qüestió del Jura, que des de 1940 s'ha anat desenvolupant per separar la població del Jura, majoritàriament francòfona, del cantó de Berna, majoritàriament germanòfon.

## Referències

* ↑ «Berna accepta el resultat del referèndum de Moutier, que s'unirà al cantó del Jura». Vilaweb, 29-03-2021. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ «A tres setmanes del referèndum sobre la reunificació del Jura, el "no" es manté al capdavant». Nationalia.cat, 05-11-2013. [Consulta: 30 març 2021].

## Enllaços externs

* Moutier - Lloc web oficial
# Multa

Una multa (del llatí multa, ae) o pena pecuniària és la imposició administrativa o penal que consisteix en un pagament en diners, de vegades expressat com dies de sanció (quan el seu pagament redimeix la reclusió pel nombre corresponent de dies). Es denomina multa coercitiva a la que es reitera per terminis determinats si no es paga. Un cop resolt un acte administratiu que estableixi una obligació personal d'incompliment per part de la persona obligada, l'administració pública pot prendre diverses mesures: execució subsidiària, multa coercitiva, compulsió sobre les persones, i la més general i utilitzada: el constrenyiment sobre el patrimoni.
A Espanya, l'article 97 de la Llei 30/1992, sobre el règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, disposa que "si en virtut d'acte administratiu s'haguera de satisfer quantitat líquida se seguirà el procediment previst en les normes reguladores del procediment recaptatori en via executiva". És a dir, és la mateixa administració pública, sense intervenció dels tribunals de justícia, l'encarregada del cobrament dels deutes pecuniaris, arribant, si escau, a l'embargament de comptes corrents o béns del constret.
El procediment concret està regulat en el Reglament general de recaptació. Tanmateix existeix la capacitat de recórrer la sanció bé sigui per via administrativa i, si s'escau per via judicial. En tot cas la capacitat d'emetre multes ha de ser regulada per l'aprovació d'una llei i desenvolupada per via reglamentària.
Es diferencia amb la responsabilitat civil en que en la responsabilitat civil és el perjudicat qui cobra i en la sanció pecuniària és una administració pública, i que es calcula en funció de la gravetat del dany causat, mentre que la sanció pecuniària es gradua en funció de la gravetat de la conducta, i és independent de si s'han produït danys o de la seva gravetat.

## Referències

* ↑ «multa». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Multa». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Multa y enmiendas (castellà)
* 1 2 Article 97 de la Llei 30/1992 BOE, de 26 de novembre de 1992

## Vegeu també

* Pena pecuniària
* FIVA
Viccionari
# Namık İsmail

Namık İsmail Yeğenoğlu, més conegut com a Namık İsmail, (Samsun, 1890 - Istanbul, 30 d'agost de 1935) fou un pintor turc. Va pertànyer a la coneguda com a segona generació de pintors turcs.

## Pintures

* Autorretrat (1918)
* Casa rural (1911)
* Trilla (1923)
* Homes a bord
* Nu
* Pont Neuf a París

## Referències

* ↑ http://www.tablo.net.tr/detay.asp?uid=103&title=Namik-ismail
* ↑ http://www.antikalar.com/namik-ismail/

## Vegeu també

* Hale Asaf
* Hoca Ali Rıza
# Museu Guggenheim Hermitage de Vílnius

El Museu Guggenheim Hermitage de Vílnius va ser una proposta de museu d'art per a la ciutat de Vílnius, capital de Lituània. El 8 d'abril de 2008, un jurat internacional va nomenar a Zaha Hadid, un arquitecte britànico-iraquià, com a guanyador del concurs internacional organitzat per al disseny del museu. El museu va ser inicialment programat per a la seva inauguració el 2011. Més tard, es va anunciar, que s'ajornava el 2013. Tanmateix, el projecte es va posposar a causa de la suposada canalització il·legal de fons econòmics al Centre d'Arts Visuals Jonas Mekas, i va ser objecte d'investigació des de 2010. A partir de març de 2012, es va informar que el projecte del museu, tenia novament el suport per continuar endavant, inclòs el de l'alcalde de Vílnius, Artūras Zuokas, encara que la recerca de la malversació estava en curs.

## Referències

* 1 2 «Zaha Hadid to Design Planned Museum in Lithuania». Bloomberg News. [Consulta: 3 agost 2013].
* ↑ «Municipal projects — Development Lithuania» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-10-21. [Consulta: 3 agost 2013].
* ↑ «Guggenheim Museum initiative in Vilnius to be taken over by the Finns» (en anglès). The Lithuania Tribune. Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 3 agost 2013].
* ↑ «Vilnius revives old idea of building Hermitage/Guggenheim Museum» (en anglès). 15 min.lt. [Consulta: 3 agost 2013].
# Múscul detrusor de la bufeta de l'orina

El múscul detrusor de la bufeta de l'orina (musculus detrusor vesicae urinariae) és múscul llis que es troba a la paret de la bufeta urinària. Està constituït per les fibres musculars longitudinals de la paret de la bufeta de l'orina. El múscul detrusor roman relaxat per permetre que la bufeta emmagatzemi orina i es contreu durant la micció per alliberar-la. Està relacionat amb el múscul esfínter de la uretra que envolta la uretra i controla el flux d'orina.
Les fibres de múscul detrusor sorgeixen de la superfície posterior del cos del pubis en ambdós sexes (musculi pubovesicales) i, en el mascle, té l'origen en la part adjacent de la pròstata i la seva càpsula. Aquestes fibres passen, d'una manera més o menys longitudinal, fins a la superfície inferior de la bufeta a través del seu vèrtex, i després baixen al llarg de la base de la bufeta per unir-se a la pròstata en l'home i, per la part davantera, a la vagina en la dona. Als costats de la bufeta, les fibres es disposen obliquament i es creuen entre si.

## Referències

* 1 2 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 22 febrer 2014].
* ↑ Netdoctor.co.uk - The bladder and how it works Arxivat 2015-10-25 a Wayback Machine. Reviewed by Dr Hilary McPherson, consultant obstetrician and gynaecologist and Dr Kate Patrick, specialist registrar
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* "Detrusor myectomy for detrusor overactivity: 1-year follow-up" a Urologyjournal.us. Arxivat 2012-07-14 a Wayback Machine.
# Múscul dilatador de la pupil·la

El múscul dilatador de la pupil·la (musculus dilatator pupillae), és un múscul llis de l'ull. Discorre radialment a l'iris i, per tant, s'ajusta com un dilatador.
El dilatador de la pupil·la consisteix en una disposició de cèl·lules contràctils modificades anomenades cèl·lules mioepiteliales. Aquestes cèl·lules són estimulades pel sistema nerviós simpàtic. Quan s'estimula el sistema nerviós simpàtic, es contrauen les cèl·lules es dilata la pupil·la i així fa possible que passi més llum a través de l'ull. La dilatació pupil·lar succeeix en dues situacions fonamentals: quan es produeixen canvis d'intensitat de llum, i quan modifiquem la nostra visió entre objectes distants i propers. L'acció antagonista va a càrrec del múscul constrictor de la pupil·la que estreny la pupil·la i permet menys entrada de llum a l'ull.
Té el seu origen en l'epiteli anterior. Està innervat pel sistema nerviós simpàtic, que actua mitjançant l'alliberament de noradrenalina, la qual actua sobre els receptors adrenèrgics α1. Quan es produeix algun tipus d'amenaça s'activa una resposta de lluita o fugida, i l'estímul nerviós contreu els músculs i dilata l'iris, de manera que fa possible que temporalment arribi més llum a la retina.

## Notes

* ↑ També múscul dilatador de l'iris, nom usat en altres llengües, però que ni el Diccionari enciclopèdic de medicina ni el TERMCAT recullen; tampoc, en llatí, la Terminologia Anatomica.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ jneurosci.org Muscarinic and Nicotinic Synaptic Activation of the Developing.
* 1 2 Saladin, Kenneth. Anatomy and Physiology. McGraw-Hill, 2012, p. 616–617.
* ↑ "eye, human." Encyclopædia Britannica. Encyclopaedia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2010.
* ↑ Rang, H. P.. Pharmacology. Edinburgh: Churchill Livingstone, 2003. ISBN 0-443-07145-4. Page 163
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* Descripció de la funció a tedmontgomery.com
* Diapositiva Arxivat 2005-12-21 a Wayback Machine. a mscd.edu
* dilator+pupillae+muscle al Diccionari d'eMedicine
# Gonzalo Zárate

Gonzalo Eulogio Zárate (Rosario, 6 d'agost de 1984) és un futbolista argentí que actualment juga de davanter pel FC Red Bull Salzburg austríac.

## Referències

* ↑ «Zárate! Von Zürich nach Salzburg. Von den Grasshoppers zu den Roten Bullen» (en (alemany)). fussballdaten.de. [Consulta: 18 maig 2010].

## Enllaços externs

* Estadístiques del Guardian Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Narodne novine

Narodne novine (en català: el diari de la gent) és un diari oficial (o diari de referència públic) de la República de Croàcia que publica les lleis, regulacions, nomenaments i decisions oficials i ho fan en domini públic. Es publica per una empresa pública epònima.
El Narodne novine va començar com Novine Horvatzke, publicat per primer cop el 6 de gener de 1835 per Ljudevit Gaj, que va creat i imprimir el diari. El primer ús del terme "Narodne novine" va ser el 1843, però el diari va canviar més d'una vegada de nom al cap dels anys, normalment en consonància amb el nom de l'Estat del qual Croàcia formava part.
Gaj va vendre l'empresa editorial original al govern el 1868. L'encarnació actual de l'empresa va ser fundada oficialment el 1952. El 2001 l'empresa va esdevenir societat anònima (en croat: dioničko društvo).
El Narodne novine, com a diari oficial de la República de Croàcia, promulga les actes, lleis i altres normes i regulacions del Parlament de Croàcia, estatuts del Govern de Croàcia i també decrets del President de la República. Després de publicar-se, la legislació comença un breu període (normalment de vuit dies) conegut com a vacatio legis, permetent que sigui àmpliament coneguda abans de tenir efectes legals.

## Referències

* ↑ «Stare hrvatske novine - pregledavanje - naslov». [Consulta: 22 juliol 2018].
* ↑ «www.usud.hr», 06-12-2009. Arxivat de l'original el 2009-12-06. [Consulta: 22 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Narodne novine - Lloc web oficial , que inclou una base de dades(croat)
# Grammy al millor àlbum de blues contemporani

El premi Grammy al millor àlbum de blues contemporani és un guardó presentat en els Premis Grammy, una cerimònia que va ser establida en el 1958 i en el seus orígens s'anomenava Premis Gramòfon, per als artistes de gravació que han realitzat àlbums en el gènere musical del blues contemporani.
El premi es va iniciar en el 1988 amb el nom de Grammy a la millor interpretació de blues contemporani fins al 1992, tot i que en el 1989 es va anomenar Grammy a la millor cançó de blues contemporani. Des del 1992 al 2011 es va anomenar com en l'actualitat, moment a partir del qual el premi va desaparèixer.
En el 2017 es va reprendre el guardó amb el nom de Grammy al millor àlbum de blues contemporani fins a dia d'avui.

## Guardonats
### Dècada del 2020

| Edició | Imatge | Guanyador(s)/ Guanyadora(es) | Obra | Nominat(s)/ Nominada(es) | Ref |
| 62 | | Gary Clark Jr. | This Land | | |

## Referències

* ↑ «GRAMMY Awards Winners & Nominees for Best Contemporary Blues Album - or Contemporary Blues Recording» (en anglès). [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ «Gary Clark Jr. Wins Best Contemporary Blues Album For 'This Land' | 2020 GRAMMYs» (en anglès), 26-01-2020. [Consulta: 16 juliol 2020].
# Nekràssove (Bilohirsk)

* Per a altres significats, vegeu «Nekràssovo».
Nekràssove (en (ucraïnès): Некрасове, rus: Некрасово, Nekràssovo) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 17 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Nereides

En la mitologia grega, les nereides (del grec antic νεράϊδα, neraida) eren les filles de Nereu i de Doris. Nereu era un déu del mar i Doris era filla d'Oceà, la qual cosa fa que les nereides siguin considerades nimfes del mar. Es creia que vivien al fons del mar, al palau del seu pare, assegudes en trons d'or. Totes bellíssimes, passaven el temps teixint i cantant. Els poetes se les imaginaven barrejant-se entremig de les onades, amb els cabells al vent, nedant entre tritons i dofins.

## Nombre de nereides

Les nereides eren moltes, però el seu nombre exacte varia segons la font. Homer, a la Ilíada, dona el nom de 34 nereides, Hesíode en compta 53, al Pseudo-Apol·lodor se'n citen 45 i Gai Juli Higí en dona 48.
Generalment, però, en són 50, i a vegades el nombre s'eleva fins a cent. Tenim quatre llistes de nereides, que es complementen mútuament. Per ordre alfabètic són:
* Actea
* Àgave
* Amatea
* Amfínome
* Amfítoe
* Amfitrite
* Apseudes
* Autònoe
* Calipso
* Cal·lianassa
* Cal·lianira
* Ceto
* Cimatolege
* Cimo
* Cimòdoce
* Cimòtoe
* Clímene
* Cranto
* Dero
* Dexamene
* Dinàmena
* Dione
* Doris
* Doto
* Eíone
* Èrato
* Espeo
* Eucrante
* Eudora
* Eulímene
* Eumolpe
* Eunice
* Eupompe
* Evàgora
* Evarne
* Ferusa
* Galatea
* Galene
* Glauce
* Glaucònoma
* Hàlia
* Halimede
* Hipònoe
* Hipòtoe
* Ianassa
* Ianira
* Iera
* Ione
* Laomedea
* Leàgore
* Limnorea
* Lisianassa
* Mèlite
* Menipe
* Mera
* Nausítoe
* Nemertes
* Neomeris
* Nesea
* Neso
* Oritia
* Pànope
* Pasítea
* Plexaura
* Ploto
* Polínome
* Pontomedusa
* Pontoporea
* Prònoe
* Proto
* Protomedea
* Psàmate
* Sao
* Talia
* Temisto
* Tetis
* Toa
Aquesta llista global, que conté setanta-set noms, mostra la diversitat de tradicions sotmeses al gust individual dels mitògrafs i poetes. Les pintures dels vasos citen encara altres nereides, com, per exemple:
* Nao
* Pontomeda
* Cal·lice
* Coro
* Iresia
* Cimatotea
* Eudia
Aquestes nereides, en general, no exerceixen individualment cap paper a les llegendes; això no obstant, algunes tenen una personalitat més rellevant que les seves germanes. Així, en primer lloc, tenim Tetis, mare d'Aquil·les; després Amfitrite, esposa de Posidó; Galatea i Oritia, que, més generalment, passa per ser la filla del rei d'Atenes Erecteu.

## Vegeu també

* Nimfa
* Andròmeda (mitologia)

## Referències

* ↑ Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M.ª Trepat i Anna M.ª de Saavedra. Les Metamorfosis, L. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932. p. 13
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.117. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
* 1 2 3 Grimal, Pierre. Diccionari de Mitologia Grega i Romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 385. ISBN 9788496061972
* ↑ Homer. Ilíada, XVIII, 38 i seg.
* ↑ Hesíode. Teogonia, 240-264
* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, prefaci, 8

## Enllaços externs

* Les nereides en la literatura i l'art clàssic (anglès)