OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Làutules

Làutules (llatí: Lautulae o Ad Lautulas) (grec antic: αἱ Λαύτολαι) és el nom donat per Titus Livi a un pas entre Tarracina i Fundi, on el camí serpenteja entre les muntanyes, un pas estret que era fàcilment defensable.
L'any 342 aC es va amotinar aquí l'exèrcit romà que estava comandat pel cònsol Gai Marci Rútil i una de les cohorts va ocupar el pas, i se'ls van unir d'altres fins que es van veure prou forts per anar a Roma. Rútil va avortar la conspiració.
L'any 315 aC es va lliurar una batalla entre els romans dirigits pel dictador Quint Fabi Màxim Rul·lià, i els samnites, batalla que no va ser decisiva però en la que els romans van ser derrotats i el magister equitum Quint Auli Cerretà que va actuar pel seu compte contra els samnites, va morir.
A la Segona Guerra Púnica Quint Minuci, legat del cònsol Marc Claudi Marcel, va ocupar el lloc per impedir el pas als cartaginesos si s'apropaven.
Avui dia es diu Paso di Portella.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 102

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lautulae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 maig 2023].
# San Marcos

«San Marcos» té aquests significats:
* San Marcos (Califòrnia), ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* San Marcos (municipi de Guatemala)
* San Marcos (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
* Castell de San Marcos, fort de maçoneria als Estats Units
* Cuevas de San Marcos, poble a la comarca de la Comarca Nororiental a la província de Màlaga (Andalusia)
* Departament de San Marcos, divisió administrativa a la regió sud-occidental de Guatemala
* Universitat Nacional Major de San Marcos, universitat pública peruana
# Bombardeig d'Almeria

«Bombardeig d'Almeria» té aquests significats:
* Bombardeig d'Almeria (1873), enfrontament militar que va tenir lloc el 30 d'agost de 1873 entre les forces cantonals murcianes i les governamentals.
* Bombardeig d'Almeria (1937), acció militar ocorreguda el 31 de maig de 1937, en el context de la Guerra Civil espanyola.
# Juli Clàssic

Juli Clàssic, en llatí Julius Classicus, fou un oficial romà descendent d'una família de sang reial dels trèvers, prefecte d'un cos (ala) auxiliar gal de l'exèrcit romà del Rin.
Després de la mort de Vitel·li l'any 69 aC, es va unir a la revolta de Civilis al front d'una part dels trèvers que fins llavors havien restat lleials als romans. No hi va haver però signes d'oberta rebel·lió fins a la mort d'Hordeoni Flac. Junt amb ells conspirava Juli Tutor, un trèver, i Juli Sabí, del poble dels lingons i en una reunió a Colonia Agrippinensis van decidir fer una emboscada a les forces romanes als passos dels Alps, convèncer les legions i matar els legats. Van enviar missatgers per sublevar els gals.
Dil·li Vòcula, el comandant romà, es va assabentar del complot però no tenia prou forces per avortar-lo, i encara va haver d'abandonar Colònia per anar contra Civilis a Castra Vetera. La revolta en aquell moment dels auxiliars gals, va obligar a Vòcula a retirar-se a Novesium. Clàssic i els seus companys van convèncer a part de les tropes de Vòcula, d'amotinar-se i en els disturbis que van seguir, un desertor romà de nom Emili Longí, fou enviat al camp de Vòcula, i el va matar.
Llavors Clàssic va entrar al camp i es va posar les insígnies d'emperador romà i va obligar els soldats a fer el jurament a l'emperador dels gals (pro imperio Galliarum). El comandament es va repartir entre Clàssic i Tutor. Els soldats romans van convèncer els seus companys assetjats a Castra Vetera de rendir-se i fer el mateix jurament.
Juli Clàssic va lluitar amb Civilis fins al final (70 aC) i la seva sort és desconeguda.

## Referències

* ↑ Classicus, Julius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 761
# The Irish Rover

* Aquest article tracta sobre la cançó de folk. Si cerqueu la banda, vegeu «The Irish Rovers».
«The Irish Rover» és una cançó popular irlandesa sobre un veler magnífic però improbable que arriba a un final lamentable. Ha estat enregistrada per nombrosos artistes, alguns dels quals n'han modificat les lletres al llarg del temps.
La cançó descriu una nau gegantina amb «vint-i-set pals», una tripulació acolorida i diversos tipus de càrrega en quantitats enormes. Els versos són cada vegada més extravagants sobre les meravelles de la gran nau. El viatge de set anys arriba a un final desastrós quan el vaixell s'enfonsa. El narrador es converteix en l'únic supervivent, «l'últim de l'Irish Rover», sense deixar ningú més viu que pugui contradir la història.
# Separació

«Separació» té aquests significats:
* Dret:
** Separació o divorci, dissolució del matrimoni
** Separació matrimonial, estat a mig camí del matrimoni i el divorci
** Separació de poders, idea que estableix que els poders d'un govern han d'estar dividits entre dues o més entitats
** Separació de l'Església i l'Estat
* Tecnologia:
** Procés de separació o mètode de separació, procediment per separar els components d'una mescla
** Separació vertical reduïda mínima, separació vertical requerida entre dues aeronaus de 1000 peus
** Separació angular
* Història:
** Separació d'Alemanya, procés de fragmentació política del Tercer Reich després de la Segona Guerra Mundial
** Guerra de Separació, conflicte bèl·lic que afectà bona part del Principat de Catalunya entre els anys 1640 i 1652
** Separació de Biar
* Miscel·lània:
** Axioma de separació
** Sis graus de separació, teoria que postula que qualsevol persona està connectada a qualsevol altra persona del planeta a través d'una cadena de coneguts que no té més de cinc intermediaris
Viccionari
# Codonorchis canisioi

Codonorchis canisioi és una orquídia de la subfamília de les orquidòidies, endèmica de Rio Grande do Sul, molt rara i amenaçada.
Planta herbàcia geòfita, produeix un mínuscul tubercle de fins 5 mm de diàmetre. Morfològicament és molt semblant a Codonorchis lessonii, presenta una tija floral acaula, amb una única flor blanca. És diferencia de C. lessonii perquè és de mida sensiblement menor (la tija no arriba als 9 cm de longitud) i les fulles són basals i situades arran de terra, mentre que a C. lessonii están disposades lleugerament per sobre el sòl. Les flors són completament blanques mentre que C. lessonii presenta taques porpres als sèpals i pètals.
És una planta extramadament rara, considerada en perill crític, en l'actualitat només se'n coneixen dues poblacions de menys de 200 indvidus en total. Les poblacions conegudes es troben en boscos d'Araucaria angustifolia a uns 1000 msnm.

## Referències

* 1 2 Singer, Rodrigo B.; Buzatto, Cristiano R.; Sanguinetti, Agustín; Nervo, Michelle H. «Found again: the extremely rare Codonorchis canisioi (Orchidaceae: Codonorchideae) reappears after being missing for 78 years». Plant Systematics and Evolution, 304, 9, 25-08-2018, pàg. 1157–1163. DOI: 10.1007/s00606-018-1538-8.
# Misteri de York

El Misteri de York, és un cicle en anglès mitjà de 48 representacions teatrals d'origen medieval que formen part dels misteris amb una temàtica que cobreix la història sagrada des de la creació fins al Judici Final. Tradicionalment, es presentaven el dia de la festa de Corpus Christi (una festa mòbil el dijous posterior al diumenge de la Trinitat, entre el 23 de maig i el 24 de juny) i es representaven a la ciutat de York, des de mitjan segle XIV fins a la seva supressió el 1569. Les obres de teatre són un dels quatre cicles de joc de misteri anglesos pràcticament complets que sobreviuen, juntament amb les obres de teatre de Chester Mystery, les obres de Towneley/Wakefield i les de N-Town. Dos conjunts de misteri llargs, compostos i tardans han sobreviscut del cicle de Coventry i hi ha registres i fragments d'altres produccions similars que van tenir lloc en altres llocs. Un manuscrit de les obres, probablement datat entre 1463 i 1477, encara està intacte a la Biblioteca Britànica.

## Referències

* ↑ Beadle, Richard. York Mystery Plays: A Selection in Modern Spelling. Oxford University Press, 1999. ISBN 0-19-283710-9.
* ↑ Davidson, Clifford. Festivals and plays in late medieval Britain. Ashgate Publishing, 2007. ISBN 9780754660521.
# San Marcos (Texas)

San Marcos és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2008 tenia 52.927 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Marcos tenia 34.733 habitants, 12.660 habitatges, i 5.380 famílies. La densitat de població era de 736,4 habitants per km².
Dels 12.660 habitatges en un 19,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 27,9% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 57,5% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,4% tenia menys de 18 anys, un 41,9% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 10,7% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.809$ i la renda mediana per família de 37.113$. Els homes tenien una renda mediana de 25.400$ mentre que les dones 22.953$. La renda per capita de la població era de 13.468$. Aproximadament el 13,8% de les famílies i el 28,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Marcos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Marcos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Boraras micros

Boraras micros és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 1,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i C. Vidthayanon, 1993. Boraras micros, a new genus and species of minute freshwater fish from Thailand (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):161-176.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juli Dens

Juli Dens (en llatí Julius Densus) era un cavaller romà que va viure al temps de l'emperador Neró vers l'any 56. Acusat de ser favorable a Britànic, el fill de Claudi, l'emperador no va fer cas de les acusacions.

## Referències

* ↑ Densus, Julius, Smith, William: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, pàg. 991
# Teorema de Śleszyński–Pringsheim

En matemàtiques, el teorema de Śleszyński–Pringsheim és una afirmació sobre la convergència d'un cert grup de fraccions contínues. Va ser enunciat per Ivan Śleszyński i Alfred Pringsheim a finals del segle xix.
El teorema afirma que si a$_n$, b$_n$, per n = 1, 2, 3, ... són nombres reals i |b$_n$| ≥ |a$_n$| + 1 per tot n, llavors
    ${\cfrac {a_{1}}{b_{1}+{\cfrac {a_{2}}{b_{2}+{\cfrac {a_{3}}{b_{3}+\ddots }}}}}}$
convergeix absolutament a un nombre ƒ complint-se que 0 < |ƒ| < 1, és a dir que la sèrie
    $f=\sum _{n}\left\{{\frac {A_{n}}{B_{n}}}-{\frac {A_{n-1}}{B_{n-1}}}\right\},$
on A$_n$ / B$_n$ són els convergents de la fracció contínua, convergeix absolutament.

## Vegeu també

* Problema de la convergència

## Referències

* ↑ Слешинскій, И. В. «Дополненiе къ замѣткѣ о сходимости непрерывныхъ дробей» (en rus). Матем. сб., 14, 3, 1889, pàg. 436 i 438 [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Pringsheim, A. «Ueber die Convergenz unendlicher Kettenbrüche» (en alemany). Münch. Ber., 1898, pàg. 295–324 [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ W.J.Thron ha demostrat que Pringsheim coneixia l'obra de Śleszyński abans de publicar el seu article; vegeu Thron, W. J. «Should the Pringsheim criterion be renamed the Śleszyński criterion?» (en anglès). Comm. Anal. Theory Contin. Fractions, 1, 1992, pàg. 13–20 [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Lorentzen, L.; Waadeland, H. Continued Fractions: Convergence theory. Atlantic Press, 2008, p. 129.
# Color contrastant

Els colors contrastants foren un recurs habitual dels uniformes militars europeus en què el folre de la peça superior visible a l'observador era d'un color diferent (contrastant) del color de la superfície exterior de la peça; en girar certes parts del folre, restaven exposats els colors contrastants, la qual cosa permetia distingir visualment la branca (arma, cos, servei) o la unitat (regiment, batalló, etc.) del portador.
Exemples de distinció entre unitats d'un mateix exèrcit (França, 1776) mitjançant el sistema de colors contrastants
En la forma clàssica, el sistema de colors contrastants sorgí i es desenvolupà conjuntament amb la casaca militar, en què s'aplicava a coll, solapes, punys i faldons. En ésser substituïda la casaca per la guerrera, a mitjan segle xix, i donat que la nova peça superior tenia menys punts susceptibles d'ésser girats, el sistema tradicional fou adaptat en la forma de simples vius de color contrastant, a voltes en combinació amb el sistema alternatiu d'aplicacions de coll.
Tradicionalment els sistemes basats en el contrast de colors havien estat molt pràctics, per llur alta visibilitat. En les condicions de la guerra moderna, emperò, aquesta mateixa característica els fa massa conspicus, incongruents amb l'ús d'uniformes tendencialment mimètics (primer monocolors, més endavant de camuflatge). Des d'inicis del segle xx, doncs, en els uniformes de diari i campanya hom ha tendit a indicar branca i unitat mitjançant emblemes discrets (generalment de branca al coll i d'unitat al braç). Des de mitjan segle xx els colors contrastants, en forma de vius o d'aplicacions de coll, es reserven per als uniformes de passeig i gala.

## Nota

* ↑ Emperò, encara durant la Segona Guerra Mundial hi hagué força exèrcits que combatien amb vius i/o amb aplicacions de coll, si bé reduïts al mínim.

## Bibliografia

* Kannik, Preben. Uniformes militares en color de todo el mundo. Madrid: San Martín, 1969
* Mollo, John. Military fashion: a comparative history of the uniforms of the great armies from the 17th century to the First World War. London: Barrie & Jenkens, 1972. ISBN 0-214-65349-8

## Vegeu també

* Aplicació de coll
* Viu (indumentària)
# Misteri de la Selva

El Misteri de la Selva és la representació que es fa a la Selva del Camp, ininterrompudament des de 1980, del drama sacre assumpcionista més antic d'Europa en llengua romànica. Amb un centenar d'actors i actrius, es representa els dies 14 i 15 d'agost a l'església de Sant Andreu de la Selva del Camp. Juntament amb el text del Misteri d'Elx, del segle xv, són els més antics que es conserven.
El text, anònim, el va trobar l'historiador Joan Pié i Faidella a l'Arxiu Parroquial Selvatà amb altres textos del segle xiv i actualment es troba a l'Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona. La redacció mostra referències a la ciutat de Tarragona i a l'església de Santa Maria del Miracle. Està escrit en llengua catalana a finals del segle XIV i amb música gregoriana i polifònica dels segles xiii i xiv. L'argument comença a la casa de la Mare de Déu, on morí, i continua al lloc on fou sepultada, on ressuscita, i finalment l'Assumpció de Maria al cel, on és glorificada, en el que és el tema central de l'obra. En cadascun d'aquests moments Jesucrist baixa des del cel acompanyat d'àngels i sants. S'ha representat íntegrament a Tarragona, Elx, Montserrat, Roma, Jerusalem i Mallorca. Va rebre el premi nacional de cultura popular a la millor iniciativa artística l'any 1994.

## Referències

* 1 2 3 4 «Comencen els assajos de la 35ena edició del Misteri de la Selva». Diari de Tarragona, 10-07-2014 [Consulta: 11 agost 2017]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 juliol 2014].
* 1 2 3 «Misteri de la Selva». Festa Catalunya, 14-08-2013 [Consulta: 11 agost 2017].
* ↑ «“El Misteri de la Selva és un patrimoni que passa de pares a fills”». Catalunya Religió, 27-07-2014 [Consulta: 28 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Misteri de la Selva - Lloc web oficial
# Emma Reverter i Barrachina

Emma Reverter i Barrachina (Sitges) és una periodista i escriptora catalana que viu a Nova York. Llicenciada en Dret i Periodisme, ha escrit nombrosos articles i columnes d'opinió sobre les Nacions Unides, Guantánamo, la crisi de refugiats de d'Iraq i la pena de mort als Estats Units.
Els seus articles sobre política internacional i cultura s'han publicat als diaris Avui i La Vanguardia, al suplement cultural Babelia del diari El País, a National Geographic España i Viajes National Geographic, i a la revista Law and Security de la Facultat de Dret de la New York University (NYU).
Reverter ha seguit l'evolució de la presó de Guantánamo a Cuba des de l'inici. Ha viatjat a la base militar dues vegades (2004 i 2008). L'any 2004 va publicar el llibre Guantánamo, prisioneros en el limbo de la legalidad internacional.
Reverter és assessora de l'Instituto Cervantes de Nova York i col·labora com a traductora a The Innocence Project, un projecte de la Facultat de Dret Benjamin Cardozo de Nova York que té per objectiu demostrar la innocència de condemnats a mort mitjançant proves d'ADN. En 2014 va rebre la XLII Ploma d'Or del Consell Municipal de Cultura de l'ajuntament de Sitges.

## Obres

* Guantánamo, prisioneros en el limbo de la legalidad internacional (2004)
* Citas en Manhattan (2008)
* Politik. El manifiesto gráfico, novel·la gràfica amb Màrian Ben-Arab.

## Referències

* ↑ Emma Reverter, Ploma d'Or de Sitges 2014
* ↑ Biografia a anikaentrelibros
* ↑ «La XVII Nit de Premis Sitges desvetlla novetats culturals pel 2015». Arxivat de l'original el 2016-12-27. [Consulta: 26 desembre 2016].
* ↑ «La periodista Emma Reverter guanya la Ploma d'Or». L'Eco de Sitges, 14-11-2014, pàg. 21.
* ↑ Citas en Manhattan a enclavedeocio.blogspot
* ↑ Politik. El manifiesto gráfico
# Sao

Sao (en grec antic Σαώ) va ser una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La citen Hesíode i Apol·lodor a les seves llistes de nereides. Era la nereida del «pas segur», i la que ajudava al rescat dels mariners.
Va donar nom a Sao, un dels satèl·lits de Neptú, que acostumen a portar noms de nereides.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 244
* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Bane, Theresa. Encyclopedia of fairies in world folklore and mythology. Jefferson, North Carolina: McFarland, 2013, p. 280. ISBN 9780786471119.
# Bonriki

Bonriki és un assentament de l'illa de Tarawa, a Kiribati, part de la municipalitat de Tarawa Sud. L'aeroport internacional de Bonriki, l'únic aeroport internacional de Kiribati és allà.
# Tectiviridae

Tectiviridae és una família de virus que dins la classificació de Baltimore es troba en la classe 1. Infecten bacteris gramnegatius
Els càpsides no estan embolcallats i tenen un diàmetre de 63 nm amb estructura icosaèdrica.

## Referències

* ICTVdB - The Universal Virus Database ICTVdB Management (2006). 00.068. Tectiviridae. In: ICTVdB - The Universal Virus Database, version 3. Büchen-Osmond, C. (Ed), Columbia University, New York, USA
* Virus Taxonomy Arxivat 2007-02-24 a Wayback Machine.: Eighth Report of the International Committee on Taxonomy of Viruses
H.V. Van Regenmortel, D.H.L. Bishop, M. H. Van Regenmortel, Claude M. Fauquet (Eds)
* 68.0.1. Tectivirus Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Viralzone: Tectiviridae
# Corall vermell

El corall vermell (Corallium rubrum) és una espècie d'antozou octacoral·li de l'ordre Alcyonacea. Els pòlips tenen vuit tentacles i formen colònies rígides que es desenvolupen amb gran lentitud, i que es ramifiquen en totes direccions. El seu esquelet és molt apreciat en joieria.

## Morfologia

* Certes colònies poden arribar fins als 20 cm d'alçada, però la recol·lecció intensiva ha fet desaparèixer els exemplars més grans, que podien tindre fins a 3 cm a la base.
* Els pòlips són blancs, transparents i amb vuit tentacles vorejats de fines pínnules, sense esclerits.
* Quan una colònia es toca o bé s'arrenca, els pòlips es retrauen, ràpidament, als petits forats (calzes) que els conté i llavors pren un aspecte completament diferent, el mateix que quan es treuen fora de l'aigua o estan morts.
* La coloració habitual és d'un vermell fosc, però, de vegades, pot presentar una tonalitat rosa clar.
* Creix a una velocitat de 3 a 5 mil·límetres per any.

## Hàbitat

La biologia del corall vermell està condicionada per tres trets essencials: baixa o, quasi, nul·la lluminositat, un substrat dur per adherir-se i l'existència de corrents submarins, que li proporcionen l'aliment necessari per desenvolupar-se.

## Distribució geogràfica

Es tracta d'una espècie gairebé de la conca occidental mediterrània, en particular del Marroc, península Ibèrica, França, Sardenya, Itàlia, Algèria i Grècia. A l'Atlàntic oriental, a Portugal, el Marroc, les Illes Canàries i Cap Verd.

## Recol·lecció

Espècie emprada per la indústria de joieria, era molt comuna i abundant en altres temps, però l'explotació intensiva d'avui dia l'ha reduïda considerablement. El seu ús intensiu, a part de pel color brillant, venia donat per la superstició que protegia de les tempestes als mariners.
La recol·lecció es du a terme per immersió (submarinistes) i des de la superfície, mitjançant un art anomenat creu de Sant Andreu. L'art conegut com la barra italiana resta totalment prohibit.

## Referències

* Lloris, Domènec i Meseguer, Sergi: Recursos marins del Mediterrani: fauna i flora del mar Català. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. Barcelona, octubre del 2000. ISBN 84-393-5244-1. Plana 211.
* Huguet, A.: Catàleg d'espècies d'interès pesquer a Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca. Any 1995.
* Alegre, M.; J. Lleonart; J. Veny: Espècies pesqueres d'interès comercial. Nomenclatura oficial catalana. Dep. Cultura, Generalitat de Catalunya, 1992.

## Enllaços externs

* Descripció del corall vermell. (català)
* Fotografia i informació sobre el corall vermell. (català)
* Hàbitat i recol·lecció del corall vermell. (castellà)
* Àmplia informació sobre aquesta espècie. (anglès)