OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chen Tai

    En aquest nom xinès, el cognom és Chen.
Chen Tai :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 陳泰 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 陈泰 |
Chen Tai (mort el 260 EC), nom estilitzat Xuanbo (玄伯), va ser un general militar i polític de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell era el fill de Chen Qun.
Chen Tai en tenia molt de coneixement sobre l'art de la guerra. Ell va ser molt amable amb els que l'envoltaven, per la qual cosa dirigia als seus homes com si foren els seus propis fills. Això li va proporcionar els elogis de molts, però per desgràcia va ser pietós amb els seus enemics, encara que implacable quan es tractava de batallar. Chen Tai tenia un aspecte adust en vida malgrat la seva actitud alegre i valenta. Després d'haver vist moltes morts i combats en la seva infància, va arribar a ser emocionalment inestable, desenvolupant un retorçat sentit del bé i el mal.
Va participar en moltes batalles entre elles les de les Expedicions del Nord de Zhuge Liang, va estar destinat amb Cao Zhen per eixa època i va servir com el seu assessor principal. Lamentablement Chen es va quedar sempre a l'ombra Sima Yi, el qual el va portar a servar un fort odi pel clan Sima. Chen Tai també actuaria com a general i aprenent de Guo Huai.
Quan Sima Shi va començar a abusar del seu poder, i l'Emperador Cao Mao va acabar morint en circumstàncies molt sospitoses, Chen Tai va expressar la seva profunda lleialtat a Wei posant-se de dol mentre hi era en la cort, per així honrar als seus morts. Chen Tai va ser també el ministre de lletres de Wei.

## Vegeu també

* Personatges dels Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong; tr. a l'anglès de Moss Roberts (1995). Three Kingdoms. ISBN 7-119-00590-1
* Chen Shou (2002). San Guo Zhi. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80665-198-5.
# Pseudohydromys ellermani

Pseudohydromys ellermani és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Nova Guinea (Indonèsia i Papua Nova Guinea), on viu a altituds d'entre 1.200 i 3.000 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos molsosos montans. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. L'espècie fou anomenada en honor de l'empresari i naturalista britànic John Reeves Ellerman.

## Referències

* ↑ Helgen, K. et al. Pseudohydromys ellermani. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 novembre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 124. ISBN 978-0801893049.
# Coco, el petit drac: Aventures a la jungla

Coco, el petit drac: Aventures a la jungla és una pel·lícula d'animació alemanya del 2018, dirigida per Anthony Power. És una seqüela de Coco, el petit drac, personatge creat per l’escriptor i dibuixant Igno Siegner, que el 2003 va ser guardonat amb el Premi de Literatura Infantil Bad Iburger. La versió doblada al català es va estrenar el 2020 a onze cinemes de la mà de la distribuïdora Paycom Multimedia.

## Sinopsi

La pel·lícula compta amb tots els personatges habituals, en Coco, l’Oscar, el petit drac gurmet vegetarià, i el porc espí Matilde. Per primera vegada, els dracs de foc i els dracs gurmet se'n van de vacances junts per fomentar l'amistat entre les dues tribus. Però en Coco i l'Oscar estan decebuts perquè la seva millor amiga, la Matilde, ha estat exclosa del viatge per no ser un drac. Així que els dos menuts decideixen amagar-la al vaixell que els portarà al campament d'estiu.
La presència de dracs d'aigua salvatges, plantes carnívores, i altres sorpreses convertiran les vacances en una aventura més gran del que imaginaven.

## Referències

* ↑ Coco, el petit drac: Aventures a la jungla a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Coco, el petit drac: Aventures a la jungla». ésAdir. [Consulta: 8 agost 2022].
* 1 2 «El film d'animació alemany 'Coco, el petit drac. Aventures a la jungla' s'estrena dijous en català». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 agost 2022].
# QEMU

Qemu, contracció de Quick EMUlator, és un emulador de terminal de processadors que també pot ser emprat com hipervisor. Com a emulador, permet executar programari d'un altre sistema operatiu. Com a hipervisor, permet crear i gestionar màquines virtuals. QEMU és similar a altres projectes com Bochs, VMware Worksation i PearPc. És programari lliure; la majoria del programa és sota la llicència LGPL, amb l'emulació en mode d'usuari sota la GPL i el projecte fou creat per Fabrice Bellard. L'objectiu principal és emular un sistema operatiu dintre d'un altre sense haver de particionar el disc dur, emprant per a la seva ubicació qualsevol directori dintre d'aquest. QEMU té dos modes operatius:

## Emulació en mode d'usuari

    QEMU pot executar processos de Linux o Darwin/Mac OS X compilats per a una CPU en una altra CPU.

## Emulació en mode complet del sistema

    QEMU emula un sistema informàtic complet, incloent-hi un processador i diversos perifèrics. Es pot utilitzar per a proporcionar allotjament virtual d'uns quants ordinadors virtuals en un únic ordinador.

## Característiques

* Permet emular les arquitectures IA-32 (x86), AMD64 (x86-64), MIPS, SPARC, Advanced RISC Machines i PowerPC.
* No fa ús de fitxers de configuració, tot es pot configurar en temps d'ús.
* Ocupa molt poc espai comparat amb altres aplicacions similars.
* Es pot utilitzar per a depuració de sistemes operatius.
* Disposa d'un conjunt d'utilitats que permeten manipular les imatges de discos.
* Suporta el format COW (Copy on Write) que permet fer una imatge buida que només es va ocupant a mesura que s'utilitza.
* Té diverses aplicacions per portar imatges de disc d'altres formats (com VMware).
* Permet fer "snapshots" (captures d'estat) en un moment determinat, copiant tota la ram i l'estat de la màquina a un fitxer, permetent restaurar/arrencar ràpidament un sistema, podent disposar d'aquestes imatges quan desitgem.
* El mòdul d'acceleració (KQEMU) és opcional, es pot instal·lar/usar QEMU sense permisos especials a la màquina mestre.
* Amb el mòdul KQEMU (QEMU accelerator) la velocitat s'incrementa significativament, permetent velocitats similars a aplicacions propietàries, com VMWare.
* No requereix entorn gràfic per a funcionar (X11, SDL, console...)

## Vegeu també

* VMware
* Bochs

## Referències

* ↑ Brown, Korbin. «QEMU vs KVM hypervisor: What’s the difference?». LinuxConfig, 17-11-2022. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ Darkcrizt. «Ya fue liberada la nueva versión de QEMU 4.0». Ubunlog, 24-04-2019. [Consulta: 22 febrer 2024].

## Enllaços externs

* QEMU - Lloc web oficial
# Qian Gu

Qian Gu (xinès simplificat: 钱谷; xinès tradicional: 錢谷; pinyin: Qián Gǔ), conegut també com a Shubao i Qingshi (Changzhou, província de Jiangsu, 1508 - vers el 1578) fou un poeta, cal·lígraf i pintor xinès que va viure sota la dinastia Ming. Va quedar orfe molt aviat i la seva educació formal va ser tardana.
Va destacar com a pintor de paisatges, d'orquídies i bambús. Moltes de les seves obres estan relacionades amb el riu Iang-Tsé. S'inspirà en els mestres del període Yuan. Va ser alumne de Wen Zhengming. De les seves obres, entre altres cal mencionar: “Poble a la muntanya” i “Reunió al Pavelló de l'Orquídia” (que fa referència a una trobada del cèlebre cal·lígraf Wang Xizhi i els seus amics l'any 353). Es troben obres seves en els següents museus: Museum für Ostasiatische Kunst de Colònia (Alemanya), Museu Guimet de París, Museu d'Art de Brooklyn de Nova York (Estats Units), Museu del Palau de Pequín, Museu de Xangai (Xina), Museu Nacional del Palau de Taipei (Taiwan) i el Nationalmuseum d'Estocolm (Suècia).

## Referències

* ↑ «Qian Gu Brief Biography». Arxivat de l'original el 2014-02-25. [Consulta: 10 juliol 2008].
* ↑ «Qian Gu | Gathering at the Orchid Pavilion | China | Ming dynasty (1368–1644)» (en anglès). The Metropolitan Museum of Art. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Ashmolean Museum, University of Oxford. «Ashmolean − Eastern Art Online, Yousef Jameel Centre for Islamic and Asian Art» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2024].
# Punts extrems d'Europa

Els punts extrems d'Europa són aquelles localitzacions d'Europa que, en relació a la seua posició geogràfica, altura, accessibilitat o distància a la costa o al mar, tenen dimensions extremes (màximes o mínimes).

## Punts geogràfics extrems

Els punts geogràfics extrems d'Europa són els següents:
   * Europa (incloent les terres remotes i petites illes):
      * Punt més al nord: cap Fligueli, a l'Illa de Rodolf, Rússia (81° 48′ 24″ N). L'arxipèlag de la Terra de Francesc Josep, a l'oceà Àrtic, està ubicat sobre la línia que separa Europa d'Àsia. Aquesta frontera és indefinida i disputada, fet pel qual a vegades es considera part d'Europa i a vegades no. Si es considera que no, aleshores el punt més septentrional d'Europa es trobaria a l'illot de Rossøya, Svalbard, Noruega (80° 49′ 44.41″ N).
      * Punt més al sud: Gavdos, Grècia (34° 48′ 02″ N)., Si es consideraren Europa (geogràficament) a les illes Canàries, en l'illa d'El Hierro, la dita Punta de La Restinga seria la zona més meridional d'Europa.
      * Punt més a l'est: cap Flissingski, prop de cap Jelània, a l'illa Séverni, Nova Terra (69° 05′ 31″ E).
      * Punt més a l'oest: illot de Monchique, cerca de Fajã Grande, en l'illa de Flores (en les Açores) (31° 16′ 24″ W).
   * Europa (excloent les terres remotes i petites illes):
      * Punt més al nord: Knivskjellodden, Noruega (71° 11′ 08″ N).
      * Punt més al sud: cap Anemómylos, Creta, Grècia.
      * Punt més a l'est: punt més a l'est de la República de Komi, Rússia.
      * Punt més a l'oest: Bjargtangar, Islàndia (24° 32′ 03″ W).
   * Europa continental:
      * Punt més al nord: cap Nordkinn, Noruega. (71° 08' 27,39" E)
      * Punt més al sud: punta de Tarifa, Espanya. (36° 00' 5,37" O)
      * Punt més l'est: punt més a l'est de la República de Komi, Rússia. (66° 11' 57,225" E)
      * Punt més a l'oest: Cap de la Roca, Portugal. (09° 30' 02,727" O)
El punt que ocupa el centre d'aquests extrems es troba a 15 km al nord-est de Marina Gorka, en Belarús (53° 34′ 01.5″ N, 28° 20′ 57.2″ E﻿ / ﻿53.567083°N,28.349222°E﻿ / 53.567083; 28.349222).

## Vegeu també

* Geografia d'Europa
* Punts extrems del món

## Referències

* ↑ Si es consideren Madeira o les illes Canàries com part d'Europa, serien el punt més al sud.
* ↑ Si es considera la serralada dels Urals com la frontera oriental europea.
* ↑ Si s'inclou només la part de les Açores en la plataforma euroasiàtica, l'illa Faial seria l'extrem occidental d'Europa.
* ↑ Si Islàndia es considera com illa remota, llavors seria illa Tearaght a Irlanda (10° 40′ O).
* ↑ Incorrectament, es considera de vegades cap Nord (Noruega) com el punt més septentrional del continent, quan realment és el segon punt més septentrional de les illes costaneres d'Europa.
* ↑ No obstant això, segons la definició acceptada a Rússia i en molts altres països europeus, si l'extrem oriental d'Europa es considera la desembocadura del riu Bajdarata (68° 11′ E), el centre estaria un grau més en direcció est.)
# Punxaflors dels tepuis

El punxaflors dels tepuis (Diglossa duidae) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita cantells de la selva pluvial i zones arbustives als tepuis del sud de Veneçuela i extrem nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Punxaflors dels tepuis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Chiusdino

Chiusdino és un comune (municipi) de la província de Siena, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 70 km al sud de Florència i uns 30 km al sud-oest de Siena.
Limita amb els municipis de Casole d'Elsa, Monticiano, Montieri, Radicondoli, Roccastrada i Sovicille.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Chiusdino entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ Totes les dades demogràfiques: Institut Italià d'Estadística (ISTAT).

## Enllaços externs

* Chiusdino - Lloc web oficial (italià)
# Chiusano d'Asti

Chiusano d'Asti, (Ciusan en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Asti, Camerano Casasco, Cinaglio, Cossombrato, Montechiaro d'Asti i Settime.
Pertanyen al municipi les frazioni de Castagna i Valcerma.
# Chivay

Chivay és una ciutat a la vall del Colca, capital de la província de Caylloma, a la regió d'Arequipa, Perú. És a uns 3.600 m sobre el nivell del mar, riu amunt del canyó del riu Colca. Té una plaça central i un mercat actiu. 10 km a l'est, i a 1.500 m sobre la ciutat de Chivay es troba la font d'obsidiana Chivay. Les fonts termals són a 3 km de la ciutat, i s'han construït unes quantes piscines d'aigua calenta. Un pont inca de pedra creua el barranc del riu Colca, just al nord de la ciutat. La ciutat és un punt d'estada pels turistes que visiten la Cruz del Condor, on els còndors es poden veure uns quants quilòmetres riu avall.
* Pont inca
* Mercat de Chivay

## Referències

* ↑ «Clima Chivay: Temperatura, Climograma y Tabla climática para Chivay - Climate-Data.org». [Consulta: 11 novembre 2018].
# QTI

L'especificació de l'estàndard IMS Question and Test Interoperability (QTI) defineix un llenguatge XML per a l'intercanvi de preguntes i avaluació entre diferents sistemes.
Consisteix en un model de dades que defineix estructures de preguntes, avaluacions i resultats, tots junts vinculats en un XML que principalment defineix un llenguatge per a l'intercanvi de preguntes i altres materials d'avaluació. El lligam XML és àmpliament utilitzat per a l'intercanvi de preguntes entre diferents eines d'autor i pels editors. Les parts d'avaluació i de resultats de l'especificació són menys utilitzades.

## Antecedents

QTI va ser creat per l'IMS Global Learning Consortium, que és un consorci acadèmic que desenvolupa especificacions per fer interoperables les tecnologies d'aprenentatge. QTI s'inspira en la necessitat d'un disseny interoperable de preguntes i per evitar a la gent que perdi o que hagi de tornar a escriure preguntes cada cop que la tecnologia canvia. El desenvolupament i validació de preguntes bones porta temps i és altament recomanable poder crear-les en una plataforma i amb un format tecnològic neutre.
La versió 1.0 de QTI es basava en el llenguatge propietari QML definit per Questionmark.
La versió més estesa de QTI és la 1.2, que va veure la llum en 2002. Funciona molt bé per a l'intercanvi de tipus de preguntes simples i està suportada per la gran majoria d'eines que permeten crear preguntes.
La versió 2.0 va ser alliberada en el 2005 i inclou importants millores que la fan més precisa. Malgrat això, de moment, no acaba d'enlairar-se.

## Referències

* ↑ «Effective Practice with e-Assessment guide, p.44». Arxivat de l'original el 2013-03-08. [Consulta: 2 juny 2018].

## Enllaços externs

* Portal web d'IMS QTI Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* Portal web d'IMS
# Ralph Greenson

Romeo Samuel Greenschpoon, conegut com a Ralph Greenson (n. 20 de setembre de 1911 - 24 de novembre de 1979) fou un cèlebre psiquiatre i psicoanalista nord-americà. Estudià medicina a Suïssa, i fou analitzat per Wilhem Stekel a Viena i per Otto Fenichel a Los Angeles.
Amb el seu llibre Tècnica i pràctica de la psicoanàlisi, Greenson es va convertir en autor d'una de les obres estàndard de la psicoanàlisi. Es publicà el 1967 a Nova York. L'obra dona una visió panoràmica de la psicoanàlisi com a procediment de tractament, amb tots els aspectes rellevants, com la tècnica de l'associació lliure, la interpretació, les formes de resistència, l'aliança de treball entre terapeuta i pacient, la transferència i, sobretot, analitza les possibilitats de maneig de tot això durant el tractament. L'exposició dels temes n'és detallada i unida a la pràctica. Així, per exemple, descriu com a formes de resistència no sols el silenci del pacient, les expressions en els afectes o en la postura corporal, sinó també detalls com «el retard, la inassistència, l'oblit del pagament, deixar de somniar, el pacient s'avorreix, el pacient té un secret, l'actuació, l'"alegria" freqüent en la consulta, el pacient no canvia, resistències silents» (2004, pàg. 77–81). Amb aquestes característiques el llibre fou una inspiració per a l'exercici pràctic d'analistes i està disponible fins hui.
El fet de ser «psicoanalista de Hollywood» li valgué admiració, crítiques i polèmiques.
Atengué en la seua consulta de Nova York persones famoses com Tony Curtis, Frank Sinatra, Peter Lorre, Celeste Holm, Vincent Minnelli, Vivien Leigh i Marilyn Monroe.
Després de la seua mort, els enregistraments en cinta magnètica de Marilyn Monroe (que M. Monroe com a pacient havia donat a Greenson) donaren peu a alguns reportatges en la premsa, es publicaren i es recompilaren en una novel·la. S'arribà a aquesta indiscreció perquè el fiscal John W. Miner, que investigava la mort de M. Monroe, també interrogà Greenson el 1962. Sota garanties de confidencialitat Greenson deixà que Miner sentís parts d'enregistraments de la darrera fase del tractament, de les quals Miner prengué notes per escrit. El 1993, quan el biògraf de Marilyn Monroe, Donald Spotto, expressà públicament la sospita que Greenson seria culpable de la mort de la seua pacient, Miner, amb l'acord de la vídua de Greenson, trencà el compromís de guardar silenci sobre el contingut dels enregistraments, amb la finalitat de descarregar Greenson de les imputacions.

## Referències

* ↑ Greenson, Ralph R. Técnica y práctica del psicoanálisis. 14. Mèxic i Buenos Aires: Siglo XXI, 2004, p. 421. ISBN 9789682319150.
* ↑ Biografia de Ralph R. Greeson en IMDb.
* ↑ Schneider, Michel. Últimas sesiones con Marilyn. Alfaguara, 2008. ISBN 84-204-7219-0.
# Ralph Hartzler Fox

* No s'ha de confondre amb Ralph Fox.
Ralph Hartzler Fox (Morrisville, 24 de març de 1913 - Filadèlfia, 23 de desembre de 1973), o simplement Ralph Fox, va ser un matemàtic estatunidenc.
Fox, de família quàquera, va ser educat a casa fins que va començar els estudis superiors al Swarthmore College durant dos anys, mentre estudiava també piano al Leefson Conservatory of Music de Filadèlfia. Va obtenir un màster a la universitat Johns Hopkins i un doctorat a la universitat de Princeton el 1939. Després d'un curs com assistent de recerca a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton, va ser professor a la universitat de Syracusa fins al 1945. En aquesta data va ser nomenat professor de la universitat de Princeton en la qual va romandre fins a la seva mort, engrandint considerablement l'escola de teoria de nusos que havia caracteritzat el departament de matemàtiques de Princeton.
Va publicar una cinquantena d'articles científics, a més de la influent monografia Introduction to Knot Theory (Introducció a la teoria de nusos) (1963). Les seves contribucions matemàtiques inclouen la n-coloració de nusos, l'arc de Fox-Artin i el càlcul diferencial lliure.

## Referències

* ↑ Chang, 2011, p. 420.
* ↑ Chang, 2011, p. 421.
* ↑ Turner i van de Griend, 1998, p. 234.
* ↑ Neuwirth, 1975, p. viii-xi.
* ↑ Kauffman, 1988, p. 180.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Kauffman, Louis H. «New invariants in the theory of knots» (en anglès). Astérisque, Vol. 163-164, 1988, pàg. 137-219. ISSN: 0303-1179.
* Neuwirth, Lee Paul. «Bibliography, Ralph Hartzler Fox (1913-1973)». A: Lee Paul Neuwirth. Knots, Groups and 3-Manifolds (en anglès). Princeton University Press, 1975, p. viii-xi. ISBN 978-1-400-88151-2.
* Turner, J.C.; van de Griend, P. History And Science Of Knots (en anglès). World Scientific, 1998. ISBN 9810224699.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ralph Hartzler Fox» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Columbus (Geòrgia)

Columbus és una ciutat ubicada al Comtat de Muscogee a Geòrgia, Estats Units d'Amèrica, de 186.291 habitants segons el cens de l'any 2000 i amb una densitat de 332,6 habitants per km². Columbus és la 120a ciutat més poblada del país. Es troba a uns 170 quilòmetres per carretera de la capital de Geòrgia, Atlanta. El riu Chattahoochee irriga la ciutat i forma la frontera amb l'estat d'Alabama. A l'altra banda del riu es troba la població més petita de Phenix City.
Els últims cinc alcaldes de la ciutat han sigut: Bobby G. Peters (1995–2003), Robert Poydasheff (2003–2007, partit Republicà), Jim Wetherington (2007–2011), Teresa Tomlinson (2011–2019, partit Demòcrata), i l'actual alcalde a 2019, en Berry “Skip” Henderson (2019-present).

## Ciutats agermanades

Geòrgia està agermanada amb les següents ciutats:
* Zúgdidi, Geòrgia
* Kiryū, Japó
* Bistriţa, Romania

## Personatges il·lustres

Alguns personatges il·lustres, nascuts o vinculats a Columbus, inclouen, entre d'altres:
* Ma Rainey (1886-1939), cantant de blues, coneguda com a "la mare dels blues".
* Justina Huff (1893-1977), actriu de pel·lícules mudes.
* Louise Huff (1895-1973), actriu de pel·lícules mudes.
* Nunnally Johnson (1897-1977), director de cinema.
* Carson McCullers (1917-1967), escriptora.
* Robert Cray (1953), cantant i guitarrista de blues.
* etc.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Columbus (anglès)
# Quatre Pilans

los Quatre Pilans és una partida de l'Horta de Lleida, pertanyent a la ciutat de Lleida.
Partida històrica, conté avui gran part del barri d'El Secà de Sant Pere de Lleida.
Limita:
* Al nord amb la partida de Les Canals.
* A l'est amb la partida del Terme de Grealó.
* Al sud amb la partida de La Femosa.
* Al sud-oest amb la partida del Pla de Lleida.
* A l'oest amb el barri de La Bordeta.

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Colibrí nimfa cuallarg

El colibrí nimfa cuallarg (Thalurania watertonii) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos i zones de matoll de les terres baixes costaneres orientals del Brasil.
# Cesare Carnevali

Cesare Carnevali (Reggio Emilia, Itàlia, cap a 1760 - ?, 1841), escenògraf italià actiu a Barcelona a principis del segle xix.
Es va formar amb el mestre Francesco Fontanesi i marxà a treballar al Teatre Imperial de Sant Petersburg sota les ordres de Pietro Gonzaga. El 1800 va arribar amb el seu amic Giuseppe Lucini a Barcelona, on amplia la seva formació amb Bonaventura Planella i Pau Rigalt i treballar per a decorar el primer teatre d'òpera de la ciutat, llavors anomenat Teatre de la Santa Creu i actual Teatre Principal. Més endavant marxà a París per treballar al Theátre de l'Odeon.
Al fons del MNAC es conserva un dibuix seu, Interior d'una presó $_{(MNAC/GDG/4270/D)}$

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
* CABANAS, Núria. Cesare Carnevali i Giuseppe Lucini, dos escenògrafs italians al Teatre de la Santa Creu a l'entorn de l'any 1800 Locus amoenus, ISSN 1135-9722, Nº 8, 2005‑2006, pags. 205-232
# Cesare Brambilla

Cesare Brambilla (Bernareggio, Llombardia, 3 de maig de 1885 - Milà, 3 de març de 1954) va ser un ciclista italià que va córrer durant la primera dècada del segle xx. En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a Llombardia de 1906.

## Palmarès

* 1906
** 1r a la Volta a Llombardia

### Resultats al Tour de França

* 1909. Abandona (3a etapa)

## Referències

* ↑ Palmarès de Cesare Brambilla a sitiodeciclismo.net