OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacques Vivier

Jacques Vivier (Senta Crotz de Maruelh, 9 d'octubre de 1930 - Rabairac, 27 de setembre de 2021) fou un ciclista francès que fou professional entre 1952 i 1957. Durant aquests anys aconseguí nou victòries, dues de les quals al Tour de França.

## Palmarès

* 1951
** 1r a la Ruta de França i vencedor d'una etapa
** 1r del Circuit de Cantal
* 1952
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1953
** 1r del Premi de Fursac
** 1r del Premi de Châteauneuf-sur-Charente
** 1r del Premi dels Quatre-Chemins
** Vencedor d'una etapa a Cap Breton
* 1954
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** 1r del Premi de Felletin
* 1955
** 1r del Premi de Lubersac

### Resultats al Tour de França

* 1952. 49è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1953. Abandona (13a etapa)
* 1954. 40è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1955. Abandona (5a etapa)
* 1956. Abandona (3a etapa)

## Referències

* ↑ «Dordogne: la disparition de Jacques Vivier, héros du Tour de France des années 1950» (en francès). , 28-09-2021.

## Enllaços externs

* Fitxa de Jacques Vivier a www.sitiodeciclismo.net
# Muel

«Muel» té aquests significats:
* Muel (Saragossa), un municipi situat a la província de Saragossa, Aragó
* Muel (Bretanya), un municipi francès, situat al departament d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya.
# Soiuz 39

Soiuz 39 va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1981 a l'estació espacial Saliut 6. Va ser la quinzena expedició, i va transportar la vuitena tripulació internacional a l'estructura orbitadora. La tripulació va visitar Vladímir Kovaliónok and Víktor Savinikh, que van arribar a la Saliut-6 deu dies abans.
El vol va transportar Vladímir Djanibékov i Jügderdemidiin Gürragchaa a l'espai. Amb aquesta missió, Gürragchaa va ser el primer mongol a l'espai, com també el segon cosmonauta asiàtic.
La contribució mongola per aquesta missió va començar en 1967, quan el president de l'Acadèmia Mongola de les Ciències Bazaryn Shirendev va assistir a una conferència de científics dels països socialistes a Moscou, on es va anunciar el projecte Interkosmos. Djanibékov i Gürragchaa van realitzar trenta experiments durant el transcurs de la missió.

## Tripulació

| Posició | Tripulació | Tripulació |
| Comandant | Vladímir Djanibékov Segon vol espacial Unió Soviètica | Vladímir Djanibékov Segon vol espacial Unió Soviètica |
| Cosmonauta d'investigació | Jügderdemidiin Gürragchaa Primer vol espacial Mongòlia | Jügderdemidiin Gürragchaa Primer vol espacial Mongòlia |

### Tripulació de reserva

| Posició | Tripulació | Tripulació |
| Comandant | Vladímir Liàkhov Unió Soviètica | Vladímir Liàkhov Unió Soviètica |
| Cosmonauta d'investigació | Maidarzhavyn Ganzorig Mongòlia | Maidarzhavyn Ganzorig Mongòlia |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6800 kg
* Perigeu: 197,5 km
* Apogeu: 282,8 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 89,01 minuts

## Referències

* ↑ L'informe de la missió és disponible aquí: http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-39.htm
* ↑ «Сансрын хамтарсан нислэг». [Consulta: Mar 21 2012].
* ↑ «Зөвлөлт-монголын сансрын хамтарсан нислэгийн үеэр хийсэн эрдэм шинжилгээний сорил, туршилтууд». [Consulta: Mar 21 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web commemorant els 30 anys del vol espacial
# Paul Harteck

Paul Karl Maria Harteck (1902 – 1985) va ser un físico-químic alemany. Va ser arrestat pels aliats britànics i estatunidencs i encarcerat a Farm Hall durant sis mesos l'any 1945 sota l'Operació Epsilon.
Des de 1928 a 1933, Harteck treballà al KWI für physikalische Chemie und Elektrochemie (KWIPC) de Dahlem (Berlín), junt amb Karl Friedrich Bonhoeffer en experiments sobre parahidrogen i ortohidrogen.
L'any 1933, Harteck va treballar amb Ernest Rutherford a la Universitat de Cambridge. A Alemanya des de 1937, va ser conseller de la Heereswaffenamt (Oficina de l'exèrcit). L'abril de 1939, junt amb el seu ajudant tècnic Wilhelm Groth, Harteck va entrar en contacte amb el Reichskriegsministerium (Ministeri de guerra Alemany) per alertar-los de les aplicacions potencials militars de les reaccions en cadena nuclears. A Alemanya va fer recerca sobre la separació dels isòtops de l'urani i sobre l'ús de l'aigua pesant com a moderador de neutrons. Sota la supervisió de Wilhelm Groth van fer experiment d'enriquiment de l'urani usant una ultracentrifugadora (a Celle, a 120 km d'Hamburg).. Després de passar sis mesos encarcerat a Farm Hall, el 1946 va passar a ser director de la universitat de British Columbia.
El 1951, Harteck passà a ser professor resident a la Rensselaer Polytechnic Institute de Troy, Nova York, on va ensenyar fins a 1968.

## Articles

* A. Farkas, L. Farkas, P. Harteck Experiments on Heavy Hydrogen. II. The Ortho-Para Conversion, Proceedings of the Royal Society of London. Series A. Vol. 144, No. 852, pp. 481–493 (Mar. 29, 1934)
* M. L. E. Oliphant, P. Harteck, Lord Rutherford Transmutation Effects Observed with Heavy Hydrogen, Proceedings of the Royal Society of London. Series A. Vol. 144, No. 853, pp. 692–703 (May 1, 1934)

### Llibres

* K. F. Bonhoeffer and P. Harteck, Grundlagen Der PhotoChemie (Verlag Von Theodor Steinkopff, 1933)
* Konrad Beyerle, Wilhelm Groth, Paul Harteck, and Johannes Jensen Über Gaszentrifugen: Anreicherung der Xenon-, Krypton- und der Selen-Isotope nach dem Zentrifugenverfahren (Chemie, 1950); cited in Walker, 1993, 278.

## Notes

* ↑ Heavy Water - Chris Waltham An Early History of Heavy Water (University of British Columbia, 2002)
* ↑ Harteck - MIT

## Referències

* Bernstein, Jeremy Hitler’s Uranium Club: The Secret Recording’s at Farm Hall (Copernicus, 2001) ISBN 0-387-95089-3
* Hentschel, Klaus, editor and Ann M. Hentschel, editorial assistant and Translator Physics and National Socialism: An Anthology of Primary Sources (Birkhäuser, 1996) ISBN 0-8176-5312-0
* Schaaf, Michael Der Physikochemiker Paul Harteck (1902-1985) Dissertation (Stuttgart, 1999, published as: CENSIS-REPORT-33-99, Hamburg
* Schaaf, Michael Schweres Wasser und Zentrifugen: Paul Harteck in Hamburg (1934 – 1951) 24 July 2003
* Walker, Mark German National Socialism and the Quest for Nuclear Power 1939–1949 (Cambridge, 1993) ISBN 0-521-43804-7

## Enllaços externs

* Annotated Bibliography for Paul Harteck from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues Arxivat 2010-08-04 a Wayback Machine.
* MPIWG - Horst Kant Werner Heisenberg and the German Uranium Project (MPIWG, 2002)
# Elliotomyia

Elliotomyia és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Les espècies que formen aquest gènere eren adés incloses a Amazilia, gènere que es va demostrar polifilètic arran un estudi molecular publicat el 2014. Aquesta troballa va propiciar la creació d'aquest nou gènere. Avui és separat en dues espècies:
* Elliotomyia chionogaster – colibrí amazília cuaclar.
* Elliotomyia viridicauda - colibrí amazília cuaverd.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 13 octubre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 13 octubre 2024].
# Alphonse Leweck

Alphonse Leweck (Ciutat de Luxemburg, 16 de desembre de 1981), conegut com a Fons Leweck, fou un futbolista luxemburguès de la dècada de 1950.
Fou 51 cops internacional amb la selecció luxemburguesa. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Etzella Ettelbruck.

## Referències

* ↑ «Appearances for Luxembourg National Team». RSSSF. Arxivat de l'original el 29 abril 2008. [Consulta: 7 març 2009].
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Alphonse Leweck a National-Football-Teams.com (anglès)
# Jervvasstind

Jervvasstind (també coneguda com a Gjertvasstind i Østre Styggedalstind) és la novena muntanya més alta de Noruega amb una altitud de 2.351 metres. Es troba a les muntanyes d'Hurrungane, a la part oriental del municipi de Luster que és situat al comtat de Vestland. A l'extrem oriental de la muntanya hi ha altres muntanyes com les següents (d'oest a est): Store Skagastølstind, Vetle Skagastølstind, Sentraltind, Store Styggedalstinden i Jervvasstind. El poble de Skjolden està situat a 16 quilòmetres a l'oest.
La primera ascensió a la muntanya va ser realitzada per William Cecil Slingsby i Emanuel Mohn el 1876. La primera ascensió hivernal va ser per part d'Arne Randers Heen i Ernst Bakke el 1953.

## Referències

* ↑ «Gjertvasstind – Store norske leksikon» (en noruec). Store norske leksikon.
* ↑ «Jervvasstind». A: Per Roger Lauritzen. Norsk Fjelleksikon (en noruec). Arendal: Friluftsforlaget, 2009. ISBN 978-82-91-49547-7.
# GespaTeatre

GespaTeatre és una companyia de teatre amateur catalana creada l'any 1965 a Palamós per Ramon Serra, Ramon Sarquella i el mossèn Xavier Ferrer. La majoria de les seves obres es representen al Teatre la Gorga de Palamós, però també es desplacen a altres llocs com el Teatre Municipal de Palafrugell, Teatre-Auditori Municipal Narcís de Masferrer de Sant Feliu de Guixols. En l'actualitat té la seu al teatre la Gorga de Palamós.
El grup es va originar quan, després de dècades de repressió, un grup de joves palamosins amb alguns actors del grup Calderon –dissolt el 1964– van iniciar, pels volts de 1965, les representacions dels Pastorets, i van forjar des d'aquell moment una llarga trajectòria de treball constant i dedicació al foment del teatre a Palamós. L'any 1969 van representar El més petit de tots, de Folch i Torras, sota el nom d'Agrupació Teatral del Cine Club Palamós. A continuació van dur a termes obres d'entreteniment: Pi, noguera i castanyer, d'Àngel Millà i Lluís Casañas, El triomf de la carn i Gente bien, de Santiago Rusiñol.
El de 2015 es va celebrar el cinquantè aniversari de la seva formació amb moltes activitats fins a finals de l'any 2015. Van rebre la medalla de la vila de mans de l'alcaldessa Teresa Ferrès, on l'actor Joan Lluís Bozzo va reconèixer la feina amateur de l'entitat. Entre les darreres obres representades, destaquen 1714. Bandera negra de Joan Gasull (2014), Dues dones que ballen, de Josep Maria Benet i Jornet (2014), L'Espera de Remo Binosi (2015), Tots eren fills meus, d'Arthur Miller (2016) i L'art de la comèdia, d'Eduardo de Filippo (2019)

## Referències

* 1 2 Agulló, Emili «Gespa Teatre: mig segle». El Punt Avui, 21-03-2015 [Consulta: 2 setembre 2016].
* 1 2 «Programació Teatre Palafrugell». Palafrugell Cultura. [Consulta: 6 setembre 2016].
* ↑ Redacció «Dues dones que ballen al Teatre». Radio Sant Feliu, 30-11-2014 [Consulta: 6 setembre 2016].
* ↑ Cortadellas, Adrià. «Celebració 50è Aniversari Gespa Teatre». [Consulta: 6 setembre 2016].
* ↑ Agulló, Emili. «Gespa Teatre: mig segle», 21-03-2015. [Consulta: 6 setembre 2016].
* ↑ Agulló, Emili. «Gespa Teatre estrena avui ‘1714, Bandera Negra' a Palamós». [Consulta: 5 setembre 2016].
* ↑ «Ràdio Palamós: Gespa Teatre estrena avui 'Dues dones que ballen'.». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Ràdio Palamós: Les entrades per a l'obra de Gespa Teatre 'Tots eren fills meus' ja es poden comprar on-line». [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «Ràdio Palamós: Gespa Teatre estrena aquest vespre 'L'art de la comèdia'». [Consulta: 22 juliol 2024].

## Enllaços externs

* GespaTeatre - Lloc web oficial
# Soiuz MS-01

Soiuz MS-01 va ser un vol espacial tripulat de la nau Soiuz a l'Estació Espacial Internacional. El llançament, inicialment previst per al juny de 2016, es va efectuar amb èxit des del Kazakhstan el 7 de juliol de 2016. Va portar tres membres de la tripulació de l'Expedició 48 a l' Estació Espacial Internacional. El Soiuz MS-01 és el vol número 130 d'una nau espacial Soiuz, i el primer amb la nova versió Soiuz MS. La tripulació estava formada per un comandant rus, un enginyer de vol japonès i un enginyer de vol estatunidenc.
El 6 de juny de 2016, el llançament es va reprogramar al juliol de 2016 a causa dels defectes en el sistema de control que podrien afectar l'acoblament a l'EEI. La nau espacial es va acoblar amb èxit el 9 de juliol de 2016 i va tornar a la Terra el 30 d'octubre de 2016.

## Tripulació

| Posició | Tripulant | Tripulant |
| Comandant | Anatoli Ivanishin, Roscosmos Expedició 48 Segon vol espacial | Anatoli Ivanishin, Roscosmos Expedició 48 Segon vol espacial |
| Enginyer de vol 1 | Takuya Onishi, JAXA Expedició 48 Primer vol espacial | Takuya Onishi, JAXA Expedició 48 Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 2 | Kathleen Rubins, NASA Expedició 48 Primer vol espacial | Kathleen Rubins, NASA Expedició 48 Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Tripulant | Tripulant |
| Comandant | Oleg Novitskiy, Roscosmos | Oleg Novitskiy, Roscosmos |
| Enginyer de vol 1 | Thomas Pesquet, ESA | Thomas Pesquet, ESA |
| Enginyer de vol 2 | Peggy Whitson, NASA | Peggy Whitson, NASA |

## Referències

* ↑ «Russian Launch Manifest». [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «First flight of upgraded Russian Soyuz MS spacecraft lifts off for space station». .
* ↑ Europa Press «La nueva nave tripulada Soyuz MS-01 se acopla con éxito a la EEI» (en castellà). La Verdad, 09-07-2016.
* ↑ «Launch of new series manned spacecraft rescheduled due to risk of docking disruption», 06-06-2016. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2016. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ Agència EFE «Aterriza con éxito la nave Soyuz MS-01 con tres tripulantes a bordo» (en castellà). El Diario, 10-04-2017.
* ↑ «ru:Планируемые полёты» (en rus). astronaut.ru. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «Планируемые полёты» (en rus). astronaut.ru, 2015.
# Permís de treball remunerat

El permís de treball remunerat descriu la pràctica mitjançant la qual un empleat que deixa un lloc de treball, havent renunciat o hagi finalitzat el seu contracte, té instruccions de mantenir-se allunyat de la feina durant el període de preavís, mentre continua mantenint la nòmina. S'utilitza quan ja no es necessita una posició d'empleat durant el període de preavís. Per mantenir la clàusula de no competència dels empleats, aquesta pràctica s'utilitza sovint per evitar que un empleat prengui informació sensible quan abandona el seu lloc de treball, especialment quan és probable que marxi a la competència. De vegades, la pràctica s'utilitza per evitar treballs desmesurats o sabotatges per part d'un empleat desinteressat o descontent.
El terme també pot referir al cas d'un empleat enviat a casa pendent d'un procediment disciplinari, quan són entre projectes, o quan, arran de publicitat, la seva presència a la feina és considerada contra-produent. També ha estat utilitzat en el futbol britànic.
Els empleats continuen rebent la seva paga normal durant durant el permís, i han de seguir les seves condicions d'ocupació, com confidencialitat i la clàusula de no competència, com a mínim fins que el seu període d'avís expiri.
Una pràctica similar aplica en els Estats Units, on un empleat (típicament un alt executiu) que és immediatament manllevat de seves responsabilitats, normalment resta a l'empresa com a assessor (assessor especial) per la resta del seu contracte, continuant rebent un salari durant aquell període.

## Etimologia

El terme originat prové del servei civil britànic, on els empleats tenien el dret de demanar un permís especial per propòsits excepcionals. El permís retribuït "Garden leave en anglès" esdevenia un eufemisme per "suspès" quan un empleat, que era formalment suspès pendent una investigació per la seva conducta, sovint demanava deixar l'oficina. El terme "Garden leave" es va estendre durant el 1986, quan va ser utilitzat en la sèrie de la BBC Sí, Ministre, al'episodi "Un de Nosaltres" i a la temporada 18 de la sèrie Testimoni Silenciós, fent referència a l'Agent Carl Parry.

## Vegeu també

* Contracte de treball
# Vadnais Heights

Vadnais Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 13.069 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vadnais Heights tenia 13.069 habitants, 5.064 habitatges, i 3.448 famílies. La densitat de població era de 692,2 habitants per km².
Dels 5.064 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 7,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.804 $ i la renda mediana per família de 74.178 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.611 $ mentre que les dones 35.102 $. La renda per capita de la població era de 30.891 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vadnais Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vadnais Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Al·liària

L'al·liària, allenc o herba d'all (Alliaria petiolata), és una planta herbàcia biennal amb flor. Forma part de la família de les brassicàcies. El primer any no té flor, i el segon any floreix a la primavera. És nadiua d'Europa, Àsia occidental i central, i nord d'Àfrica, des del Marroc, península Ibèrica, Illes Britàniques i Escandinàvia, fins al nord de l'Índia i l'oest de la Xina.
Addicionalment pot rebre els noms d'allera i flor blanca. També s'ha recollit la variant lingüística alliària.

## Morfologia

És una planta herbàcia biennal. Algunes fonts indiquen que pot també ser perenne, o també anual. El primer any fa una mata de fulles baixes, i no floreix. El segon any fa unes flors blanques, i unes tiges que fan 30-100 cm.
L'arrel és napiforme de color blanc i més aviat prima. Les fulles cordades i dentades. Les flors individuals tenen quatre pètals de 4-8 mm de llarg i 2-3 mm d'ample, formant una creu. S'agrupen en inflorescències de tipus raïm. El fruit n'és una càpsula síliqua de 4-5,5 cm de llarg, i conté dues files de petites llavors negres lluents, que es desprenen quan la càpsula s'obre. Cada planta produeix centenars de llavors.

## Ecologia i hàbitat

Espècie de mitja ombra, habita en sòls frescals rics en bases i nitrogen, amb pH proper a la neutralitat; humus de tipus mull eutròfic. Es troba en marges frescos, zones ruderals perimetrals de boscos, boscos tallats i boscos de robínies.

## Utilització
### Alimentària

Les fulles poden ser utilitzades per a donar gust d'all a les ensalades o salses. A vegades també se n'inclouen les llavors. A Europa se n'han detectats restes en els fitòlits dels recipients de terrissa on es cuinaven aliments ja des de fa 7.000 anys (neolític), cosa que evidencia que el seu ús com a espècia és molt antic. La grana pot ser-ne un substitut per preparar mostassa negra.

### Medicinal

Té propietats diürètiques, antiescorbútiques i desinfectants, que es manifesten quasi exclusivament en la planta fresca. El suc s'obté per picat o premsat i colat. Sobre les nafres poden també aplicar-se'n fulles picades.

## Referències

* 1 2 «Alliaria petiolata». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 25 març 2022].
* 1 2 Rameau, J. C.; Flore Forestière Française; Intitut pour le Developpement Forestier; 1989
* ↑ sciencedaily
* ↑ Font Quer, Pius. Plantas medicinales. Labor. 1962
# Jeffrey Dunn

Jeffrey Dunn, també conegut com a Mantes, (Newcastle upon Tyne, 22 d'abril de 1961) és un guitarrista anglès conegut per ser un dels membres fundadors de la banda de heavy metal Venom, de la qual va formar part durant els anys 1979-1985, 1989-1992 i 1995-2004.
Durant la seva etapa fora de Venom va formar la seva pròpia banda, Mantes, que va gravar dos àlbums (Winds of Change i Zero Tolerance). Posteriorment Dunn tocà també amb la banda Mpire of Evil.
Mantes està situat en el lloc 39 de la llista dels 100 millors guitarristes de la història segons la revista Guitar World.

## Discografia
### Venom

* 1981: Welcome to Hell
* 1982: Black Metall
* 1983: At War with Satan
* 1985: Possessed
* 1989: Prevalgui Evil
* 1991: Tremps of Hissi
* 1992: The Waste Lands
* 1997: Cast in Stone
* 2000: Resurrection

### Mantes

* 1988: Winds of Change
* 2004: Zero Tolerance

## Referències

* ↑ «Venom - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives». [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Top Metal Guitarists» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2019].
# Ferroqingheiïta

La ferroqingheiïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la wyl·lieïta. Rep el seu nom per ser l'equivalent (Fe$^{2+}$) de la qingheiïta. Originalment va ser anomenada qingheiïta-(Fe$^{2+}$), però va ser reanomenada l'any 2019 al nom actual al ser publicada la nova nomenclatura per al supergrup de les al·luaudites.

## Característiques

La ferroqingheiïta és un fosfat de fórmula química Na₂Fe$^{2+}$MgAl(PO₄)₃, que va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferroqingheiïta pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, alluaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroalluaudita, hagendorfita, johillerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyllieita, qingheiïta, rosemaryita, wyllieïta, ferrorosemaryita, manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, bario-olgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuita, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleita, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Es troba al voltant de grans frondelita, inclosa en una matriu de quars i albita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: frondelita, quars, albita, jahnsita o cyrilovita. Va ser descoberta a Sebastião Cristino, a Linópolis (Minas Gerais, Brasil). També se n'ha trobat a Newport, (Nou Hampshire, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Qingheiite-(Fe2+)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Hatert, Frédéric; Baijot, Maxime; Philippo, Simon; Wouters, Johan «Qingheiite-(Fe$^{2+}$), Na$_2$Fe$^{2+}$MgAl(PO$_4$)$_3$, a new phosphate mineral from the Sebastião Cristino pegmatite, Minas Gerais, Brazil». European Journal of Mineralogy, 22, 3, 01-06-2010, pàg. 459–467. DOI: 10.1127/0935-1221/2010/0022-2030.
* ↑ Hatert, Frédéric «A new nomenclature scheme for the alluaudite supergroup». European Journal of Mineralogy, 12-12-2019, pàg. 807–822. DOI: https://doi.org/10.1127/ejm/2019/0031-2874 [Consulta: 21 juny 2022].

## Enllaços externs

* Foto d'una qingheiïta-(Fe$^{2+}$), de color negre