OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kalanchoe uniflora

Kalanchoe uniflora és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne, suculenta, amb un hàbit prostrat, de fulles petites, ovalades, carnoses i amb una profusió de flors tubulars de forma de campana de color salmó / taronja o corall.
Les tiges són esveltes, glabres, verdes, postrades o enfiladisses, arrelant-se als nusos sempre que toquen un medi de cultiu adequat.
Les fulles són petites de 4 a 35 mm de llarg i de 4 a 15 mm d'ample, oposades, gairebé sèssils a peciolades, molt gruixudes, carnoses, glabres, al llarg de les tiges primes, obovades, gairebé rodones, orbicular-oblong a oblong, base truncada a cuneada, marges crenats, amb 2 a 4 dents indistintes a la part superior, de vegades gairebé trilobades, bastant gruixudes, de color verd brillant o de color verd-grisós amb marges vermellosos, punta obtusa a arrodonida. Pecíol prim, de 1 a 2,5 mm de llarg.
La inflorescència amb cimes d'1 a 3 flors, als extrems de les branques. Peduncle de 5 a 15 mm marró, pelut.
Les flors són de color vermell rosat o violaci, pèndules, sobre pedicels de color porpra de 5 a 15 mm de llarg, amb forma de fil, lleugerament pubescents. Són bastant grans per a la mida de la planta, de cap per avall, en forma d'urna, amb les puntes lliures de color vermell vi profund. El calze verd, poc glandular-pilós. El tub de 11 a 19 mm de llargada, els lòbuls ovats, subaguts, cuspidats, de 3,5 a 4,5 mm de llargada i de 3 a 6 mm d'amplada, de color vermell brillant a vermell-violeta. Els estams inserits sota la meitat del tub de la corol·la, inclosos. Anteres ovades, de 1,2 a 1,4 mm. Estil de 6,5 a 12 mm de llarg. Com en totes les espècies, els segments són 4, els estams 8.

## Distribució

Planta endèmica del nord-oest i nord de Madagascar. Creix de 1000 a 2000 metres d'altitud. És una epífita, una enredadera postrada que creix als boscos i a la vegetació ericoide.

## Taxonomia

Kalanchoe uniflora va ser descrita per Raymond-Hamet (Raym.-Hamet) i publicada al Bulletin de la Société Botanique de France. 57: 52 (1910).

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
uniflora: epítet llatí que vol dir 'una flor', en referència a que cada tija fa una flor, tot i que també poden fer-ne 2 ó 3.

### Sinonímia

* Kalanchoe uniflora (Stapf) Raym.-Hamet
** Bryophyllum uniflorum A.Berger
** Kalanchoe uniflora var. typica Boiteau & Mannoni
** Kitchingia uniflora Stapf (basiònim)
* Kalanchoe ambrensis H.Perrier
** Bryophyllum ambrense (H.Perrier) A.Berger
* Kalanchoe uniflora var. brachycalyx Boiteau & Mannoni

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of Succulents». Llifle.
* ↑ «Kalanchoe uniflora Raym.-Hamet». International Plant Names Index.
# Emile Claus

Emile Claus (Sint-Eloois-Vijve, 27 de setembre 1849 - Astene, 14 de juny de 1924) és un pintor flamenc. Va ser un dels majors representants de l'impressionisme a Bèlgica.

## Referències

* ↑ «0163159.xml Emile Claus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Emile Claus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Seven Oaks (Carolina del Sud)

Seven Oaks és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 15.755 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seven Oaks tenia 15.755 habitants, 6.633 habitatges i 4.324 famílies. La densitat de població era de 774,9 habitants/km².
Dels 6.633 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.019 $ i la renda mediana per família de 58.890 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.508 $ mentre que les dones 27.940 $. La renda per capita de la població era de 22.388 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seven Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seven Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Muyesser Abdul'ehed

Muyesser Abdul'ehed és una poeta, mestra i activista uigur. Ha denunciat públicament l'internament de civils uigurs per les autoritats xineses. Establerta a Turquia des de 2013, treballa com a mestra de llengua uigur als nens de la diàspora.

## Biografia

Abdul'ehed va néixer a Ghulja, una ciutat ubicada al nord de Xinjiang (actual Xina) a mitjans dels anys 80. Va estudiar Medicina a la Universitat de Pequín, i posteriorment va estudiar un màster en salut pública en una universitat de Malàisia. Mentre era estudiant universitària, va començar a escriure poesia en uigur i mentre feia el postgrau va decidir seguir una carrera com a escriptora.
El 2013, Abdul'ehed es va instal·lar a Turquia, on va crear l'organització Ayhan Education, amb el propòsit d'ensenyar la llengua uigur entre les comunitats de la diàspora. Més enllà de les classes va crear una revista en llengua uigur escrita per nens anomenada Fou Leaf Clover. El 2020, amb motiu de la pandèmia per COVID-19 va haver d'adaptar les classes d'uigur a un format virtual.
A data 2020 Hendan viu a Istanbul. Arran de denunciar públicament l'existència dels camps d'internament ha perdut el contacte amb la seva família des de 2017. Creu que el seu cosí, Erpat Ablekrem, un jugador de futbol professional, ha sigut internat arran d'un contacte amb ella.

## Obra

Com a escriptora, la seva obra poètica i la seva novel·la tracten l'experiència dels uigur als camps d'internament. A Kheyr-khosh, quyash (Salutació al Sol) també tracta com afecten aquests internaments al dia a dia de les dones.
* Kheyr-khosh, quyash (2020)
* Missing you is painful (2012)

## Premis i reconeixements

El 2020 va ser una de les 100 Dones que van aparèixer a la llista de la BBC, anunciada el 23 de novembre de 2020.

## Referències

* ↑ «Muyesser Abdul'ehed Hendan on the BBC 100 Women 2020 List» (en anglès), 25-11-2020. [Consulta: 29 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 Freeman, Joshua L. «Uighur Poets on Repression and Exile» (en anglès). The New York Review of Books. [Consulta: 9 novembre 2020].
* 1 2 Serhan, Story by Yasmeen «Saving Uighur Culture From Genocide». The Atlantic [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «The Capital of East Turkestan Is Now in Turkey» (en anglès britànic). [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Uygurs reflect on 10th anniversary of deadly riots in Xinjiang» (en anglès). South China Morning Post, 05-07-2019. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «'The Night Is Thick': Uyghur Poets Respond To The Disappearance Of Their Relatives» (en anglès). World Uyghur Congress, 07-03-2019. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Relatives of China's oppressed Muslim minority are getting blocked online by their own family members, who are terrified to even tell them how bad their lives are» (en anglès). Campaign for Uyghurs, 17-05-2019. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Corona, Moria und unser europäisches Wir.». cms.falter.at. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Missing you is painful». www.goodreads.com. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# Chico

Chico és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 83.123 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chico tenia 59.954 habitants, 23.476 habitatges, i 11.644 famílies. La densitat de població era de 834,5 habitants/km².
Dels 23.476 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,4% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 50,4% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 27% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 15,2% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.359 $ i la renda mediana per família de 43.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.548 $ mentre que les dones 26.173 $. La renda per capita de la població era de 16.970 $. Entorn del 12,7% de les famílies i el 26,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Carl Gotthard Langhans

Carl Gotthard Langhans (15 de desembre de 1732, Landeshut, Silèsia - 1 d'octubre de 1808, Breslau) va ser un arquitecte i constructor prussià. Les seves obres es troben entre les primeres del moviment classicista alemany. La seva obra més coneguda és la Porta de Brandenburg a Berlín.
El seu primer esborrany de "zum Schifflein Christi" per l'església protestant el 1764 va suposar-li el primer reconeixement com a arquitecte i, el mateix any, el contracte com a constructor supervisor de les obres de reconstrucció del palau del Comte de Hatzfeld. Entre el 1766 i el 1774 executà la reconstrucció segons el seu propi disseny. A través del comte, també va donar-se a conèixer a la cort de Berlín.
Aviat rebé encàrrecs de la cort imperial. El rei també li finançà viatges a Itàlia, Anglaterra, Holanda, Bèlgica i França per la seva formació.
# ISO 3166-2:BA

ISO 3166-2:BA és el subconjunt per a Bòsnia i Hercegovina de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Bòsnia i Hercegovina, l'estàndard ISO 3166-2, està format per dos nivells de subdivisions:
* 2 entitats i 1 districte amb status especial
* 10 cantons (tots dins de la Federació de Bòsnia i Hercegovina, la República Sèrbia no està dividida en cantons)
El districte de Brčko té un status especial, formalment pertany a Bòsnia i Hercegovina i a la República Sèrbia però s'autogoverna.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BA, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Bòsnia i Hercegovina. La segona part pot ser:
* Tres lletres: entitats i districte amb status especial
* Dos dígits (01–10): cantons

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
Els codis ISO 639-1 són utilitzats per representar noms de les subdivisions en el següent ordre:
* (bs): Bosnià
* (hr): Croat
* (sr): Serbi

### Entitats i districte amb status especial

| Codi | Nom de la subdivisió (bs), (hr), (sr) | Nom de la subdivisió (ca) | Tipus de subdivisió |
| BA-BIH | Federacija Bosna i Hercegovina | Federació de Bòsnia i Hercegovina | Entitat |
| BA-SRP | Republika Srpska | República Sèrbia | Entitat |
| BA-BRC | Brčko distrikt | Districte de Brčko | Districte amb status especial |

#### Notes

* ↑ Nom en català no inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

### Cantons

| Codi | Nom de la subdivisió (bs) | Nom de la subdivisió (hr) | Nom de la subdivisió (sr) | Dins de l'entitat |
| BA-05 | Bosansko-podrinjski kanton | Bosansko-podrinjska županija | Bosansko-podrinjski kanton | BIH |
| BA-07 | Hercegovačko-neretvanski kanton | Hercegovačko-neretvanska županija | Hercegovačko-neretvanski kanton | BIH |
| BA-10 | Kanton br. 10 (Livanjski kanton) | Županija br. 10 (Hercegbosanska županija) | Kanton br. 10 | BIH |
| BA-09 | Kanton Sarajevo | Sarajevska županija | Kanton Sarajevo | BIH |
| BA-02 | Posavski kanton | Posavska županija | Posavski kanton | BIH |
| BA-06 | Srednjobosanski kanton | Srednjobosanska županija | Srednjobosanski kanton | BIH |
| BA-03 | Tuzlanski kanton | Tuzlanska županija | Tuzlanski kanton | BIH |
| BA-01 | Unsko-sanski kanton | Unsko-sanska županija | Unsko-sanski kanton | BIH |
| BA-08 | Zapadnohercegovački kanton | Zapadnohercegovačka županija | Zapadnohercegovački kanton | BIH |
| BA-04 | Zeničko-dobojski kanton | Zeničko-dobojska županija | Zeničko-dobojski kanton | BIH |

## Vegeu també

* Organització territorial de Bòsnia i Hercegovina

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BA (Plataforma Online d'Exploració ISO: BA) (anglès)
* Divisions administratives de Bòsnia i Hercegovina, Statoids.com (anglès)
# Epinephelus undulatostriatus

Epinephelus undulatostriatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 61 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (des del sud de Queensland -Gran Barrera de Corall- fins a Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Peters, W. (C. H.). 1866. Mittheilung über Fische (Protopterus, Auliscops, Labrax, Labracoglossa, Nematocentris, Serranus, Scorpis, Opisthognathus, Scombresox, Acharnes, Anguilla, Gymnomuraena, Chilorhinus, Ophichthys, Helmichthys). Monatsberichte der Akademie der Wissenschaft zu Berlin 1866: 509-526, 1 pl.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus undulosus

Epinephelus undulosus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 80 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus trimaculatus

Epinephelus trimaculatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stoian Guntxev

Stoian Guntxev (11 de febrer de 1958) és un jugador de voleibol búlgar, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de voleibol de 1983.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Stoyan Gunchev». [Consulta: 24 agost 2023].
# Stogovka

Stogovka (en rus: Стоговка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 409 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Es Niu des Corbs

Es Nius des Corbs és una vénda de la parròquia de Sant Joan Baptista, al municipi de Sant Joan de Labritja, a Eivissa.

## Referències

* ↑ «Es Niu des Corbs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Llauger Rosselló, Joan Antoni; Ordinas Garau, Antoni; Planisi Gili, Hermínia. Nomenclàtor de la Toponímia Major de les Illes Balears. COFUC. Govern de les Illes Balears, 2007, p. 206. ISBN 9788496430928.
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, vénda des Niu des Corbs
# Som aquí. Les dones en el disseny 1900-Avui

L’exposició Som aquí. Les dones en el disseny 1900-Avui és una mostra que es va presentar al Museu del Disseny de Barcelona entre el 5 d’octubre de 2023 i el 7 de gener de 2024.

## L'exposició

Partia de l’exposició itinerant produïda pel Vitra Design Museum d’Alemanya, que es va ampliar amb dos àmbits més que tenien com a objectiu reivindicar la feina de les dissenyadores pioneres de l’estat espanyol i del disseny pensat per i per a les dones. Comissariada per Teresa Bastardes, Isabel Cendoya i Isabel Fernández del Moral, de l’equip de col·leccions del Museu del Disseny, aquesta segona part va requerir un treball previ de recerca per a rescatar les dissenyadores catalanes i espanyoles del segle XX i mostrar-ne els seus treballs.
L’exposició va obtenir el 2024 el premi ADI Cultura de Plata en la categoria d’esdevenimens i l’ADI Cultura de l’opinió que otorga el Foment de les Arts Decoratives.

## Dissenyadores

L'exposició va aglutinar peces de 56 dissenyadores que van treballar a Catalunya i alguns indrets de l'estat espanyol entre 1960 i 1990, per bé que la majoria eren barcelonines. El procés d'investigació per recuperar aquests noms i les seves creacions va pemetre aglutinar prop d'una setantena d'objectes.
* Maria Luisa Aguado Martínez
* Mariona Aguirre
* Ana Alavedra
* Montserrat Altet Girbau
* Rosa Amorós Bernadó
* Elisa Arimany
* Mercedes Azúa
* Carme Balada del Romero
* Gemma Bernal Rosell
* Anna Bohigas Gurgui
* Anna Calvera Sagué
* Isabel Campi i Valls
* Maria Cardoner
* Maria Bofill Fransí
* Lola Castelló Colomer
* Pepa Estrada
* Glòria Ferrer
* Sandra Figuerola
* Beth Galí
* Carmen Gallegos Zuasti
* Marisa Gallén
* Loni Geest
* María Ángeles González Alvarado
* Tone Høverstad
* Lola Huete
* Lourdes Humet Cienfuegos-Jovellanos
* Nani Marquina
* Tere Martínez Figuerola
* Mont Marsà
* Nina Masó
* Mayte Matutes
* Toni Miserachs
* Tere Moral
* Pati Núñez
* Eulàlia Oliver
* Maite Oriol Roca
* Agnès Padrós Rossell
* Montse Padrós Marquès
* Núria Pié Barrufet
* Carme Pinós Desplat
* Maribel Querol Carrillo
* Mariona Raventós
* Mireia Riera Coromina
* Fina Rifà
* Nancy Robbins
* Xeixa Rosa Trias
* Margarita Sala Gaschen
* Teresa Tayà
* Ana de Tord
* Maria Rosa Ventós
* Eugènia Vidal
* Rosa Vila-Abadal Serra
* Marina Vilageliu
* Pilar Villuendas
* Carme Vives
* Ana Zelich

## Referències

* ↑ «'Som aquí, les dones en el disseny 1900-Avui' al Museu del Disseny Hub - Bonart». [Consulta: 20 juny 2024].
* 1 2 «El DHub Barcelona treu de l’anonimat les dones dissenyadores». [Consulta: 20 juny 2024].
* ↑ «Guanyadors dels Premis ADI 2024 de disseny industrial i cultura del disseny» (en anglès). [Consulta: 20 juny 2024].
# Som les nostres muntanyes

Som les nostres muntanyes (en armeni: Մենք ենք մեր սարերը; també Tatik Papik; Տատիկ և Պապիկ) és un gran monument al nord de Stepanakert, la ciutat capital de l'autoproclamada República d'Artsakh. L'escultura, acabada al 1967 per Sargis Baghdasaryan i Safi Garayev, es considera un símbol de l'herència armènia de la regió d'Alt Karabakh. El monument està fet de tova volcànica, i representa un home i una dona tallats en la roca, que simbolitzen els habitants de les muntanyes de Karabakh. El nom Tatik- papik en armeni es tradueix com 'l'àvia i l'avi'. L'estàtua destaca en l'escut d'armes de l'Alt Karabakh.
L'aparició de l'escultura en un vídeo abans d'una actuació en Eurovisió l'any 2009 fou el primer de diversos conflictes polítics durant la competència entre Armènia i l'Azerbaidjan.
l'Azerbaidjan té un historial de destrucció del patrimoni cultural armeni, i això ha generat preocupació internacional que potser demolirà el monument després d'ocupar iassassinar població de l'Alt Karabakh al setembre del 2023.

## Referències

* ↑ Holding, Nicholas; Holding. Armenia: With Nagorno Karabagh (en anglés). Bradt Travel Guides, 1 de gener de 2011. ISBN 9781841623450.
* ↑ Planet, Lonely; Noble; Kohn; Systermans. Lonely Planet Georgia, Armenia & Azerbaijan (en anglés). Lonely Planet, 1 d'abril de 2012. ISBN 9781743213032.
* ↑ Dissertation Abstracts International: The humanities and social sciences (en anglés). University Microfilms, 1 de gener de 2004.
* ↑ Sawa, Dale Berning «Monumental loss: Azerbaijan and 'the worst cultural genocide of the 21st century'» (en anglés). The Guardian, 01-03-2019. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «High-Resolution Satellite Imagery and the Destruction of Cultural Artifacts in Nakhchivan, Azerbaijan | American Association for the Advancement of Science (AAAS)» (en anglés). [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ December 13, Uzay Bulut on; 2022. «Azerbaijan Desecrates Armenian Cultural and Religious Heritage - Providence» (en anglés), 13-12-2022. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ Maranci, Christina. «The Cultural Genocide Against Armenians» (en anglés), 12-10-2023. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ Nayyar, Rhea. «Symbolic Armenian Monument in Artsakh at Risk of Destruction» (en anglés), 02-10-2023. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ Rusia, Redacción. «Artsakh: the end of history» (en anglés), 27-09-2023. [Consulta: 29 juliol 2024].

## Vegeu també

* República d'Artsakh