OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montmeillant

Montmeillant és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montmeillant era de 99 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 58 eren cases i 1 era un apartament. Dels 43 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 9 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montmeillant el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 39 eren actives i 23 eren inactives. De les 39 persones actives 34 estaven ocupades (17 homes i 17 dones) i 5 estaven aturades (4 homes i 1 dona). De les 23 persones inactives 14 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Montmeillant hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montmeillant a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montmeillant a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gelgaudiškis

Gelgaudiškis ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat del districte municipal de Šakiai al Comtat de Marijampolė, Lituània. Està situada a 15 km al nord de Šakiai, just al sud del riu Neman.

## Nom

Gelgaudiškis és el nom lituà de la ciutat. Versions del nom en altres llengües inclouen:
* Polonès: Giełgudyszki
* Rus: Гельгудишки Gel'gudishki
* Belarús: Гельгудiшкi Gel'hudishki
* Ídix: גלגודישק Gelgudishk.

## Referències

* ↑ «Gelgaudiškis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Monterfil

Monterfil (en bretó Mousterfil, en gal·ló Mósterfiu) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.122 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 866 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 916 | - | - | 860 | - | 787 | 750 | 750 | 733 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 639 | 594 | 720 | 868 | 915 | 978 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1906-1945 | Louis-Gabriel Oberthur |
| 1945-1965 | Pierre Leborgne |
| 1965-1977 | Pierre Lefeuvre |
| 1977-1983 | Pierre Rubin |
| 1983-1995 | Pierre Paviot |
| 1995-2007 | Georges Duvivier |
| 2007- | Ghislaine Perrault |
# Monterey (desambiguació)

«Monterey» té aquests significats:
* Monterey, ciutat situada a la Badia de Monterey a la costa pacífica del centre de Califòrnia.
* Monterey (Indiana)
* Monterey (Kentucky)
* Monterey (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Monterey (Tennessee)
* Monterey (Virgínia)
* Monterey Park, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* El Cerro-Monterey Park, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic.
# Gilles Ebersolt

Gilles Ebersolt, va néixer el 1957 a Nantes, és un arquitecte i inventor francès. És particularment conegut per ser el dissenyador del rai dels cims, una extensa plataforma per ser dipositat a la part superior del cobricel arbori per l'observació, i el globus, un sistema de locomoció que consta de dues esferes de plàstic anidades.

## Publicacions

* Le radeau des cimes, amb Dany Cleyet-Marrel i Francis Hallé, editorial Jean-Claude Lattès, 2000, ISBN 978-2709620451
* Über den Wipfeln des Regenwaldes, editorial Frederking u. Thaler, 2004, ISBN 978-3894052300

## Referències

* ↑ PDF CV en línia al lloc web de la seva agència
* ↑ «Historique de la création de l'association utilisant le radeau des cimes». Arxivat de l'original el 2009-02-07. [Consulta: 24 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del taller de l'agència d'arquitectura Gilles Ebersolt
# Moro United Football Club

El Moro United Football Club és un club de futbol tanzà de la ciutat de Morogoro.

## Referències

* ↑ RSSSF
* ↑ Tanzania League standings Arxivat 2007-08-17 a Wayback Machine. - FIFA
# Can Jordi

«Can Jordi» té aquests significats:
* Can Jordi (Aiguaviva)
* Can Jordi (Cervelló), casa de Cervelló
* Can Jordi (Òrrius), masia d'Òrrius (Maresme)
* Can Jordi (Riudellots de la Selva), urbanització a cavall dels municipis de Riudellots (la Selva) i Aiguaviva (Gironès)
* Can Jordi (Sant Iscle de Vallalta), masia de Sant Iscle de Vallalta (Maresme)
* Can Jordi (Sant Martí de Llémena), edifici de Sant Martí de Llémena (Gironès)
* Can Jordi (Ventalló)
* Can Jordi (Sant Vicenç de Montalt), masia de Sant Iscle de Vallalta (Maresme)
# Jumaisat (cràter)

Jumaisat és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim kumyk, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Jumaisat». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Monocàrpia

Les plantes monocàrpiques són aquelles que floreixen, formen les llavors i després moren. El terme va ser utilitzat per primera vegada per Alphonse Pyrame de Candolle.
El seu antònim és policàrpia, o sia, una planta que floreix i forma llavors moltes vegades durant la seva vida. Les plantes que floreixen en massa (gregàriament) abans de morir es coneixen com a plietesials.
La planta pot viure diversos anys abans que floreixi. La floració no produeix per si sola la mort de les plantes, però la producció de fruits i llavors produeix canvis dins de les plantes que condueixen a la mort. Aquests canvis són induïts per substàncies químiques que actuen com a fitohormones, redirigint els recursos de les plantes des de les arrels i les fulles fins a la producció de fruits i o llavors.
L'Agave americana en el gènere Agave, algunes bromel·lars terrestres del gènere Puya, Tillandsia utriculata, algunes Yucca i molts bambú poden necessitar entre 8 i 20 anys o, en el cas de bambús, fins i tot més de 100 anys per florir i morir. Argyroxiphium i els seus familiars en el gènere Wilkesia poden trigar entre 10 i 50 anys abans de la floració.
Les monocotiledònies que contenen espècies monocàrpiques inclouen Agavaceae, Araceae, Arecaceae, Bromeliaceae, Musaceae i Poaceae. Les dicotiledònies que inclouen espècies monocàrpiques inclouen Acanthaceae, Apocynaceae, Asteraceae i Fabaceae. Se n'han descrit pocs arbusts dicotiledònis amb múltiples espècies de creixement secundari i de ramificació. Els que inclouen espècies de "Strobilanthes", "Cerberiopsis candelabrum", "Tachigali versicolor" i altres espècies de Tachigali.
Sovint, les plantes monocàrpiques poden mantenir-se vives després de la floració si les flors s'eliminen tan aviat com hagin acabat de florir, abans que s'iniciï la formació de llavors o si els brots florals s'eliminen abans que comencin a florir.

## Referències

* ↑ Kitajima, Kaoru; Carol K. Augspurger «Seed and Seedling Ecology of a Monocarpic Tropical Tree, Tachigalia Versicolor». Ecology [jstor], 70, 4, 01-08-1989, pàg. 1102–1114. DOI: 10.2307/1941379. JSTOR: 1941379.
# Perduellio

Perduellio era un delicte romà equivalent a l'alta traïció. Inicialment es referia sobretot a qüestions militars com aixecar-se en armes contra l'estat o ajudar a l'enemic. Aquest delicte el jutjaven els comicis curiats i després als comicis centuriats a través dels duumviri perduellionis.
Segons les Lleis de les dotze taules, un ciutadà era acusat de perduellio quan mostrava una actitud contrària a l'estat i al poble romà, tant si convocava a l'enemic (hostem conciere) com si llirava un ciutadà als enemics (civem hosti tradere). Els duumviri perduellionis van actuar fins al començament de l'època de l'Imperi, però el nom de perduellio sembla que ja havia caigut en desús.
La perduellio als seus inicis, era considerada un delicte religiós, i el reu d'aquest crim havia de morir per fer propicis els déus. Normalment se'l flagel·lava fins a morir i se'l penjava. Amb el temps es va establir que la pena fos la prohibició de donar-li aigua i foc (aquae et ignis interdictio).
Més tard el delicte es va incloure dins del de majestas al darrer segle de la república.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Majestas». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 7 abril 2022].

## Vegeu també

* Majestas
* Cornelia de majestatis, llei romana
# Quercus subhinoidea

Quercus subhinoidea és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus subhinoidea és un arbre de 13 m d'alçada. Les branques amb pèls tomentosos estelats de color marró groguenc, de 6-8 forcats, aviat glabrescents; marró fosc i poc lenticel·lat amb l'edat. Les fulles poden assolir fins a 12 cm de llarg. El pecíol 1,5-2 cm, tomentós, glabrescent; el limbe de les fulles de color verd grisenc, oblong a lanceolat-el·líptic, de 7-12 × 2,5-4 cm, subtil, glabrós, base àmpliament cuneada i de vegades obliqua, marge bruscament serrat amb puntes serrades calloses, l'àpex és acuminat a una mica caudat; nervi central elevat adaxialment; nervi secundari (15-) 17-22 a cada costat del nervi central, fusionant-se a la dentada; Els nervis terciaris abaxialment conspícues. La cúpula és en forma de plat, 1-1,5 × aproximadament 3 cm, exterior velutinós; les bràctees en 8 o 9 anells, les basals més amples i erosionades, mitjanes 3 o 4 més denses, les apicals corbades a la vora de la cúpula. la gla aplanada, 1-1,5 x 2,5-3 cm, àpex impressionat; cicatriu d'uns 1,8 cm de diàmetre, convex; estil persistent, umbonat, puberulent de color groguenc. Fructifica entre els mesos d'agost i desembre (en branques d'1 any).

## Distribució i hàbitat

Quercus subhinoidea creix al sud de la Xina, a l'illa de Hainan (Ledong Xian), als boscos densos de les valls muntanyenques, entre els 300 i 500 m.

## Taxonomia

Quercus subhinoidea va ser descrita per Hickel i A.Camus i publicat a Acta Phytotaxonomica Sinica 7(1): 39–41, pl. 13, f. 2. 1958.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
subhinoidea : epítet

## Referències

* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis subhinoidea» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 397. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Quercus subhinoidea». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Enllaços externs

* dibuix lineal, Flora of China Illustrations vol. 4, fig. 391, dibuixos 1-2 a la part superior esquerra
# Sabkhat Sejoumi

La sabkhat Sejoumi és una llacuna salada situada al sud-oest de la ciutat de Tunis, governació de Tunis a Tunísia. Té una superfície d'uns 3 km² (1 km d'ample i 3 de llarg). La sabkhat té a la vora la ciutat de Sejoumi (Séjoumi o Sijoumi) i altres nuclis de la rodalia de Tunis, i part del terreny que ocupava ha estat dessecat i utilitzat per construir. El govern de Tunísia va declarar la llacuna com àrea d'importància natural el 1979.
# Maxomys panglima

Maxomys panglima és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'oest de les Filipines, on viu a altituds d'entre 0 i 1.550 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos primaris, els boscos secundaris, els camps de conreu i les plantacions. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, panglima, significa 'comandant' en atjeh.

## Referències

* ↑ Balete, D. S.; Heaney, L.; Ong, P. Maxomys panglima. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Maxomys» d'Animalia (en anglès).
# Joan Badaró

Joan Badaró (Canet de Mar, Maresme, 1815 - 1892) va ser un sacerdot franciscà que també fou botànic i músic.
Entrà a l'orde franciscà el 1832 a Barcelona. Quan s'esdevingué l'exclaustració de Mendizábal, abandonà el convent de Vic on estava estudiant i marxà a Milà, on s'ordenà sacerdot. Guanyà les oposicions a organista de la parròquia de Viena del Delfinat a França, i hi exercí aquesta tasca vint-i-cinc anys. D'allí marxà a Amèrica, on es feu càrrec de l'orgue de la catedral de l'Havana; aprofità la seva estada a Cuba per a conrear-hi la botànica.
De tornada a Catalunya, passà a exercir les funcions d'organista de l'església parroquial de Canet de Mar, població on constituí un jardí botànic. Al llarg de la seva vida aplegà més de cinc mil espècies vegetals.

## Bibliografia

* Josep Maria Cervera i Berta La música i els eclesiàstics músics del bisbat de Girona en els segles XIX i XX Girona: Seminari Diocesà de Girona, 1987. ISBN 84-86377-35-8

## Notes

* ↑ També citat com a Joan Baderó
# Kesebolita-(Ce)

La kesebolita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la mina Kesebol, a Suècia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La kesebolita-(Ce) és un silicat de fórmula química CeCa₂Mn(AsO₄)(SiO₃)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: geo-nrm #20100343.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Suècia, a la mina Kesebol, situada dins el jaciment de Strandhem, a la oocalitat d'Åmål (comtat de Västra Götaland), on es troba en forma de cristalls prismàtics curts al llarg de c, amb estriació longitudinal; i com cristalls euèdrics de fins a 3 mm. Aquesta mina sueca, un gran dipòsit de Mn-Fe-Cu, és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kesebolite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «Kesebol mine, Strandhem ore field, Åmål, Västra Götaland County, Sweden» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2021].
# Kesaria Abramidze

Kesaria Abramidze (georgià: კესარია აბრამიძე 18 d'agost de 1987 - 18 de setembre de 2024) va ser una bloguera, actriu i model georgiana. Va ser la primera persona del país a admetre públicament que era transgènere.

## Biografia

Abans de la transició, el material genètic d'Abramidze es va congelar fora del país. Va anunciar que s'havia sotmès a una cirurgia de reassignació de sexe el 2014, i va aparèixer l'any següent en un anunci de roba interior.
Abramidze va ser convidada a diversos programes, com ara la sèrie de televisió Psychopath Games i el programa de Davit Kovziridze Zhure Katsat. Abramidze va participar en el concurs de bellesa Miss Trans Global i va representar el seu país. Més tard es va convertir en la presentadora de Prime House (პრაიმ ჰაუსის) a Rustavi 2.

## Assassinat

Abramidze va ser trobada assassinada el 18 de setembre de 2024 a casa seva als afores de Tbilisi, just un dia després que el Parlament de Geòrgia aprovés el projecte de llei de propaganda LGBT de Geòrgia. Michael Roth, el president del Comitè de Relacions Internacionals del Bundestag, va connectar directament l'assassinat d'Abramidze amb la nova llei anti-LGBTQ+ L'endemà, una persona de 26 anys va ser detinguda a l'Aeroport Internacional de Kutaissi, atès que suposadament mantenia una relació amb la model i que abans l'havia amenaçada. En una publicació a l'abril d'aquell mateix any, Abramidze ja havia denunciat maltractaments físics i psicològics per part de la seva parella. L'assassinat va causar commoció al país i va ser condemnat pel fiscal general georgià, Levan Ioseliani; la presidenta del país, Salomé Zourabichvili, que va proposar que fos una alerta per al conjunt de la societat, i també per part de la portaveu de l'Oficina de Drets Humans de l'ONU.

## Referències

* ↑ «კესარია-კესო აბრამიძე» (en georgià). intermedia.ge. [Consulta: 19 setembre 2024].
* 1 2 «კესარია აბრამიძე — "როცა დედობისთვის მზად ვიქნები, დავრეკავ, 9 თვეში შვილი მეყოლება და ჩამომიყვანენ"».
* ↑ «კესარია აბრამიძე» (en georgià). intermedia.ge. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ «კესარია აბრამიძე მის ტრანს მსოფლიოზე საქართველოს წარადგენს» (en georgià), 07-03-2018.
* ↑ «კესარია აბრამიძე: ქართველი კაცების უმეტესობამ არ იცის, სად უნდა მოეფეროს ქალს» (en georgià). tbiliselebi.ge. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ «Detienen a un hombre por asesinar a puñaladas a Kesaria Abramidze, la mujer transgénero más famosa de Georgia» (en castellà). ELMUNDO, 19-09-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
* 1 2 «Asesinan a la transgénero más famosa de Georgia un día después de aprobarse una ley anti LGTBI» (en castellà). El Español, 19-09-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
* 1 2 «Suspect arrested in ruthless murder of Georgia trans woman». www.advocate.com. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ «Murder of Famous Georgian Transwoman Sparks Outcry Amid Anti-LGBT Legislation Adoption». Civil Georgia, 19-09-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ Kincha, Shota. «Heartbreak in Georgia after murder of prominent trans woman». OC Media, 19-09-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
# Kazimierz

Kazimierz (en llatí: Casimiria, en llengua ídix Kuzmir) és un barri històric de Cracòvia, Polònia, important per haver estat el centre de la comunitat hebrea de la ciutat des del segle XIV fins al final de la Segona Guerra Mundial.

## Història

Kazimierz va ser fundada com a ciutat separada per Casimir III de Polònia el 1335. Va ser construïda sobre una illa sobre el riu Vístula al sud de Cracòvia, quan encara era capital de Polònia. Avui ja no existeix la branca al nord del riu, i no hi ha cap separació física entre Kazimierz i la Ciutat Vella de Cracòvia. Kazimierz va ser principalment una ciutat mercantil competitiva amb la veïna capital.
El 1495 els jueus que vivien en la part occidental de Cracòvia van ser expulsats i obligats a traslladar-se a Kazimierz. De llavors ençà, Kazimierz va ser dividida en dos parts: una cristiana a l'oest i una jueva a l'est. Al final, la ciutat es converteix en el principal centre espiritual i cultural dels jueus polonesos. Durant segles va ser un lloc ple d'esglésies i sinagogues on els polonesos i els jueus vivien pacíficament els uns al costat dels altres.
El 1800 van créixer els confins administratius de Cracòvia i Kazimierz va convertir-se en un dels barris de la ciutat. Durant la Segona Guerra Mundial, els jueus van ser traslladats pels nazis des de Kazimierz a un gueto a Podgórze, amb prou feines més enllà del riu. La part més gran va morir durant la liquidació del gueto o en els camps d'extermini.
Les primeres escenes de la pel·lícula en ídix, Yidl mitn fidl, estan situades a Kazimierz i ofereixen imatges del barri jueu abans de la guerra.
Després de la guerra, Kazimierz es converteix en una zona de mala reputació, però canvia ràpidament els decennis següents, quan van ser restaurats molts dels monuments del barri i els cafès i els restaurants, molts dels quals de temes jueus, van començar a atreure els turistes. Kazimierz des del 1988 acull també el Festival de la cultura jueva. En aquest barri ha estat rodada La llista de Schindler de Steven Spielberg el 1993.

## Monuments
### Part cristiana

* Plaça del Mercat (Plac Wolnica) amb l'ajuntament, que ara acull un museu etnogràfic
* Església gòtica de Santa Caterina
* Església del Corpus Christi
* Església de Sant Miquel Arcàngel i Sant Estanislau (Skałka), lloc del martiri de Sant Estanislau
* Museu d'enginyeria municipal

### Part jueva

* Sinagoga de Kazimierz, que ara acull un museu sobre la història jueva
* Sinagoga Remuh, l'única encara activa i el veí cementiri Remuh
* Sinagoga Alta
* Sinagoga d'Isaac
* Sinagoga Kupa
* Sinagoga Tempel

## Referències

* ↑ Encyklopedia Krakowa. Warszawa: PWN, 2000. ISBN 83-01-13325-2.
* ↑ «Dlaczego powstał krakowski Kazimierz? Czyli wielki król buduje obok Krakowa nowe miasto | HISTORIA.org.pl - historia, kultura, muzea, matura, rekonstrukcje i recenzje historyczne» (en polonès), 02-02-2020. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Jewish Krakow - a visual and virtual tour». [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Old Synagogue - Krakow, Poland». [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Jewish Krakow - Old Synagogue», 14-02-2008. Arxivat de l'original el 2008-02-14. [Consulta: 3 maig 2020].