OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pasos de angustia

Pasos de angustia és una pel·lícula espanyola dirigida el 1957 pel conegut director falangista Clemente Pamplona Blasco i protagonitzada per Alfredo Mayo i Lina Rosales. Fou seleccionada a la secció competitiva del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1957 amb el títol Pasos però no fou estrenada fins al 8 de juny de 1959 a Madrid amb el títol actual.

## Repartiment

Esteban és atropellat al carrer després de tenir una forta disputa amb Ana, la seva esposa. És ingressat en una clínica menta, d'on surt curat però perd la parla. A casa comença a sospitar que Ana l'enganya amb el seu advocat Ernesto. Un dia, darrera la finestra, creu veure la seva esposa amb Ernesto, raó per la qual l'espera i quan surt l'ofega amb les seves mans. Tanmateix, horroritzat, descobreix que és Elena, l'esposa d'Ernesto i s'entrega a la policia. De camí a la presó veu Ana baixant d'un taxi.

## Repartiment

* Andrés Mejuto - Esteban
* Lina Rosales
* Alfredo Mayo
* Félix Dafauce
* Juan Cazalilla
* Isana Medel

## Referències

* ↑ Pel·lícules en competició 1957 al web del Festival
* ↑ Francesc Sánchez Barba Brumas del franquismo: el auge del cine negro español (1950-1965), p. 525

## Enllaços externs

* Pasos de angustia a elculturaldejorgecano.es
* Pasos de angustia Arxivat 2023-08-01 a Wayback Machine. a videomercury.com
# Ievgueni Xalunov

Ievgueni Xalunov (en rus Евгений Шалунов) (8 de gener de 1992) és un ciclista rus, professional des del 2012 i actualment a l'equip Gazprom-RusVelo. Del seu palmarès destaquen les victòries al Gran Premi della Liberazione, a la Volta a la Comunitat de Madrid i al Trofeu Matteotti.

## Palmarès en ruta

* 2010
** 1r a la Cursa de la Pau júnior i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Besaya
* 2011
** 1r al Gran Premi Macario
** 1r al Memorial Valenciaga
** 1r a la Volta al Bidasoa i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Isard d'Arieja
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a La Corunya
* 2012
** 1r a la Volta a La Rioja
* 2014
** 1r al Gran Premi della Liberazione
* 2015
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid i vencedor d'una etapa
** 1r al Trofeu Matteotti

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 123è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2010
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Roman Ivlev, Pavel Karpenkov i Kiril Svéixnikov)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Hesperaloe

Hesperaloe és un gènere de plantes perennes classificades en la família de les Agavàcies. Les plantes tenen llargues i estretes fulles que es produeixen en una roseta basal i les flors que neixen en llargs raïms. Les espècies són natives de les zones àrides de Texas i Mèxic i algunes espècies es cultiven com a planta ornamental.

## Taxonomia

* Hesperaloe campanulata G. Starr
* Hesperaloe funifera (K. Koch) Trel.
* Hesperaloe nocturna Gentry
* Hesperaloe parviflora (Torr.) J.M. Coult.
* Hesperaloe tenufolia G. Starr

## Referències

* Hesperaloe in Flora of North America
# Rohtee ogilbii

Rohtee ogilbii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ «Rohtee ogilbii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Chandrashekhariah, H.N., M.F. Rahman i S. Lakshmi Raghavan, 2000. Status of fish fauna in Karnataka. p. 98-135. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., l'Índia. 1, 347 p.
* ↑ Dahanukar, N., R. Raut i A. Bhat, 2004. Distribution, endemism and threat status of freshwater fishes in the Western Ghats of India. J. Biogeogr 31: 123-136.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Shaji, C.P., P.S. Easa i A. Gopalakrishnan, 2000. Freshwater fish diversity of Western Ghats. p. 33-35. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan. (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., Índia. 1, 347 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Consell General de la Costa d'Or

El Consell General de la Costa d'Or és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de la Costa d'Or a la regió de Borgonya - Franc Comtat. La seva seu es troba a Dijon. Des de 2008, el president és François Sauvadet (NC)

## Antics presidents del Consell

* Paul Cunisset-Carnot (1880-1886)
* Jean Veillet (1966-1975)
* Louis de Broissia (1994-2008)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Costa d'Or era constituït per 43 elegits pels 43 cantons de la Costa d'Or.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (20 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 11 |
| Divers gauche | DVG | 6 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 3 |
| Majoria (23 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 10 |
| Divers droite | DVD | 10 |
| Nou Centre | NC | 3 |
| President del Consell General |||
| François Sauvadet (NC) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Borgonya
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* (francès) Consell General de Costa d'Or Arxivat 2004-11-17 a Wayback Machine.
# Tamarells del Nord

Tamarells del Nord és una platja de la costa nord-est del municipi de Maó (Menorca). És una platja verge i el seu accés és exclusivament marítim o per a vianants. Ésta ubicada dins del territori protegit del Parc Natural de s'Albufera des Grau.
# BI-RADS

BI-RADS és un acrònim de Breast Imaging-Reporting and Data System, una eina d'assegurament de la qualitat dissenyada originalment per utilitzar-la amb mamografies. El sistema és un esforç col·laboratiu de molts grups sanitaris, però està publicat i registrat per l'American College of Radiology (ACR).
El sistema està dissenyat per estandarditzar els informes i és utilitzat pels professionals mèdics per comunicar el risc del pacient de desenvolupar càncer de mama.

## Categories d'avaluació

Les categories d'avaluació BI-RADS són:
* 0: Incomplet
* 1: Negatiu
* 2: Benigne
* 3: Probablement benigne
* 4: Sospitós
* 5: Altament suggestiu de malignitat
* 6: Biòpsia coneguda: malignitat demostrada

## Referències

* ↑ American College of Radiology (ACR) Breast Imaging Reporting and Data System Atlas (BI-RADS Atlas). Reston, Va: © American College of Radiology; 2003
# Tamaricetum canariensis vicietosum

En fitosociologia, Tamaricetum canariensis vicietosum és una associació vegetal caracteritzada per l'omnipresència del tamariu (Tamarix canariensis). Es troba a les Balears en ambients salabrosos, més o menys inundats i propers a mar, i a la península fins i tot a la ribera de grans rius (descrita per Bolós a l'Ebre, a Flix) i vora embassaments. Altres tamarius acompanyants: sónT. anglica (a la península i Mallorca) i T. africana (a la península i Balears)

## Bibliografia

* Oriol de Bolòs (1967); Comunidades vegetales de las comarca próximas al litoral situadas entre los rios Llobregat i Segura.; Mem. R. Acad. Ciénc. Art. Barc., 38(1)
# Federació de la Democràcia Cristiana

Federació de la Democràcia Cristiana (FDC) fou una organització política espanyola formada el 1977 per Izquierda Democrática de Joaquín Ruiz-Jiménez i Federació Popular Democràtica de José María Gil-Robles y Quiñones. Fou liderada per Manuel Hidalgo, Juan Bermúdez de Castro, Francisco Soroeta i Cristóbal García. Va formar amb Unió Democràtica del País Valencià la coalició electoral FDC-Equip de la Democràcia Cristiana per a les eleccions generals espanyoles de 1977. Després del fracàs electoral (215.000 vots i una mica més de l'1% dels vots) es va dissoldre.
# Eugenio Cajés

Eugenio Cascese, Caxiesi, Cajés, Cages o Caxés (Madrid, 1575 - Madrid, 15 de desembre de 1634) fou un pintor espanyol del Manierisme.

## Biografia

Fill del pintor Patricio Cascese, d'Arezzo (1544-1611), qui va treballar a El Escorial cap a 1567, si bé es va començar a formar al taller del seu pare, va marxar a Roma a ampliar els seus estudis, on va estar vivint amb el també pintor Jusepe Martínez (1595). Va tornar a Espanya el 1598 i es va casar amb la filla d'un fuster de l'Escorial.
Des de 1602 va signar els seus propis quadres i afermar el seu prestigi a la Cort. El 1605 va pintar Abraçada de Sant Joaquim i Santa Anna (Acadèmia de San Fernando, Madrid) i va començar la seva carrera el 1606; va pintar per Felip III de Castella el 1608 alguns frescs del Palau del Pardo. Va ser nomenat pintor real el 1612.
Va col·laborar amb Vicente Carducho en els frescos de la capella de Verge del Sagrari (1615-1616) de la Catedral de Toledo. A les capelles laterals, que va decorar tot sol, va mostrar el seu interès pels efectes de llum artificial de tradició veneciana en els llenços d'evangelistes i sants. Va pintar una Santa Leocadia(1616) per a l'església del mateix nom i també amb Vicente Carducho el gran retaule del monestir de Guadalupe.
Es va casar de nou el 1618 a Madrid i és citat també en aquells dies com a escultor d'ivori.
Potser la seva última obra, de tema profà, són els dos quadres de batalles realitzats per al Saló de Regnes del Palacio del Buen Retiro (Madrid), realitzats l'any de la seva mort, el 1634, però que van haver de ser acabats pels seus deixebles Luis Fernández i Antonio de Puga, un dels quals ja no existeix, i el que queda és La recuperació de Sant Joan de Puerto Rico . Entre les seves moltes obres, se li atribueix un retrat de Lope de Vega.

## Producció artística

Es va mostrar en les seves primeres obres indecís entre entre els models del Renaixement i el naturalisme italià, com demostra la seva Assumpció del Museu Cerralbo de Madrid. Al principi es noten les influències de pintors com Antonio Allegri da Correggio, fins i tot va realitzar còpies de les obres d'aquest pintor, com els quadres de Leda i El rapte de Ganímedes, que es conserven al Museu del Prado. Per les formes, toves i suaument modelades, són característics les seves vestidures amanerades, tractades capritxosament, amb un cromatisme pla i sense contrastos de llum. La seva tècnica esbossada i el seu escàs interès per la bellesa per se de les seves models.

## Bibliografia

* Pérez Sánchez, Alonso E., Pintura Barroca en España, 1600-1750. Editorial Cátedra, Madrid ISBN 978-84-376-0994-2

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfia al Museo del Prado
# Farragut

«Farragut» té aquests significats:
# Tbilísskaia

Tbilísskaia - Тбилисская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes del Kuban-Azov, a la vora dreta del Kuban, davant de Severín. És a 102 km al nord-est de Krasnodar, la capital del territori.
Pertanyen a aquesta stanitsa els possiolki de Pervomaiski, Vostotxni, Gorski, Mirni, Oktiabrski, i els khútors de Severín i Ternovi.

## Història

Entre el 1788 i el 1791 s'hi construí el reducte Tifliski per al regiment homònim (ocupat només a l'estiu), que donaria origen a l'stanitsa futura. L'stanitsa fou fundada el 1802 com a part de la línia defensiva del Caucas amb 181 famílies de cosacs emigrants de Iekaterinoslav. Fou designat ataman de l'stanitsa el iessaül Andrei Gretxiaixkin. En el seu origen tenia el propòsit d'assegurar les terres del Kuban davant de la població de les muntanyes. Amb el pas del segle xix va perdre aquesta funció defensiva i va adquirir caràcter de centre agrícola de la regió. Fins al 1920 pertanyia a l'otdel de Kavkàzskaia de la província de Kuban.
El 1934 fou designada centre administratiu del raion homònim, acabat de fundar. El 1936, amb l'adopció en rus de la forma georgiana del nom de la ciutat de Tbilisi, el seu nom canvià pel de Tbilísskaia. Durant la Segona Guerra Mundial fou ocupada per la Wehrmacht de l'Alemanya Nazi el 6 d'agost del 1942 durant l'operació Fall Blau, i alliberada per l'Exèrcit Roig de la Unió Soviètica el 29 de gener del 1943.
# Fernando Buesa Arena

Fernando Buesa ARENA és un pavelló multiusos de Vitòria, utilitzat pel Caja Laboral Baskonia per a jugar els seus partits de competició oficial. Té una capacitat de 15.716 espectadors, i és utilitzat sovint per a albergar cites esportives nacionals i internacionals de diferents disciplines, així com per a altres esdeveniments com grans exhibicions, concerts o festivals. És un dels pavellons multiusos més grans del nord de la península.
El seu nom rendeix homenatge al parlamentari socialista Fernando Buesa Blanco, assassinat per ETA l'any 2000 en ple cor universitari de la ciutat.

## Referències

* ↑ O. de A., E. «El Pavelló Araba passa a anomenar-se Fernando Buesa Arena» (en castellà). El País [Vitòria], 01-03-2000 [Consulta: 26 desembre 2009].
# Fernando Cabedo Torrents

Fernando Cabedo Torrents (València, 1907-1988) va ser un gravador, autor de còmic i il·lustrador valencià. Va signar també com FCT.

## Biografia

El 1935 Fernando Cabedo va crear per a la revista "Niños" la sèrie Meñique el aventurero. Tal va ser el seu èxit que la revista va canviar el seu nom a "Meñique".
Durant la Guerra Civil, va exercir de cartellista.
Per por de les represàlies, va treballar durant la postguerra com a delineant per a l'Ajuntament de València.
A principis dels anys seixanta, va tornar breument al còmic per il·lustrar Fredy Barton el audaz i El Capitán Látigo.

## Obra

| Anys | Títol | Guionista | Tipus | Publicació |
| 1935 | Meñique, el aventurero | | Sèrie | Niños/Meñique |
| 1960 | Freddy Barton, el Audaz | Pascual Enguídanos | Serial | Valenciana |
| 1962 | Capitán Látigo | Alfonso Arizmendi | Serial | Valenciana |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Cuadrado (2000), p. 196.
* ↑ Porcel (2002), p. 63.
* ↑ Porcel (2010), p. 390.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. Alicante, 2002. ISBN 84-89929-38-6.
* PORCEL TORRENS, Pedro. Tragados por el abismo. La historieta de Aventuras en España. Castalla (Alicante): Edicions de Ponent, 2010. Depósito legal: A-813-2010 ISBN 978-84-96730-53-3.
# Fernando Briones Fernández-Pola

Fernando Briones Fernández-Pola (Madrid, 29 de setembre de 1943) és un físic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals

## Biografia

El 1972 es va doctorar en física a la Universitat Complutense de Madrid. De 1972 a 1976 va treballar a l'Institut Max Planck de Múnic i de 1980 a 1981 als laboratoris de Hewlett-Packard a Palo Alto (Califòrnia). Els seus camps d'investigació s'han centrat en la física en estat sòlid i nanotecnologia, i ha estat pioner a Espanya en el desenvolupament d'epitàxia de feixos moleculars (MBE). Entre 1988 i 1992 ha estat coordinador de l'àrea de Física i Tecnologies Físiques del CSIC i de 1995 a 2005 director del seu Institut de Microelectrònica de Madrid (IMM). Alhora ha estat investigador als laboratoris de NTT a Tòquio el 1988, a la Universitat de Colorado a Boulder el 1995 i al laboratori de Samsung a Seül el 1996.
Ha treballat en diversos processos de fabricació de semiconductors i en dispositius optoelectrònics, sensors de gasos, tecnologia fotovoltaica, nanoestructures magnètiques, transductors magneto-òptics i biosensors. En 2002 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, on ingressà el 2006 amb el discurs Nanociencias, entre la física y la biología. En 2005 va rebre el Premi Rei Jaume I de Noves Tecnologies i va ser nomenat vocal de l'Alt Consell Consultiu en R+D+i de la Presidència de la Generalitat Valenciana. En 2006 fou vocal del Comitè Assessor d'Infraestructures Singulars de la Comissió Interministerial de Ciència i Tecnologia, en 2007 vocal del Comitè avaluador del Programa de Recerca en Energies Renovables del Govern Alemany i en 2009 President del Review Panell for Nanoscience and Nanotechnology del Consell de Recerca Suec. Des de 2014, és Doctor Vinculat ad honorem de l'IMM-CSIC.

## Referències

* ↑ Biografia al web de la RAC
* ↑ Concessió al web de l'Ajuntament de València
* ↑ Vocals científics al web de la Presidència de la Generalitat Valenciana
* ↑ Fernando Briones Arxivat 2017-07-10 a Wayback Machine. al web del CSIC

## Enllaços externs

* "La nanotecnología cambiará el panorama industrial de este siglo" Arxivat 2016-07-02 a Wayback Machine., 9 de febrer de 2007
* “Nanociencias y alternativas energéticas” por Fernando Briones
# Fernando Cadalso Manzano

Fernando Cadalso Manzano (Manzanares el Real, 3 d'octubre de 1859 –Madrid, 20 de setembre de 1939) fou un jurista i polític espanyol.

## Biografia

Fill d'agricultors, restà orfe als set anys. El 1877 es va traslladar a Madrid, on el 1883 va estudiar a l'Institut San Isidro. Alhora va ingressar al Cos d'Establiments Penals com a Oficial de Comptabilitat de la Presó Model de Madrid. El 1887 va ser destinat a la Presó de Burgos però poc després va ser ascendit a Director de l'Establiment Penal de Valladolid, on va restar fins a 1890, quan fou destinat al d'Alcalá de Henares i el 1891 com a director a la Presó Model de Madrid. Des de 1893 fou membre de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació.
El 1887 es va doctorar en dret civil i canònic a la Universitat Central de Madrid. La tesi tractava sobre sistemes penitenciaris i el tribunal era presidit per Gumersindo de Azcárate. En la tesi es mostrava contrari a la presó preventiva llevat pels grans criminals, pels efectes perniciosos en els presoners, i defensant que la finalitat del sistema penitenciari era rehabilitar el presoner, que era un malalt moral. El 1904 es doctorà en filosofia i lletres a la Universitat Central de Madrid, i el 1905 en ciències socials. En 1912-1913 va estar comissionat als Estats Units, fou representant d'Espanya en quatre congressos penitenciaris internacionals.
El febrer de 1902 fou nomenat Inspector General de Presons per oposició, càrrec que va ocupar fins a la seva jubilació el 1927. Des del seu càrrec va establir el sistema progressiu a les presons i va estudiar els sistemes penitenciaris europeus i nord-americans, d'on va importar el model de reformatori que va aplicar al Penal d'Ocaña. També fou director de l'Escola de Criminologia. El 15 de setembre de 1923 el directori militar de Primo de Rivera el va nomenar encarregat del despatx ordinari dels afers del Ministeri de Gràcia Justícia, càrrec que va ocupar fins a desembre de 1923.
El 1924 també va assumir les competències de la Direcció General de Presons i el novembre de 1927 es va jubilar. En 1933 va mantenir una polèmica amb el director general de presons de la República, Vicente Sánchez Sol, sobre les reformes durant la dictadura. Després va viure a l'obre i va morir solitari a Madrid poc després d'acabar la guerra civil espanyola

## Referències

* Jorge Alberto Nuñez Fernando Cadalso y Manzano: Medio siglo de reforma penitenciaria en España (1859-1939)., Instituto de Historia Simancas, 2013
Càrrecs públics :
| Precedit per: Antonio López Muñoz | Ministre de Gràcia y Justícia 1923 | Succeït per: Ernesto Jiménez Sánchez |
# Flavoperla hagiensis

Flavoperla hagiensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àsia oriental: el Japó.

## Referències

* ↑ Chu, 1929. China J. 10:90.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:141.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:61, 80.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:154.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:334.
* Uchida, 1990. Thesis 153.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(5):59.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# A Star for Two

A Star for Two és una pel·lícula franco-estatunidenca de Jim Kaufman estrenada el 1991, inèdita a França. Francesco Quinn, fill de d'Anthony Quinn, va treballar amb el seu pare en aquesta pel·lícula.

## Argument

Uns amants adolescents durant els anys 1940 estan separats per la Segona Guerra Mundial i més tard es reuneixen durant els anys 1980, però es troben amb noves complicacions quan intenten revifar la seva relació.

## Repartiment

* Lauren Bacall
* Anthony Quinn
* Jean-Pierre Aumont
* Maurice Garrel
* Thierry Magnier
* Martine de Breteuil
* Dominique Marcas
* Lila Kedrova
* Louise Vincent
* Robert Le Béal
* Jacques Marin
* Sarah Alfandary

## Referències

* ↑ «A Star for Two». The New York Times.
# Cotoneaster majoricensis

La cornera o Cotoneaster majoricensis, és un arbust caducifoli endèmica de la Serra de Tramuntana de Mallorca de la família Rosaceae.
La cornera és un arbust caducifoli que pot arribar a superar els 2,5 m d'alçada. Fou descobert l'any 2002 al massís del Puig Major, en penyals d'accessibilitat difícil. Tot i que un individu pot arribar a presentar diversos centenars de flors, només una proporció relativament baixa arriba a desenvolupar fruits viables. La seva biologia reproductiva és desconeguda, però en el gènere Cotoneaster són freqüents les espècies que presenten mecanismes de reproducció apomíctics. Floreix des de finals de maig fins a mitjans de juliol i la fructificació es produeix entre mitjans i finals de juny i mitjans del mes d'agost.
L'exploració acurada de les zones altes de la Serra de Tramuntana ha revelat l'existència d'aquesta espècie també a la Serra des Teixos, al massís de Massanella, a més del Puig Major. Aquestes poblacions estan exposades a una situació de risc molt alt degut al baix nombre d'efectius, que sumen 52 plantes, de les quals 28 són reproductives; al baix reclutament; a la intensa predació sobre els adults i les plàntules per part de cabres assilvestrades; a les pertorbacions antròpiques, trepig i abocament de residus; i a la competència vegetal natural.

## Referències

* 1 2 Sáez, Ll. «Cotoneaster majoricensis». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.