OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# VII Legislatura del Parlament Europeu

La VII Legislatura del Parlament Europeu fou el setè mandat quinquennal del Parlament Europeu directament elegit. La legislatura començà el 14 de juliol del 2009 a Estrasburg, després de les eleccions del 2009, i arribà a la seva fi després de les eleccions del 2014.
Alguns dels esdeveniments més destacats de la legislatura foren la crisi del deute sobirà europeu, el rebuig del projecte ACTA per part del Parlament, l'adhesió de Croàcia a la Unió Europea i l'adopció de lleis per posar fi a la pràctica del roaming a Europa.

## Notes

* ↑ Els Tractats de Roma i el Tractat de Maastricht tal com quedaren esmenats pel Tractat de Niça i tots els tractats modificatius anteriors.
* ↑ Els Tractats de Roma i el Tractat de Maastricht tal com quedaren esmenats pel Tractat de reforma institucional de la Unió Europea i tots els tractats modificatius anteriors.

## Referències

* ↑ Acta del Parlament Europeu (Desenvolupament de la Sessió) Arxivat 2015-07-28 a Wayback Machine. al web del Parlament Europeu
* ↑ AFP. «Le Parlement européen rejette le traité anticontrefaçon Acta» (en francès), 04-07-2012.
* ↑ «Una Europa sense fronteres per a trucades de mòbil», 03-04-2014.
# Van de Kul

Van de Kul va ser un grup de rock català que va ser actiu de 1992 a 2004. El van crear el 1992, a La Cellera de Ter, Jordi Planagumà, Guillem Badia, Marcel Badia i Xevi Fàbrega. Ben aviat la banda conegué cert èxit a la zona de Girona i arribaren així a compartir l'escenari de grups catalans més famosos com ara els Sopa de Cabra, Lax'n'Busto o Ja T'ho Diré.
El 1997 van publicar el seu primer disc Travessant espais que va produir Cris Juanico. Arran de l'èxit aconseguit pel disc foren elegits com a grup revelació d'aquell any 1997 pels lectors de la revista Enderrock. El segon disc Una altra història, editat a la primavera del 1999, va significar la confirmació de la formació gironina als Països Catalans. El 2001 s'afegí al grup un guitarrista, Jordi (Beni) Benítez.
Es calcula que el grup va fer més de 350 concerts entre 1992 i 2004.

## Discografia

* Travessant espais (1997)
* Una altra història (1999)
* Sense pressa (2002)

## Referències

* ↑ Pàgina personal sobre Van de Kul
* ↑ «Fitxa del grup a Música Global Discogràfica». Arxivat de l'original el 2012-06-26. [Consulta: 22 juliol 2012].
* ↑ Entrevista a Jordi Planagumà al Diari de Girona, 2 de març del 2012
# Urxa

Urxa és un llargmetratge gallec escrit i dirigit per Carlos Piñeiro i Alfredo García Pinal, i protagonitzat per Luma Gómez en el paper d' Urxa. Es tracta d'una coproducció en què tant l'equip tècnic com l’artístic estan formats majoritàriament per gallecs.

## Descripció

Rodada i estrenada el 1989, es considera juntament amb Sempre Xonxa i Continental una de les primeres pel·lícules de ficció de la història del cinema gallec. La pel·lícula es divideix en tres capítols que narren tres moments de la vida d'una dona (Urxa):
* "O medallón de Urxa"
* "O arcón de Petro Xesto", adaptació del conte de Carlos González Reigosa: "O tesouro de Petro Xesto"
* "O ídolo de Mider", inspirat en el relat de Julio Cortázar: "El ídolo de las cícladas"

## Personatges

* Luma Gómez com Urxa
* Raquel Lagares com Adega
* Alfonso Valenzuela com pare d'Adega
* Lois Lemos com Petro Xesto
* Pancho Martínez com Serafín
* Miguel de Lira com Suso
* Manolo Bouzón com Policarpo
* Laura Ponte
* Vicente Montoto
* María Bouzas
* Blanca Cendán
* Ernesto Chao
* Antonio Lagares
* Manuel Lourenzo
* Fely Manzano

## Notes

* ↑ «Urxa». IMDb.
* ↑ Veinte años de sueños de cine rotos, La voz de Galicia, 2 de desembre de 2009
* ↑ URXA, de Carlos Piñeiro e Alfredo García Pinal, A Cuarta Parede

## Bibliografia

* González, Manuel: "Cronoloxía do cine en Galicia 1970/1990" Arxivat 2013-10-08 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Urxa
* O soportal do audiovisual galego al Consello da Cultura Galega
# Urà

«Urà» té aquests significats:
* Astronomia: planeta del sistema solar. Vegeu Urà (planeta).
* Mitologia grega: déu del cel. Vegeu Urà (mitologia).
# Viatxeslav Kondràtiev

Viatxeslav Leonídovitx Kondràtiev (rus: Вячесла́в Леони́дович Кондра́тьев) (Poltava, 30 d'octubre de 1920 – Moscou, 24 de setembre de 1993) fou un escriptor, poeta, prosista i artista gràfic rus.

## Biografia

Va néixer el 30 d'octubre de 1920 a Poltava, en la família d'un enginyer ferroviari. El 1922, la família es va traslladar a Moscou. Des del primer curs de l'Institut d'Arquitectura de Moscou el 1939, va ser reclutat a l'Exèrcit Roig. Va servir a les tropes ferroviàries de l'Extrem Orient. El desembre de 1941 va ser enviat al front amb la 132a Brigada d'Infanteria. L'abril de 1942 li van concedir la Medalla al Valor. Posteriorment va patir ferides i després de la convalescència va ser traslladat de nou a l'exèrcit ferroviari. No obstant això, va tornar a patir ferides, aquesta vegada encara més greus. Va passar sis mesos a l'hospital en tractament i fou llicenciat per discapacitat. El 1985 se li va atorgar l'Orde de la Guerra Patriòtica de primer grau.
Es va graduar a l'Institut Poligràfic de Moscou el 1958. Durant molt de temps va treballar com a artista gràfic. Escrivia des de principis dels anys cinquanta, però només va publicar quan ja tenia 59 anys. El primer povest - "Saixka", rus: Сашка - es va publicar el febrer de 1979 a la revista Drujba naródov. El 1980, la revista Znàmia va publicar la història "El dia de la victòria a Txernov", rus: День Победы в Чернове, i els povesti "Les carreteres de Borka", rus: Борькины пути-дороги i "Vacances per ferides", rus: Отпуск по ранению.
L'escriptor va viure a Moscou. Va ser membre de la Unió d'Escriptors Soviètics (1980); va ser elegit membre de la junta (1986-1991) i copresident (el 1993); fou membre del PEN Club Internacional de Rússia des del maig de 1993 president de la Casa Rostov.
El 23 de setembre de 1993 es va suïcidar a Moscou i va ser enterrat al cementiri de Kúntsevo de la ciutat.
La pel·lícula de 2019 1942: La gran ofensiva està basada en una obra seva.

## Referències

* ↑ «Кондратьев Вячеслав Леонидович 1920г.р.» (en rus). Pódvig naroda, 13-03-2012. Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 23 novembre 2020].
* ↑ «Память народа :: Документ о награде :: Кондратьев Вячеслав Леонидович, Орден Отечественной войны I степени» (en rus). pamyat-naroda.ru. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ (rus)Вячеслав Леонидович Кондратьев // Журнальный зал.
* ↑ (alemany) Wolfgang Kasack. Lexikon der russischen Literatur ab 1917. ISBN 5-8334-0019-8.
* 1 2 (rus) Вячеслав Леонидович Кондратьев (1920—1993) // Библиография // Тверская земля в годы Великой Отечественной войны.
* ↑ «1942: La gran ofensiva». Filmin.cat. [Consulta: 5 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Poemes de Viatxeslav Kondràtiev
# Viatxeslav Tsvetàiev

Viatxeslav Dmítrievitx Tsvetàiev (Maloarkhangelsk, óblast d'Oriol, 17 de gener de 1893 - 11 d'agost de 1950, Moscou) va ser un comandant militar soviètic, amb rang de coronel general, durant la Gran Guerra Patriòtica. Va ser nomenat Heroi de la Unió Soviètica el 1945

## Biografia

Viatxeslav Dmítrievitx Tsvetaiev va néixer en una família de ferroviaris. S'allistà a l'Exèrcit Imperial Rus el 1914, participant en la Primera Guerra Mundial. Arriba a comandar una companyia, amb rang de Porutxic de batalló. Després de la Revolució d'Octubre de 1917 s'uní a l'Exèrcit Roig, on arribaria a comandar una divisió durant la Guerra Civil Russa.
Després de la guerra, va ser nomenat comandant de divisió d'infanteria. Va combatre la revolta Basmatxi, a l'Àsia central. El 1922 va graduar-se dels cursos superiors per a personal d'alt comandament a l'Acadèmia Militar Frunze. Des de 1931 exerciria de professor a l'Acadèmia Frunze; i el 5 de desembre de 1935 va ser promogut a Comandant de Divisió.
Al febrer de 1937 va ser nomenat comandant de la 57a Divisió d'Infanteria; i el 5 de juliol de 1938, enmig de la Gran Purga, és arrestat sota sospites d'activitats d'espionatge. Va declarar-se no culpable dels càrrecs i, finalment, el 9 de setembre de 1939 va ser posat en llibertat.
Des de setembre de 1939 és Professor Titular i, des de gener de 1941, Cap de Departament a l'Acadèmia Militar Frunze.
Durant la Gran Guerra Pàtria, entre 1941 i 1942 va ser comandant de les forces del Setè Exèrcit, sots-comandant del Quart Exèrcit i comandant del Desè Exèrcit de Reserva. El 1943 va ingressar al PCUS. Entre desembre de 1942 i maig de 1944 comandà el 5è Exèrcit de Xoc, participant en l'alliberament de Stalingrad formant part del Front del Sud-oest. Després participaria en l'ofensiva de Rostov, al Donbàs i en l'Operació estratègica ofensiva d'Iasi-Kishinev. Entre maig i setembre de 1944 és nomenat Vice-comandant del 1r Front de Belarús, i al setembre comanda breument el Sisè Exèrcit, passant a comandar el mateix setembre i fins al final de la guerra el 33è Exèrcit.
Les tropes sota el seu comandament van participar en les batalles de Rostov, Melitopol, Nikopol, Krivoi, Berezgovat-Snigirevskoj, Odessa, Vístula-Oder i Berlín.
El 6 d'abril de 1945, el coronel general Viatxeslav Dmítrievitx Tsvetaiev va ser nomenat pel Presidium del Soviet Suprem Heroi de la Unió Soviètica per l'hàbil direcció de les tropes durant l'ofensiva del Vístula-Oder.
Després de la guerra, el general Tsvetaiev va ser nomenat comandant del Grup de Forces del Sud i, des de gener de 1948, va exercir de comandant de l'Acadèmia Militar Frunze.
Viatxeslav Dmítrievitx Tsvetaiev va morir el 1950 i fou enterrat al cementeri Novodevitxi de Moscou.
# Onofre de Rocabertí

Onofre de Rocabertí (mort el gener de 1483) fou un noble català, baró de Verges. Era fill de Martí Joan de Rocabertí i Beatriu de Cruïlles. El 1465 a la mort del seu pare en el Setge de la Bisbal, la branca vescomtal dels Rocabertí van intentar de nou recuperar la baronia de Verges, com ja ho havien intentat amb el seu pare. Amb tot, Onofre va comptar amb l'ajuda dels Rocabertí de Cabrenys i va poder mantenir la baronia sota la protecció de Bernat Hug de Rocabertí.
Onofre de Rocabertí va participar en les campanyes del Rosselló, un cop acabada la Guerra Civil Catalana i un cop es va acabar segurament es va traslladar a Montsó on fou procurador de Bernat Hug a finals de la dècada de 1470 fins a la seva mort. Durant aquest temps va haver de fer front a diversos actes de pillatge a la seva baronia, amb unes partides que es refugiaven al castell d'Albons.
Va ser cridat per jurar el nou rei Ferran el Catòlic a Barcelona el 1479 i va participar en les corts que van tenir lloc un any després.
Se sap que va morir el gener de 1473 segurament a Montsó, on tenia la seva residència.

## Núpcies i descendència

Es va casar amb Constança d'Hoz i va tenir una única filla, Joana, que era molt petita quan va morir.
# O Milladoiro

O Milladoiro és un municipi espanyol situat a la parròquia de Viduido, al municipi d'Ames, a la província de La Corunya, Galícia. Actualment té 13.352 habitants.

## Ubicació

És el nucli més important del municipi d'Ames, alberga la meitat dels seus habitants i es troba a només tres quilòmetres del centre de Santiago de Compostel·la. Limita amb els pobles d'A Grela, Coira i Bentín. Limita també amb el municipi de Teo a la part baixa de l'avinguda Rosalía de Castro.

## Nom del lloc

Hi ha diverses teories sobre el nom de la ciutat. El relat més habitual és que el nom recorda que va ser l'última població abans d'arribar a Santiago pel camí de Santiago portuguès. Era el lloc on els pelegrins s'humiliaven, s'agenollaven, veient per primera vegada la catedral, s'humiliava. I també va ser un lloc emblemàtic.
Una altra teoria adverteix sobre la possibilitat que o milladoiro sigui una deformació d'o miradoiro, que en la llengua local, el gallec, es tradueix com «el mirador». Per la seva orografia, O Milladoiro té un turó des del qual es pot contemplar la catedral de Santiago de Compostel·la i bona part de la ciutat. D'aquí la possible designació de punt de vista.
A més, a Galícia un túmul format per petites pedres amuntegades al llarg del temps per pelegrins i pelegrins que es dirigeixen a un santuari religiós rep el nom de «milladoiro».

## Referències

* ↑ «Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de enero» (en castellà). Instituto Nacional de Estadística de España (INE).
# Oller

«Oller» té aquests significats:
* Biografies:
** Narcís Oller i Moragas (1846-1930), escriptor.
* Tecnologia: Oller (motor rotatiu).
# Valaliky

Valaliky és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1961.
# Varactor

Un varactor, díode varicap, VVC (de l'anglès Voltage-Variable Capacitance, capacitància variable amb el voltatge) o de sintonia, és un tipus de díode usat en alguns circuits electrònics. Normalment s'usa com a condensador controlat per voltatge i la seua funció de díode és secundària. Es polaritza en inversa perquè no passi corrent per ell, però donat que l'ample de la regió de deflexió varia amb el voltatge aplicat, la capacitat del díode pot variar. Generalment, l'ample de la regió de deflexió és proporcional a l'arrel quadrada del voltatge i la capacitat inversament proporcional a l'ample de la regió de deflexió. Per això podem dir que la capacitància és inversament proporcional a l'arrel quadrada del voltatge aplicat.
Tots els díodes exhibeixen este fenomen en cert grau, però els díodes varicaps estan especialment dissenyats per a aprofitar l'efecte i elevar la capacitància i el rang de variabilitat (en la majoria dels díodes s'intenta precisament el contrari).

## Vegeu també

* Díode
* Junció PN

## Enllaços externs

* (anglès) Explicació interactiva del díode semiconductor, Universitat de Cambridge
* (anglès) Animació flash que mostra el funcionament del díode Schottky Arxivat 2009-04-29 a Wayback Machine.
# Vicenç Comas (organista)

Vicenç Comas (València, 20 d'abril de 1811 - Jerusalem, 10 de novembre de 1884) nom abreujat de Vicente Comas Casasayas va ser un organista d'origen valencià i pares catalans.
El maig del 1829 es va postular a una plaça d'organista a la catedral de Girona on va aconseguir el segon lloc, posteriorment el 1831 guanya la plaça d'organista a Morella i el 1852 es trasllada a Terol per fer-se càrrec de l'orgue de la catedral. El 1858 prengué l'hàbit franciscà. Fou el primer professor del tenor Andrés Marín. El 1859 es traslladà a Terra Santa on fou orangista del Convent de Jerusalem o Convent del Sant Sepulcre i posterior-ment del de Sant Salvador fins a la seua mort.
Les seves composicions foren exclusivament religioses, i destaquen Trisagi (1834), Missa en re major (1846), Missa en si bemoll (1856), l'himne Deum nostrum (1882), salms i un magníficat.
Un organista homònim va ser a Banyoles.

## Referències

* ↑ Aguilar Gasulla, Elena. «[https://dialnet.unirioja.es/descarga/articulo/6836536.pdf El músico valenciano Vicente Comas Casasayas (*1811; †1884). Revisión y ampliación de su biografia y obra”.]» (en castellà). Quadrívium,-Revista Digital de Musicologia 9. 'Associació Valenciana de Musicologia, 2018. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ «Vicenç Comas (organista)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. Inventaris dels fons musicals de Catalunya Volum 10: Fons de la catedral de Girona. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona – Institut d'Estudis Catalans, 2019.
# Vicenç Carulla i Riera

Vicenç Carulla i Riera (Barcelona, 12 de novembre de 1895 - 5 de novembre de 1971) fou un metge i polític català.

## Biografia

Era nebot de Valentí Carulla i Margenat, marquès de Carulla, metge, rector de la Universitat de Barcelona i administrador de l'Hospital Clínic de Barcelona. Es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona en 1912, on milità en les joventuts mauristes del Partit Conservador
El 1919 marxà a Polònia amb la missió internacional de la Creu Roja. Després va ampliar estudis en terapèutica física a lInstitut Curie de París, a Berlín, Zuric i Nova York. Després tornà a Barcelona, on el 1924 es doctorà alhora que exercia com a regidor de l'ajuntament de Barcelona. El 1933 fou professor agregat de Terapèutica Física en la Universitat Autònoma de Barcelona i col·laborà als Congressos de Metges de Llengua Catalana. El 1931 va ingressar a l'Instituto Médico Farmacéutico i fundà les revistes especialitzades Ars Medica, Radiología i Boletín del Cáncer, arribant a ser president de l'Associació de Lluita contra el Càncer a Barcelona.
Després del cop d'estat del 18 de juliol de 1936 va marxar cap a Itàlia, on va organitzar l'adquisició d'ambulàncies per al bàndol nacional. Durant la guerra civil espanyola es va unir als revoltats i fou tinent mèdic al front del Nord, on va organitzar un hospital a Sant Sebastià (anomenat Hospital Mola, en honor del general rebel).
En acabar la guerra tornà a Barcelona on fou president del Col·legi de Metges de Barcelona de 1939 a 1941, on va adoptar una actitud conciliadora. El 1948 fou nomenat catedràtic de terapèutica física de la Universitat de Barcelona i també fou director d'aquest departament a l'Hospital Clínic de Barcelona. El 1951 va ingressar a la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya i de 1957 a 1964 fou president del consell d'administració de l'Igualatorio Colegial.

## Referències

* 1 2 Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.136. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Biografia Arxivat 2015-02-07 a Wayback Machine. al web de la RAMC

## Enllaços externs

* Publicacions de Vicenç Carulla al web de l'IEC.
* Vicenç Carulla i Riera - Galeria de Metges Catalans
# Valdefresno

Valdefresno és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1558 | 1608 | 1854 | 1893 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Vilamajor

«Vilamajor» té aquests significats:
* Vilamajor (Àger), poble del municipi d'Àger (la Noguera)
* Vilamajor (Cabanabona), poble del municipi de Cabanabona (la Noguera)
* Vilamajor (Pujalt), poble del municipi de Pujalt (l'Anoia)
* Vilamajor (universitat), antiga batllia del Vallès que comprenia Sant Pere de Vilamajor, Santa Susanna de Vilamajor, Sant Julià d'Alfou, Sant Antoni de Vilamajor i Cardedeu
* El Pla de Vilamajor, veïnat del municipi de Sant Pere de Vilamajor
* Castell de Vilamajor, castell comtal a Sant Pere de Vilamajor
* Riera de Vilamajor, riera afluent del riu Mogent
* Sant Antoni de Vilamajor, municipi de la comarca del Vallès Oriental
* Sant Pere de Vilamajor, municipi de la comarca del Vallès Oriental
* Sant Joan de Vilamajor, diversos indrets
* Santa Susanna de Vilamajor, església del municipi de Sant Pere de Vilamajor
* Sant Elies de Vilamajor, ermita del municipi de Sant Pere de Vilamajor
# Opal (cràter)

Opal és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques 1.1 ° de latitud nord i 337.8 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.4 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a l'òpal, mineral amorf que presenta de diversos colors.

## Referències

* ↑ "Opal (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# Opal Butterfly

Opal Butterfly va ser una banda de música anglesa de Londres. La banda estava formada per Simon King (bateria) (nascut en 1950, en Oxford, Oxfordshire, Anglaterra) i, per curt temps, Lemmy, qui es trobaria de nou a Hawkwind. Altres membres foren Robert C. "Robbie" Milne (guitarra principal) (nascut en 1947), Allan Love (veu principal) (nascut en 1947), Richard Bardey (baixista) (nascut en 1947) i Tommy Doherty (guitarra rítmica) (nascut en 1947).
Apareixen en la pel·lícula "Groupie Girl" (1970) de Derek Ford com "Sweaty Betty".
Lemmy no va contribuir en cap enregistrament de la.

## Discografia

* ???? - "I Had Too Much to Dream (Last Night)" (Mantz, Tucker) / "Wind up Toys" (demostració)
* 1968 - Beautiful Beige/Speak Up (senzill CBS)
* 1968 - Mary Anne with the Shaky Hand (Townshend)/My Gration Or? (senzill)
* 1969 - Groupie Girl/The Gigging Song (senzill Polydor)
* ???? - Groupie Girl (disc de banda sonora, inclou dues pistes senzills) Polydor 2383 031

## Referències

* ↑ http://ftvdb.bfi.org.uk/sift/title/35415 Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine. BFI: "Groupie Girl" per Derek Ford
* ↑ «["http://3lib.ukonline.co.uk/hawkwind/obhistory.html" "Lemmy has estat expulsat de la banda abans del senzill i la pel·lícula]»."

## Enllaços externs

* Text Arxivat 2010-08-24 a Wayback Machine. (anglès)
* [ http://www.marmalade-skies.co.uk/opalbutterfly.htm Biografia] (anglès)
# Kalistroncita

La kalistroncita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la palmierita. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició, contenint potassi (en llatí, kalium) i estronci.

## Característiques

La kalistroncita és un sulfat de fórmula química K₂Sr(SO₄)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. Els cristalls són en forma de plaques, mostrant (1010} i {0001}, de fins a 2,2 centímetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2. És l'anàleg amb estronci de la palmierita, de la qual és una espècie isostructural.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kalistroncita pertany a «07.AD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: arcanita, mascagnita, mercal·lita, misenita, letovicita, glauberita, anhidrita, anglesita, barita, celestina, olsacherita i palmierita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1962 a Alshtan, al districte de Sterlitamak, a Baixkíria (Districte Federal dels Urals, Rússia). Sol trobar-se associada a altres minerals com: halita, anhidrita, dolomita, silvita o guix.

## Referències

* ↑ «Kalistrontite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 «Kalistrontite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 juliol 2016].
# Ciutadella de La Ferrière

La Ciutadella de La Ferrière, també coneguda com La Citadelle, és una gran fortalesa localitzada al nord d'Haití, aproximadament 17 milles al sud de la ciutat de Cap Haitien. És la fortalesa més gran de l'hemisferi occidental, la més gran de tota Amèrica i està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de l'any 1982.
Actualment és una de les destinacions més populars per als turistes que visiten l'illa.

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/180
# Alticola argentatus

Alticola argentatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Afganistan, la Xina, l'Índia, el Kazakhstan, el Kirguizstan, el Pakistan, el Tadjikistan i l'Uzbekistan. Es tracta d'un animal diürn que habita els afloraments rocosos dels herbassars i matollars alpins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, argentatus, significa ‘argentat’ en llatí.

## Referències

* ↑ Molur, S. Alticola argentatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 maig 2016.
* ↑ Entrada «Alticola» d'Animalia (en anglès).
# Chachapoyas

«Chachapoyas» té aquests significats:
* Cultura chachapoyas, poble al nord del Perú
* Chachapoyas (ciutat), capital de la Província de Chacahpoyas
* Província de Chachapoyas, divisió administrativa de la regió amazònica del Perú