OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dit de ressort

El dit de ressort o dit en molla, és un trastorn comú de l'edat adulta que es caracteritza per la percepció d'un moviment de ressort o de molla en efectuar la flexió del dit afectat, associada amb la disfunció i dolor. És degut a una afectació dels tendons flexors dels dits, concretament a una diferència de mida entre el tendó flexor i el sistema de politges del retinacle que l'envolta, amb més freqüència a nivell de la primera politja anul·lar, això comporta la dificultat per flexionar o estendre el dit en un punt on queda travat el moviment, precisant llavors un esforç suplementari (o una ajuda amb els dits de la mà sana) per sobrepassar aquest punt, i en sobrepassar-lo (sobretot en l'extensió activa) el dit fa un moviment brusc (per això els anglosaxons -afeccionats a les armes- l'anomenen dit en gallet).

## Diagnòstic

El diagnòstic es realitza gairebé exclusivament per la història i l'examen físic. Es pot afectar més d'un dit a la vegada. Generalment s'afecten els dits polze, mitjà, o l'anul·lar. Es manifesta més pronunciat al matí, o quan s'agafa un objecte amb fermesa.

## Tractament

La injecció en la beina del tendó de glucocorticoides és eficaç durant setmanes o mesos en més de la meitat dels pacients.
Quan la injecció de glucocorticoides no funciona, és d'esperar que es resolgui mitjançant un procediment quirúrgic relativament senzill (generalment ambulatori, amb anestèsia local). El cirurgià talla la beina que està comprimint el tendó. Un règim de fisioteràpia es prescriu generalment després del procediment, que pot durar de dos a sis mesos. Com a anècdota, els pacients que responen almenys transitòriament a la injecció de glucocorticoides són més propensos a respondre al tractament quirúrgic.

## Pronòstic

La història natural del dit en el gallet roman incerta.
Hi ha alguna evidència que el dit de ressort idiopàtic es comporta de manera diferent en les persones amb diabetis mellitus

## Referències

* 1 2 Makkouk et al. «Trigger finger: etiology, evaluation, and treatment». Curr Rev Musculoskelet Med, 1, 2, 2008, pàg. 92–6.
* 1 2 Baumgarten KM, Gerlach D, Boyer MI «Corticosteroid injection in diabetic patients with trigger finger. A prospective, randomized, controlled double-blinded study». Journal of Bone and Joint Surgery (American), 89, 12, 2007 Dec, pàg. 2604–2611. PMID: 18056491.
# Dit de zinc

Les proteïnes dits de zinc es troben dins del grup de les anomenades metal·loproteïnes, degut a la necessitat d'unir un o més ions metàl·lics, en aquest cas el zinc, per a dur a terme les seves funcions biològiques, regular les seves activitats o estabilitzar les seves estructures terciàries o quaternàries. Els dominis dits de zinc formen estructures úniques molt sòlides, sostingudes en la majoria dels casos per residus aminoacídics de cisteïnes (C) i histidines (H). Estudis experimentals mostren que quan el zinc és mogut del nucli de les estructures, els residus aminoacídics interaccionen entre si formant grans complexos de proteïnes que perden la seva funcionalitat, pel que l'acció coordinada entre la unió del zinc i el correcte plegament de la proteïna té moltes conseqüències tant químiques com biològiques.

## Relació amb l'ADN

En un primer moment, els dominis dits de zinc van ser observats com a possibles factors de transcripció, ja que són capaços d'interaccionar de forma específica amb l'ADN, per la qual cosa també se'n diuen "proteïnes que uneixen ADN".
Ja de bon principi va ser possible evidenciar com certes estructures cristal·logràfiques de proteïnes regulatòries s'unien a les seves seqüències de l'ADN diana; això no obstant, ja fa uns anys que se sap que els dominis dits de zinc porten a terme diverses funcions en els diferents processos cel·lulars, com ara la traducció, metabolisme, senyalització, unint-se també a l'ARN o altres proteïnes que presenten aquest domini.

## Funcions dels dits de zinc

Hi ha com a mínim quinze classes de dits de zinc diferenciant-se entre si per la seva natura i per l'estructura dels residus que s'enganxen al Zinc. Aquests dominis poden fer diferents funcions tant a l'ADN com a l'ARN.
Les C4 (llaç o cinta) normalment es troben en enzims involucrats en la transcripció i la replicació de l'ADN. Les C4 de la família GATA inclou factors de transcripció que regulen l'expressió de gens en diversos teixits durant el desenvolupament cel·lular. El dit de zinc de l'extrem C terminal reconeix i s'uneix a la seqüència (A/T)GATA(A/G) de l'ADN, mentre que el dit de zinc que es troba en el N terminal no s'uneix a l'ADN, encara que sembla modular la unió del C terminal mitjançant la intersecció amb altres factors transcripcionals.
La GAL4 dels llevats és la proteïna més estudiada de la classe C6. Aquesta proteïna activa la transcripció de gens involucrats en la utilització de la galactosa i la melibiosa, i és un monomer en absència de l'ADN, no obstant s'uneix a una seqüència de 17 parells de bases de l'ADN en forma de dímer.
Una altra classe són les C8, aquest domini es troba present en alguns receptors intracel·lulars proteics com l'estrogen, glucocorticoides, i receptors retinoics. Els residus que conformen el domini s'uneixen a dues seqüències de l'ADN de 6 parells de bases que constitueixen l'element de resposta hormonal. La unió a l'ADN requereix la dimerització del domini.
Finalment, cal mencionar la classe RING fingers (C3HC4 - C3H2C3). En aquest grup trobem proteïnes com la Rad5, involucrades en la reparació de l'ADN.
# Llibre major

El llibre major o llibre mestre recull els moviments que ha sofert especialment cada compte de forma ordenada. El llibre major en estar format per tots els comptes de la comptabilitat de l'empresa, proporciona informació sobre les variacions dels elements i sobre el seu valor.

## Tipus

El llibre major pot presentar dos formats:
Els comptes representats en format de T, d'una banda les anotacions en el deure i en l'altre l'haver, aquest format és molt visual, però molt poc pràctic, ja que les anotacions poden confondre's amb facilitat.
El sistema de rajat, molt usual en els programes informàtics, i que presenta un estil de llistat de les anotacions que es produeixen en el compte.
El saldo d'un compte és:
Saldo = Total del deure – Total de l'haver
En l'inici de l'exercici comptable s'obre un compte, i al final es tanca per a elaborar el Balanç de Situació i el Compte de Pèrdues i Guanys.

## Referències

* ↑ Definició de llibre al DIEC2
# Doraemon: El nou dinosaure d'en Nobita

Doraemon: El nou dinosaure d'en Nobita (映画ドラえもん のび太の新恐竜, Eiga Doraemon: Nobita no Shin Kyōryū) és una pel·lícula d'aventures de ciència-ficció animada japonesa i la primera pel·lícula de Doraemon que es va estrenar durant l'era Reiwa. Celebra els 50 anys de la franquícia Doraemon, juntament amb Stand by Me Doraemon 2. El guió d'El nou dinosaure d'en Nobita està escrit per Genki Kawamura, que va produir Your Name, El nen i la bèstia i El temps amb tu.
La pel·lícula estava programada originalment per estrenar-se al Japó el 6 de març de 2020. Tanmateix, a causa de la pandèmia de la COVID-19 al Japó, es va ajornar al 7 d'agost de 2020. Es va estrenar en català als cinemes el 10 de novembre de 2023.

## Argument

En Nobita visita una exposició de dinosaures amb l'escola i troba una roca que sembla un fòssil d'un ou de dinosaure. Amb el mocador del temps d'en Doraemon, torna el fòssil al seu estat original i de l'ou en surten dos dinosaures bessons que en Nobita bateja com a Kyu i Myu. En Nobita els cria en secret, però quan es fan més grans i ja no els pot tenir a la seva habitació, en Doraemon li aconsella que els tornin a la seva era. Acompanyats dels seus amics, en Doraemon i en Nobita emprenen un viatge al Cretàcic on viuran una gran aventura en una misteriosa illa de dinosaures.

## Taquilla

Es va estrenar a 377 cinemes amb limitacions en la capacitat dels seients a causa de la pandèmia. El nou dinosaure d'en Nobita va guanyar 3,9 milions de dòlars amb 334.000 espectadors en el seu primer cap de setmana i va ocupar el primer lloc a la taquilla japonesa. Va acabar recaptant 33.942.341 dòlars a taquilla.

## Referències

* ↑ «『映画ドラえもん のび太の新恐竜』公式サイト» (en japonès). [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «『映画ドラえもん のび太の新恐竜』【公開延期のお知らせ】». [Consulta: 8 març 2020].
* ↑ «Doraemon 40 rescheduled to 7 August 2020». [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Doraemon Nobita's New Dinosaur: 5 Things You Should Know About This Movie» (en anglès), 10-06-2020. Arxivat de l'original el 24 juny 2020. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «'Detectiu Conan: Black Iron Submarine' s'estrena aquest divendres en català». Generalitat de Catalunya, 26-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023]. «‘Doraemon Movie. El nou dinosaure d’en Nobita’, de LUK Internacional i Alfa Pictures, arribarà als cinemes el 10 de novembre.»
* ↑ «DORAEMON MOVIE. EL NUEVO DINOSAURIO DE NOBITA – Estreno 10 de noviembre en cines» (en castellà). MadAvenue. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Guia de Cinema - Doraemon: El nou dinosaure d'en Nobita». Alfa Pictures. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «2020 Doraemon Anime Film Opens at #1» (en anglès americà). Anime News Network, 12-08-2020 [Consulta: 12 agost 2020].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Dragoje Leković

Dragoje Lekovic (Sivac, 21 d'octubre de 1967) és un exfutbolista serbi, que jugava com a porter.
Després de militar en diversos equips del seu país, com l'Estrella Roja o el Budocnost, el 1994 recala al Kilmarnock FC escocès, on va ser el porter titular durant tres anys i on va guanyar la Copa de 1997. Va passar per la lliga espanyola sense massa fortuna abans de retornar a Escòcia. Posteriorment, va militar a les competicions xipriota i australiana.
Va ser internacional amb la selecció de Iugoslàvia, tant amb l'antiga com amb la nova Federació Iugoslava de Sèrbia i Montenegro. Va acudir als Mundials de 1990 i 1998, tot i que no va disputar-hi cap minut.

## Referències

* ↑ «Dragoje Lekovic - Perfil del jugador» (en castellà). [Consulta: 23 maig 2024].
# Dolná Poruba

Dolná Poruba és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1355.
# Ross (Ohio)

Ross és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.971 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ross tenia 1.971 habitants, 725 habitatges, i 551 famílies. La densitat de població era de 447,7 habitants/km².
Dels 725 habitatges en un 37,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 20,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.429 $ i la renda mediana per família de 46.354 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.463 $ mentre que les dones 26.167 $. La renda per capita de la població era de 18.701 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ross». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ross». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Habitatges d'una colònia agrària

Els Habitatges d'una colònia agrària és una obra de Gimenells i el Pla de la Font (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de sis habitatges situats en terrenys agrícoles, ja que estaven destinats a treballadors del camp. Partint d'aquesta base, el projecte parteix de les formes d'agrupació de les construccions rurals de manera que s'agrupen volums de petites dimensions.
L'esquema principal és en forma de T, deixant un espai semitancat al centre que comunica els habitatges entre sí i serveix de punt d'accés. Les construccions tenen una coberta en bisell per a reduir l'impacte volumètric dels cossos construïts i els grans plans de paret. La planta primera es dedica als dormitoris, mentre que la planta baixa es divideix en dos espais permetent l'accés al jardí de cada habitatge.
El més interessant a destacar és la manera en què el conjunt s'integra en el paisatge i està en consonància amb les tasques agrícoles a les quals serveix.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatges d'una colònia agrària». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Habitatges de Francesc Ruhí a la Via Massagué, 44 (Sabadell)

Els Habitatges de Francesc Ruhí a la via de Massagué, 44 és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges, entre mitgeres, format per planta baixa i dos pisos. Als baixos hi ha centrat la porta d'accés als pisos i a cada banda una botiga. Al primer pis hi ha un habitatge i dos al segon. Presenta la façana arrebossada i ornamentada amb elements de pedra. Té una tribuna lateral a l'altura del primer pis. Cal destacar les baranes de les balconades i la balustrada de pedra que corona tot l'edifici.

## Història

Els plànols del projecte, que es conserven a l'Arxiu Històric de Sabadell, mostren un edifici igual que el construït, però amb una planta més d'alçada. Es desconeix el motiu de la diferència entre el que es va construir i el que es va projectar.

## Referències

* 1 2 «Habitatges de Francesc Ruhí a la Via Massagué, 44». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Habitatges de Francesc Ruhí a la Via Massagué, 44 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Urbàlia Rurana

Urbàlia Rurana és un grup de música popular valenciana i mediterrània fundat en 1989 per membres del desaparegut grup Cànem (Cave canem, 1987).
La seua música s'ha caracteritzat per la reelaboració de cants i danses tradicionals per al seu repertori de concert i la recuperació del ball folk en les seues actuacions festives. Des dels seus inicis ha estat vinculat al festival Tradicionàrius, que ha servit de plataforma promocional dels grups de música folk del País Valencià, Catalunya i Balears. Més enllà d'aquests territoris, Urbàlia Rurana ha tingut repercussió en la resta d'Espanya i a l'exterior, especialment al nord d'Itàlia, on tenen editat un treball discogràfic en companyia del músic piemontés Maurizio Martinotti (La Ciapa Rusa, Tendachënt).
Els seus membres han destacat com a impulsors de trobades de música tradicional com Música al Castell de Dénia, Cant al Ras (Massalfassar) o Xàbia Folk, i com a col·laboradors de la revista Caramella, dedicada a la cultura musical popular.

## Discografia

* A la banda de migjorn (1992)
* Rom i café (1994)
* Folk nou (1997)
* Sarau mediterrani (1999)
* Territoris amables (2002)
* De tornada a les ribes (2017)
* Pastorets i pastoretes (2019)

## Components

El grup està integrat en l'actualitat per Jaume Gosàlbez (dolçaina, saxo soprano, flauta, tarota i veu), Bernat Pellisser (percussió), Carles Gil (mandolina, acordió i veu), Toni Torregrossa (veu, guitarra i guitarró) i Joan Buigues (tuba).

## Referències

* ↑ «Músiques d'arrel». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Urbàlia Rurana i Maurizio Martinotti presenten avui a València un nou CD». Barcelona: Vilaweb.cat, 06-06-2002. [Consulta: 20 octubre 2012].
* 1 2 3 Gámez, Carles «Urbàlia Rurana publica el álbum ‘De tornada a les ribes' despues de un largo silencio discográfico» (en castellà). El País [Madrid], 26-05-2017. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 3 valor, www.valua.es - Website con. «Urbàlia Rurana arriben al cor de Vinaròs amb la seua música d'arrel». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «A la banda de migjorn». [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Rom i cafè». [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Sarau mediterrani». [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Urbàlia Rurana explora la Mediterrània amb 'De tornada a les ribes'». Diari la Veu.
* ↑ «URBÀLIA RURANA». [Consulta: 28 març 2018].
# Urceola

Urceola és un gènere amb 15 espècies de parres perennes que pertanyen a la família de les Apocynaceae. Natiu del sud i est d'Àsia, (8 espècies) a la Xina.

## Descripció

Són lianes amb làtex blanc amb les inflorescències en cimes paniculats, terminals o axil·lars. Les flors són petites. El calze (botànica) està profundament dividit.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per William Roxburgh i publicat a Asiatic Researches 5: 169. 1799.

## Espècies seleccionades

* Urceola elastica
* Urceola lucida
* Urceola micrantha

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ «Urceola». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ «Urceola». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].

## Bibliografia

* Flora of China Editorial Committee. 1995. Flora of China (Gentianaceae through Boraginaceae). 16: 1-479. In C. Y. Wu, P. H. Raven & D. Y. Hong (editors) Fl. China. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.

## Enllaços externs

* http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=134192
# Villalonga

* No s'ha de confondre amb Vilallonga.
«Villalonga» té aquests significats:
* Villalonga (castellà) o Vilallonga (català)
* Aina Villalonga Zaydin (Palma, 1883 - 1961), autora teatral mallorquina
* Antoni Villalonga, diversos personatges
* Antoni Villalonga Pérez (Palma, 1821-1910), polític mallorquí, dirigent del republicanisme i batle de Palma fill de Francesc Villalonga Escalada
* Antoni Villalonga Riudavets (Es Mercadal, Menorca, 1950), polític socialista menorquí
* Fernando Villalonga Campos (València, 1960), polític valencià, descendent d'Ignasi Villalonga
* Francesc Villalonga Fàbregues
* Ignasi Villalonga i Villalba (València, 1895 - Benicàssim, 1973), polític i financer valencià
* José Villalonga Llorente Pepe Villalonga o José Villalonga (Còrdova, 1919 - Madrid, 1973)
* Juan Villalonga Navarro (Madrid, 1953), empresari espanyol
* Llorenç Villalonga i Pons (Palma, 1897 - 1980), escriptor i psiquiatre mallorquí
* Pau Villalonga (? - Palma, 1609), mestre de capella de Santa Maria del Mar de Barcelona i la catedral de Palma
* Príam Villalonga Cerdà (Palma, 1946), polític mallorquí del Partit Socialista de les Illes Balears
# Villalube

Villalube és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Gallegos del Pan, Matilla la Seca, Fuentesecas i Malva.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 386 | 349 | 289 | 260 |
# Villaluenga de la Vega

Villaluenga de la Vega és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Comprèn les pedanies de Barrios de la Vega, Quintanadíez de la Vega i Santa Olaja de la Vega.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 762 | 686 | 676 | 667 |
# Hanamichi

El hanamichi (花道) és una secció addicional de l'escenari que es fa servir en el teatre kabuki japonès. És una plataforma llarga i elevada que va des de la part posterior del teatre fins a l'escenari principal a través del públic, ja sigui per la seva esquerra o pel mig. Normalment es fa servir per a les entrades i sortides dels personatges, tot i que també es pot fer servir per als aparts o escenes que tenen lloc a part de l'acció principal. En aquest ús, es pot veure com un teatre carreró connectat amb un escenari més gran.

## Història

El hanamichi es va fer servir per primera vegada el 1668 en el Kawarazaki-za, amb forma d'un simple tauló de fusta que anava del centre de l'escenari al mig del teatre. No es feia servir a les funcions, però permetia que els actors poguessin acostar-se al públic després d'una actuació per rebre flors. La paraule hanamichi literalment vol dir "camí de les flors".
L'estil modern de hanamichi, de vegades anomenat honhanamichi (本花道, "camí de les flors principal"), es va concebre i estandarditzar per primer cop el 1740. La mida estàndard varia entre els 16,38 m i els 28,20 m de llarg, i els 150–180 cm d'ample. Des de llavors alguns teatres han començat a fer ús d'un hanamichi secundari al costat dret del públic, conegut com a karihanamichi (仮花道, "camí de les flors copiat") que és entre un terç i la meitat d'ample que el honhanamichi de l'esquerra.

## Usos

Tot i que rares vegades es fa servir per a l'acció principal d'una obra, molts dels moments més espectaculars o famosos dels personatges es donen en les seves entrades i sortides pel hanamichi. Molts moments particularment dramàtics tenen lloc a set desens del recorregut del hanamichi (a set desens de l'escenari), un lloc conegut en japonès com el shichisan (七三, set-tres). És aquí que els personatges que estan sortint poden dir les seves últimes paraules, i que els personatges que estan entrant es poden adreçar al públic o als personatges que hi ha a l'escenari. Com que el hanamichi atravessa el públic, permet que l'espectador tingui una experiència més propera que la que normalment li permetrien altres formes de teatre tradicional.

## Referències

* Hanamichi (2001). Japanese Architecture and Art Net Users System (JAANUS). Accedit el 30 de juliol del 2005.

## Vegeu també

* Kabuki
# Hanai

Hanai és el terme emprat a la cultura Hawaiana que fa referència a l'adopció informal d'una persona per una altra, independentment de la seva edat. Es pot emprar com a adjectiu, com "nen Hanai" o com un verb "Hanai" a algú de la família.
A la cultura hawaiana, el Hanai ha estat històricament una pràctica que empraven totes les famílies, donant en Hanai als seus fills a altres famílies hawaianes. Això fa que el seguiment de les arrels genealògiques sigui una mica més complicat.
Quan Winona Beamer va parlar sobre el tema del Hanai i la seva rellevància per a l'admissió a les Escoles Kamehameha, tenia coneixement de primera mà de la pràctica en la seva família immediata. Kaliko Beamer-Trapp va néixer a Anglaterra, però va emigrar als Estats Units amb la seva mare biològica. Quan Beamer va decidir adoptar en Hanai a Kaliko, la seva família va celebrar una cerimònia especial de Hanai.
Altres cultures de la Polinèsia, com ara els tahitians i els maoris, tenen pràctiques d'adopció semblants.

## Referències

* ↑ Staton, R «Native blood and custom clash». Star Bulletin, 2003.
* ↑ «Hanai and Adoptions» (en anglès). Adoption Records.
# Vinci (construcció)

Vinci (Euronext DG), anteriorment Société Générale d'Entreprises (SGE), és la segona empresa mundial en el sector de les concessions i la construcció, que dona feina a 222.397 persones a tot el món. L’activitat de Vinci s’organitza al voltant de cinc centres de negocis: Vinci Autoroutes, Vinci Concessions, Vinci Énergies, Eurovia i Vinci Construction. El 2019, l'empresa és present a més de 100 països i el 2019 factura 48.053 milions d’euros.

## Referències

* ↑ (francès)Vinci : un des leaders mondiaux de la construction et de la concession
* ↑ (francès)Vinci, un leader mondial de la construction et des concessions

## Enllaços externs

* vinci.com