OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adana kebap

Adana kebap o Adana kebabı és una varietat de kebap a la cuina turca, originari de la província homònima del sud de Turquia. A Adana s'anomena simplement "kıyma", que significa carn picada. Es fa amb carn vermella, normalment d'ovella amb greix.
La carn de l'Adana kebap ve de la cuixa i de les costelles dels animals mascles d'un any (toklu en turc) i és picada amb un ganivet especial anomenat "zırh". A la carn s'afegeix solament greix de cua de xai (kuyruk yağı), sal, aigua, el suc de pebrots vermellosos (no picants) frescs i pebre roig picant en pols. Alguns hi afegeixen també pebre negre i una mica d'all a la carn.
Adana kebap es fa a la graella amb unes broquetes (şiş) llargues, especials. La versió sense picant d'aquest kebab s'anomena "Urfa kebap". La beguda tradicional amb Adana kebap és şalgam suyu.

## Vegeu també

* Şiş kebap
* Patlıcanlı kebap
* Kebab

## Referències

* 1 2 Erman Artun; M. Sabri Koz Adana: köprü başı : efsaneden tarihe, tarihten bugüne. YKY, Yapı Kredi Kültür Sanat Yayıncılık, 2000. ISBN 978-975-08-0239-3.
* ↑ Erman Artun. Halk kültürü araştırmaları. Kitabevi, 2008.
* ↑ Aykan (Beef&Fish), Birgül Kopuz / Fotoğraflar: Altan. «En lezzetli Adana kebap işte böyle yapılır» (en turc). [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ «yemektarifleri.com». [Consulta: 14 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Els 10 millors restaurants de kebap en Adana
# Ad Salices

Ad Salices va ser una petita ciutat de Mèsia, estació de la via romana, que l'Itinerari d'Antoní situa propera a la desembocadura del Danubi, a 43.000 passes d'Halmiris, i a 62.000 de Tomis.
Les planures pantanoses que l'envolten van ser l'escenari d'una sagnant batalla entre el got Fritigern i les forces de l'emperador Valent l'any 377 coneguda també com a batalla dels salzes (Ad Salices volia dir 'Els salzes'), dins del context de la Guerra gòtica.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Salices». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 novembre 2022].

## Vegeu també

* Batalla d'Ad Salices
# Ad Turres

«Ad Turres» té aquests significats:
* Ad Turres Albas, antiga població del Laci
* Ad Turres, antiga mansio de la Tarraconense
# Agapit de Ravenna

Sant Agapit de Ravenna, va ser un bisbe i màrtir que nasqué a finals del segle iii i morí a Ravenna dins la primera meitat del segle iv (340?).
En el santoral i Martirologi romà celebra la seva memòria el 16 de març.
L'historiador Agnello de Ravenna en el seu llibre Liber Pontificalis de l'Església de Ravenna no fa menció a la data de la seva mort.
Fins al segle x aquest sant restà sepultat al cementiri adjacent a la basílica Sant Probo di Classe; el 963 l'arquebisbe Pere IV n'exumà les relíquies i les traslladà a la catedral metropolitana Anastasi Urbana.
Però el seu culte només va començar a afirmar-se a partir del segle xi, quan es va estendre a tots els primers bisbes de Ravenna la tradició de l'elecció miraculosa a través del davallament d'un colom sobre el cap del candidat (Bisbes Colombins), tradició originàriament només pròpia de Sant Sever de Ravenna.

## Referències

* ↑ «AGAPITO». [Consulta: 10 novembre 2022].
# Aethomys

Aethomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Aethomys només viu a l'Àfrica subsahariana.

## Descripció

Al gènere hi pertanyen rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 104 a 200 mm, una cua de 81 a 202 mm i un pes de fins a 158 g.

## Classificació

Conté les següents espècies:
* Aethomys adamanticola †
* Aethomys bocagei
* Aethomys chrysophilus
* Aethomys deheinzelini †
* Aethomys hindei
* Aethomys ineptus
* Aethomys kaiseri
* Aethomys lavocati †
* Aethomys modernis †
* Aethomys nyikae
* Aethomys silindensis
* Aethomys stannarius
* Aethomys thomasi

## Referències

* ↑ Novak, Ronald M. Walker's Mammals of the World, 6th edition. Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 978-0-801-85789-8.
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
# Aethiophysa

Aethiophysa és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Aethiophysa acutipennis
* Aethiophysa consimilis
* Aethiophysa crambidalis
* Aethiophysa delicata
* Aethiophysa dichordalis (Hampson, 1912)
* Aethiophysa dimotalis
* Aethiophysa dualis
* Aethiophysa extorris (Warren, 1892)
* Aethiophysa falcatalis
* Aethiophysa invisalis (Guenée, 1854)
* Aethiophysa savoralis (Schaus, 1920)
* Aethiophysa surinamensis

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].
# Agènere

Agènere és una persona que no s'identifica amb cap gènere. La seva identitat de gènere no correspon a cap dels dos rols de gènere tradicionals, ni el femení ni el masculí, propis del binarisme de gènere. En el passat s'havia patologitzat per la psiquiatria i la psicologia occidentals, sent les persones agènere considerades malaltes, a les quals s'assignaven diagnosis imprecises com per exemple "trastorn dissociatiu" o "trastorn de somatització". Cal no confondre-ho amb asexualitat.
Agènere és un dels 50 gèneres disponibles afegits el 13 de febrer de 2014 a la versió anglesa de Facebook. També està disponible com a opció de gènere a OkCupid des del 17 de novembre de 2014.

## Etimologia

"Agènere" en català és un neologisme format per la partícula 'a-', que vol dir "sense", i el mot 'gènere'.

## Referències

* ↑ Vargo, Marc E. «A Review of "Please select your gender: From the invention of hysteria to the democratizing of transgenderism"». Journal of GLBT Family Studies, 7, 5, 2011, pàg. 493–494. DOI: 10.1080/1550428x.2011.623982.
* ↑ Cronn-Mills, Kirstin. Transgender Lives: Complex Stories, Complex Voices (en anglès). Twenty-First Century Books, 1 setembre 2014. ISBN 978-1-4677-4796-7.
* ↑ Schorn, Johanna. Taking the "Sex" out of Transsexual: Representations of Trans Identities in Popular Media, 22 febrer 2016.
* ↑ Facebook sex changes: which one of 50 genders are you?. The Daily Telegraph. 14 February 2014.
* ↑ «OkCupid expands gender and sexuality options». PBS NewsHour, 17-11-2014 [Consulta: 18 novembre 2014].

## Vegeu també

* Teoria queer
# Albert III

Albert III és el nom dels següents personatges:
* Albert III d'Habsburg o Albert III d'Àustria dit “el de la Trena” o “el de la Cua” (1349 – 1395), arxiduc d'Àustria, duc d'Estíria, Caríntia i Carniola i comte de Tirol de la casa d'Habsburg
* Albert III de Namur (~1027 -?), comte de Namur des de 1063
* Albert III de Prato (segle XII), comte de fill d'Albert II de Prato
* Albert III de Tirol (1101- 1165), comte de Tirol i vogt del bisbat de Trento
* Albert III de Wittelsbach dit “el Pietós” (Múnic, 1401 - 1460), duc de Baviera-Munich (1438- 1460)
* Albert III de Saxònia (1443 - 1500), duc de Saxònia (1464 - 1500) i marcgravi de Meissen (1464 - 1500)
Viccionari
# Agrupacions Independents de Canàries

Les Agrupacions Independents de Canàries són un partit polític canari que es fundà en 1985, amb la unió de diferents partits i agrupacions d'àmbit insular, procedents majoritàriament de l'antiga Unió de Centre Democràtic (UCD). Es tracta d'agrupacions de centredreta i insularistes.
En 1993 junt amb Iniciativa Canaria Nacionalista (ICAN), Asamblea Majorera (AM), Partit Nacionalista Canari (PNC) i Centre Canari Nacionalista (CCN) formaren Coalició Canària (CC).
Aconseguí representació parlamentària a les eleccions de 1986 i a les de 1989.
La AIC es va gestar el 1985 quan es fundà Federació d'Agrupacions Independents de Canàries (FAIC), que a l'any següent canviarà el seu nom pel d'Agrupacions Independents de Canàries.
Dins d'aquesta agrupació s'integraren l'Agrupación Tinerfeña Independiente (ATI), Agrupació Palmera d'Independents (API), Agrupació Gomera d'Independents (AGI), Independents de Fuerteventura (IF) i Agrupació Independents de Lanzarote (AIL). Durant un temps també formà part de les AIC el Partit d'Independents de Lanzarote (PIL)
# Aklimaïta

L'aklimaïta és un mineral de la classe dels silicats. El nom prové del turc antic aklima, "la llum en l'intel·lecte", en al·lusió al color clar del mineral i als grans esforços que es van haver de fer durant el seu estudi de la seva inusual estructura cristal·lina dels cristalls imperfectes.

## Característiques

L'aklimaïta és un silicat de fórmula química Ca₄[Si₂O₅(OH)₂](OH)₄·5H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant esfèrules de cristalls columnars de fins a 5 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 3 i 4. Va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011.

## Formació i jaciments

Es troba en xenòlits calcàris metasomàticament alterats en ignimbrita. Sol trobar-se associada a altres minerals com larnita, bultfonteinita, afwillita i ettringita, així com a hidrogranats. La seva localitat tipus es troba al mont Lakargi, a la caldera Verkhnechegemskaya (República de Kabardino-Balkària, Rússia), l'únic lloc on ha estat trobada fins ara.

## Referències

* ↑ «Aklimaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 novembre 2015].
* ↑ «Aklimaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Aknada (Kiziliurt)

* Per a altres significats, vegeu «Aknada».
Aknada (en rus: Акнада) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 4.423 habitants. Pertany al districte rural de Kiziliurt.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Aknoul

Aknoul (en àrab أكنول, Aknūl; en amazic ⴰⴽⵏⵓⵍ) és un municipi de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.403 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Alphonse Matejka

Alphonse Matejka (9 de gener de 1902 en Sankt Gallen, Suïssa - 27 d'octubre de 1999 en La Chaux-de-Fonds, Suïssa) va ser un occidentalista d'origen txec.
Els Matejka eren originaris de Wischkovitz (Bohèmia). El seu pare va arribar a Suïssa abans de 1900, potser a causa de la falta d'oportunitats laborals a la República Txeca. Se li va concedir la ciutadania suïssa en 1915. El seu fill Alphonse va néixer en Sankt Gallen el 9 de gener de 1902. Va passar els seus últims anys com a estudiant en la secció mercantil de l'escola cantonal on va fundar un sindicat d'estudiants amb el nom d'Indústria Sangallensis. A causa de la seva habilitat lingüística, va aconseguir aconseguir un treball en Reichenbach & Co. Aquesta empresa ho traslladaria més tard a la seva filial a París. Allí va conèixer a la seva esposa, Jeanne Bellanger. La parella es va casar en 1928. En els anys 30 es va traslladar a Zúric i després a Amsterdam en 1936, tornant a Suïssa per a instal·lar-se finalment en La Chaux-de-Fonds on va aconseguir un treball en la indústria rellotgera.
Alphonse Matejka parlava diverses llengües romanços i germàniques. També es desembolicava en rus, podent escriure per a una revista russa i fins i tot traduir a aquest idioma per a l'Acadèmia de Ciències de Rússia. Es va comprometre amb el moviment idista. No obstant això, va començar a donar suport a l'occidental en 1937. En 1942 va publicar la primera edició del llibre de text OCCIDENTAL die internationale Welthilfssprache. Li va seguir en 1945 Wörterbuch Occidental-Deutsch, Deutsch-Occidental. Aquest llibre es basava en les obres de Joseph Gär i Ric Berger. Després de canviar el nom de l'idioma a interlingue, va escriure i va actualitzar el llibre Interlingue die natürliche Welthilfssprache, für Millionen geschaffen, von Millionen verstanden. Vollständiger Lehrgang en 20 Lektionen. També va ser editor principal de Cosmoglotta durant diversos anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Alphonse Matejka 1902—1999, Cosmoglotta 289, Estive 2000
* ↑ Occidental, die internationale Welthilfssprache
# Alexarc

Alexarc és el nom dels següents personatges:
* Alexarc (historiador)
* Alexarc de Macedònia
* Alexarc de Corint
# Alfred Cisa Duran

Alfred Cisa Duran (Premià de Mar, 2 de febrer del 1894 - Barcelona, 12 de novembre de 1936) fou un sacerdot i màrtir de la Diòcesi de Barcelona.
De petit assistia a la parròquia de Sant Cristòfol de Premià on va sentir la vocació de prevere. En 1912 cursava 3r curs de filosofia al seminari de Barcelona. Al 1923 feia de vicari a Sitges. Al 1926 va ser nomenat professor de la sucursal del seminari de Terrassa. Al 1927 va ser nomenat vicari del Vendrell. Al 1928 va ser nomenat de Sant Celoni i el 1929 de Granollers. Al 1931 de Sant Martí de Provençals. El 1932 és nomenat tinent-vicari de Masarbonès. Després va ser ecònom de la parròquia de Santa Maria de l'Almúnia (agregat a Castellví de la Marca, província de Barcelona) del 1934 al 1936, on va escriure diferents articles i poemes en diaris locals de l'època.
Després d'esclatar la guerra i d'una estada amagat de gairebé tres mesos en els boscos veïns a la parròquia de Sitges, es va traslladar a Barcelona, on fou detingut, el 12 de novembre de 1936, amb el seu company de penalitats, el Mn. Jaime Roca Valls. Els van assassinar just el mateix dia després que els van detenir i no es va saber el lloc de l'enterrament del seu cos.

## Referències

* ↑ En recuerdo, De todas las victimas. «En recuerdo». [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ La Vanguaria, Hemeroteca. «La Vanguardia». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ La Vanguardia, Hemeroteca. «La Vanguardia». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ La Vanguardia, Hemeroteca. «La Vanguardia». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ Martín Pay, Xavier. Sant Cristòfol de Premià de Mar, una parròquia amb història. Premià de Mar: Uno, 2018, p. 416 [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ tesisenred, ANNEX_REGIO_III. «tesisenred.net». [Consulta: 16 gener 2019].
# Aleska Diamond

Aleska Diamond (nom real Emese Sáfrány, 6 d'agost de 1988, Komló, Hongria) és una actriu porno hongaresa.

## Carrera

Aleska va entrar en la indústria de la pornografia l'any 2007, tenint tan sols 19 anys, i fins al 2010 ha aparegut en 42 pel·lícules, en les quals practica habitualment escenes de sexe anal i penetració doble.
D'entre les seves pel·lícules, es destaquen les seves escenes anals i dobles penetracions interracials, destacant-se en les pel·lícules Dièsel Dongs 10 i Dièsel Dongs 13, en les quals té sexe anal amb l'actor afroamericà Wesley Pipes (sent aquestes les seves primeres escenes de sexe interracial d'Aleska Diamond).
Després d'haver afirmat que gaudeix molt amb aquestes escenes al costat del semental Pipes, realitza unes escenes anomenades Blacks on Blondes, en les quals realitza una doble penetració intensa al costat d'aquest actor afroamericà i juntament amb el gran mascle Sean Michaels, sorgint així el seu actual gust per realitzar aquest tipus d'escenes. Aleska és coneguda pel seu encant, per la seva passió rodant les escenes eròtiques, i sobretot, pel seu bon físic i el seu bonic rostre. Aleska també s'ha dedicat al modelatje eròtic, l'acrobàcia aèria, i ha participat en competicions de fitness. Fins a l'actualitat, ha rodat més de 200 pel·lícules.

## Premis i nominacions

| Any | Cerimònia | Premi |
| 2011 | Premis AVN | Artista femenina estrangera de l'any |
| 2012 | Premis AVN | Artista femenina estrangera de l'any |
| 2012 | Premis XBIZ | Artista femenina estrangera de l'any |
| 2013 | Premis AVN | Artista femenina estrangera de l'any |
| 2013 | Premis AVN | Millor escena de sexe en producció estrangera |
| 2013 | Sex Awards | Millor cos porno |
| 2013 | Premis XBIZ | Artista femenina estrangera de l'any |
| 2014 | Premis AVN | Millor escena de sexe en producció estrangera |
| 2014 | Premis XBIZ | Artista femenina estrangera de l'any |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Aleska Diamond a Twitter
# Alfred Sosgórnik

Alfred Sosgórnik (Zawadzkie, 16 d'agost de 1933 - 8 de febrer de 2013) fou un atleta polonès, especialista en el llançament de pes, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Es casà amb la també atleta Barbara Sosgórnik.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou sisè en la prova del llançament de pes del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, quedà eliminat en sèries en la mateixa prova.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del llançament de pes al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, així com sis campionats nacionals, els anys 1958, 1959, 1960, 1961, 1962 i 1965. Va millorar disset vegades el rècord polonès, sent el primer polonès en superar els 18 i 19 metres, fins a situar-lo en els 19,24 metres el 1963.

## Millors marques

* Llançament de pes. 19,24 metres (1963)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Alfred Sosgórnik». [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «Berlín 2018 Leichtathletik - EM Statistics Handbook» p. 518, 524. European Athletics, 14-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-14. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. Zamość: GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 134. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Alfred Sosgórnik – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 5 octubre 2022].
# Amfilòquios de Cízic

Amfilòquios o Amfíloc (en llatí: Amphilochius, en grec antic: Ἀμφιλόχιος) va ser bisbe metropolità de Cízic a la meitat del segle ix. El patriarca de Constantinoble Foci, li va escriure diverses cartes que es conserven, i també les respostes. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Amphilochius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 desembre 2023].
# Amfilèstids

Els amfilèstids (Amphilestidae) són una família de mamífers que visqueren durant el Juràssic superior en allò que avui en dia és Anglaterra. Els dos gèneres que definitivament componen aquest grup han estat descoberts al comtat d'Oxfordshire, al sud del Regne Unit. Alguns científics també hi classifiquen alguns gèneres provinents d'altres parts del món, com per exemple Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ «A new genus of triconodont mammals from the Early Cretaceous of Western Siberia». Doklady Biological Sciences, 433, 1, 2010, pàg. 282-285. DOI: 10.1134/S0012496610040137.
# Amfilòquia

Amfilòquia (grec antic: Ἀμφιλοχία, llatí: Amphilochia) fou una regió de l'antiga Grècia situada a l'extrem oriental del golf d'Ambràcia, entre Acarnània, Ambràcia i el territori dels dòlops i els agreesos. La capital i única ciutat era Argos anomenada també Amfilòquia.
Tenia al nord a Ambràcia i al sud els agreesos i no s'estenia cap a l'interior, en un territori muntanyós i amb una costa escarpada. Estava poblat pels amfiloquis, que generalment eren considerats acarnanis o epirotes. Es deien descendents d'Amfíloc, fill d'Amfiarau.
Durant la guerra del Peloponès, Ambràcia va dominar tot el territori d'Amfilòquia amb la ciutat d'Argos, que era aliada d'Acarnània. Els amfiloquis van demanar ajut a Atenes que va enviar una força dirigida per Formió. Va ocupar Argos i va vendre als pobladors ambraciotes com esclaus, retornant la ciutat als amfiloquis l'any 432 aC. El 430 aC Ambràcia va tornar a atacar Argos però la ciutat els va poder rebutjar. L'any següent Ambràcia va formar una coalició amb la tribu epirota dels caons i d'altres tribus de la regió i dirigits pel comandant espartà Cnem van atacar Acarnània, aliada dels amfiloquis, però en van sortir derrotats davant de la ciutat d'Estratos. El 426 aC Ambràcia va tornar a provar de conquerir Argos però una altra vegada va ser derrotada primer per l'atenès Demòstenes i després pels acarnanis i quasi tota la població en edat d'agafar les armes va morir, per la qual cosa Ambràcia podia ser ocupada sense lluita pels atenesos però els acarnanis es van oposar a la seva conquesta per por que els atenencs resultessin pitjor veïns que els ambraciotes i es va fer un tractat de pau entre Ambràcia d'un costat i Acarnània i els amfiloquis d'altra, per una durada de 100 anys. Cap a l'any 320 aC van ser conquerits per Etòlia i després el territori es va incorporar a la província romana d'Epir.
El 1908, la vila de Karvassaràs fou reanomenada Amfilòquia (grec: Αμφιλοχία) en referència a aquesta antiga regió.

## Referències

* ↑ «Amfilochia». A: Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Amphilochia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 abril 2021].
# Allocasuarina luehmannii

Allocasuarina luehmannii (en idioma anglès: buloke o bull-oak "roure toro") és una espècie d'arbre de la família casuarinaceae i planta nativa d'Austràlia oriental i meridional, principalment al nord i oest de la Great Dividing Range i dins la Murray-Darling Basin.
La Shire of Buloke a Victòria, Austràlia rep el seu nom per aquesta espècie d'arbre.
Es considera que té la fusta més dura del món amb una duresa en l'escala de Janka de 5.060lbf.

## Galeria

* Arbre Bull oak, coastal Central Queensland.

## Referències

* ↑ Joseph, L. «The Red-tailed Black-Cockatoo in south-eastern Australia». Emu, 82, 1, 1982, pàg. 42–45. DOI: 10.1071/MU9820042.
* ↑ «Buloke Shire - Buloke Shire Council». [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ Johnny W. Morlan. «Wood Species Janka Hardness Scale/Chart By Common/Trade Name A - J». The World's Top 125 Known Hardest Woods. Arxivat de l'original el 26 d'abril 2012. [Consulta: 20 desembre 2011].
# La Roca (Taradell)

La Roca és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular assentada damunt un cingle de gresos. Per la part septentrional s'accedeix directament al primer pis. La façana, orientada a migdia, presenta un cos de porxos adossat i el portal primitiu, a l'interior d'aquest, és rectangular i amb inflexió gòtica. Els porxos s'han convertit en galeries mitjançant unes vidrieres i baranes de ferro. A l'angle sud-oest s'hi adossa un altre cos cobert al mateix vessant de la casa. A llevant hi ha dos cossos coberts a una sola vessant que fan la funció de pallissa i de corrals. La part nord dona al cingle i hi ha un portal i diverses finestres. A ponent hi ha poques obertures. En aquest sector hi ha un mur de paret seca i unes faixes destinades a l'agricultura. La casa ha estat molt ampliada sense seguir cap tipologia concreta, li convindria una bona restauració.
Cabana de planta rectangular (7 × 8m), coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana orientada a llevant, situada davant l'antiga era de la masia de la Roca. La façana presenta un gran portal rectangular amb llinda de roure i un ampli ràfec del teulat en aquest sector. El mur de tramuntana és cec i està molt cobert per l'heura. A ponent i a migdia els murs també són cecs. El seu interès rau en el parament de la pedra del lloc i que està unida només amb fang. L'estat de conservació és bo.

## Història

Hi ha esments escrits de la Roca de Subiradells del segle xiv, els quals eren propietaris també de la propera ermita romànica de Sant Quirze de Subiradells. La masia la és registrada en el fogatge de la parròquia de Taradell de l'any 1553 així com en el nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860. D'ençà de la promoció d'aquest sector del municipi on s'hi creà una urbanització amb el nom de «Miranda de la Plana», que popularment es coneix per «La Roca» aquesta masia s'ha convertit en restaurant i s'hi han afegit diversos cossos que desfiguren l'estructura primitiva.

## Referències

* ↑ Lloret, Marta. «La Roca. Taradell». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 11-05-2017. [Consulta: 3 juliol 2023].
* 1 2 3 «La Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].