OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1933

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1933 es va celebrar a París (França) de l'11 al 15 d'agost de 1933.
Les competicions es van celebrar al Parc dels Prínceps de París. En total es va competir en 3 disciplines, 2 de professionals i 1 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jef Scherens Bèlgica | Lucien Michard França | Albert Richter Tercer Reich |
| Darrere moto | Charles Lacquehay França | Franco Giorgetti Itàlia | Erich Metze Tercer Reich |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jacobus van Egmond Països Baixos | Roland Ulrich França | Anker Meyer-Andersen Dinamarca |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Tercer Reich | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 6 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Un lloc segur

Un lloc segur (títol original en anglès: A Safe Place) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry Jaglom el 1971. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una dona solitària i confusa, que viu a Nova York -que de vegades es fa anomenar Susan i de vegades Noah-, rememora els records de la seva vida, a les persones que ha conegut, i als homes dels que es va enamorar. A Central Park va mantenir una trobada amb un carismàtic mag, que li va regalar objectes màgics.

## Repartiment

* Tuesday Weld: Susan / Noah
* Orson Welles: el Magic
* Jack Nicholson: Mitch
* Phil Proctor: Fred
* Gwen Welles: Bari
* Dov Lawrence: Larry

## Referències

* ↑ «Un lloc segur». esadir.cat.
* ↑ «A safe place». The New York Times.
# Tàngara beccònica gegant

La tàngara beccònica gegant (Conirostrum binghami) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita als boscos dels Andes, des del sud-oest de Colòmbia, cap al sud, a través de l'Equador i Perú fins al centre i sud-oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara beccònica gegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara beccònica perlada

La tàngara beccònica perlada (Conirostrum margaritae) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita illes fluvials i bosc obert de les terres baixes, al nord-est del Perú i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara beccònica perlada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Can Planas (Esclanyà)

Can Planas és una casa del segle xvii, situada prop de l'església de Sant Esteve d'Esclanyà, al terme municipal de Begur (Baix Empordà). És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català. El seu de valor és fonamentalment tipològic.
És una construcció de pedra, de planta irregular, formada per planta baixa i un pis, amb coberta de teula a dos vessants, s'hi accedeix per un jardí davanter. Les obertures són allindanades, algunes emmarcades en pedra. N'és un element d'interès el ràfec de teulada decorat amb motius geomètrics, molt característic de la zona.

## Referències

* 1 2 «Can Planas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r agost 2012].
# Can Planas i Crehuet

Can Planas i Crehuet és una obra del municipi de Gavà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici cantoner de planta rectangular, planta baixa, dos pisos i terrat. La composició de la façana és simètrica a partir dels buits de la planta baixa, formada per encoixinats i obertures de mig punt. Al primer pis presenta un balcó corregut que li dona continuïtat. Els elements ornamentals estan constituïts per semi pilastres estriades i rematades per semi capitells corintis que separen cada un dels buits de façana.
La façana que dona al c/ Salvador Lluch és diferent en els balcons del segon pis i en l'encoixinat de la planta baixa, potser degut a una ampliació posterior.

## Història

Aquest edifici encara conserva el nom de qui va comprar el solar per a edificar. És considerat com un dels pocs exemples dins de l'arquitectura acadèmica i urbana del segle xix.
Fou construït l'any 1859 a sobre l'antiga masia de Can Batlle.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Planas i Crehuet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Un exemple de l'arquitectura culta i urbana del segle xix a Gavà». Ajuntament de Gavà. Arxivat de l'original el 8 de febrer 2015. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Lambareiði

Lambareiði [ˈlambaɹˌaijɪ] és un poble de l'illa d'Eysturoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Runavík. L'1 de gener del 2021 tenia només 7 habitants. La localitat és una de les moltes que hi ha a la riba est del Skalafjørður, les quals formen una gran aglomeració urbana de 10 km d'extensió al llarg de la costa.
Lambareiði significa "isme de Lamba" (-eiði és istme), i deu el seu nom a la seva situació geogràfica.
La localitat es troba al punt més proper de la badia de Lamba, situada a l'est. Una petita carretera hi arriba a través d'un corredor entre muntanyes. Lambareiði està a la cruïlla de les carreteres 10, que ressegueix tota la riba esquerra del Skalafjørður i la 683, que arriba fins a la localitat de Lamba, situada a la badia del mateix nom.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 19 agost 2021]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Lambareiði» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 21 novembre 2019].
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 29 novembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Runavík. (feroès) (anglès)
# Caciocavallo silano

El caciocavallo silano és un formatge de pasta filada italià fet amb llet de vaca que s'elabora a les regions del Mezzogiorno.
És un formatge semicurat que ja era ben conegut durant el segle XIV i encara continua sent popular. Té un color de palla clar quan està tendre i s'enfosqueix fins a aconseguir el marró en madurar.
Pasta típica amb ulls petits. Té un sabor aromàtic i dolç amb tocs de llet i mantega quan està tendre. En madurar, es torna acre. Pres tradicionalment com a plat principal o en la pasta farcida.
El seu nom deriva dels antics orígens dels productes de silà relacionats amb l'altiplà de la Sila. El formatge té una escorça prima, llisa, amb un marcat color groc pàl·lid i pasta homogènia, compacta, amb lleugers forats de llum amb color blanc o groc més intens cap a l'exterior, té un sabor suau que es torna picant durant la maduració. El percentatge de greix en extracte sec no pot ser inferior al 38%. De sabor únic, aquest formatge silà, adquireix el caràcter d'un envelliment òptim, gràcies al clima de les majestuoses muntanyes de Sila. Es consumeix fresc o madurat, ratllat o fos, i ha esdevingut amb el temps en protagonista de la taula en la dieta mediterrània.

## Referències

* ↑ Harbutt, Juliet. World cheese book. Gran Bretanya: Dorling Kindersley Ltd, 2009. ISBN 978-1405336819.
* ↑ «Caciocavallo Silano D.O.P.» (en italià). [Consulta: 7 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Consorzio di tutela del formaggio caciocavallo
# Vaixell de càrrega a granel

Un vaixell de càrrega a granel o bulk-carrier és un vaixell que es dedica al transport de càrregues seques a granel. Sol tractar-se d'un vaixell mercant de grans dimensions (fins a 200.000 TPM), superant en alguns casos els 300 m d'eslora, i que normalment navega a baixa velocitat.
Aquests vaixells de transport de càrrega sòlida a granel són fàcilment identificables per tenir una única coberta correguda amb diverses escotilles (normalment en nombre imparell) i unes guies a un o ambdós costats per on corren la tapa o tapes de les escotilles.
Els bulk-carriers tipus Panamax, com la resta de famílies d'aquest tipus de vaixells, tenen la mida màxima permesa per passar pel canal de Panamà, amb una sèrie de limitacions de calat i màniga, el que equival a 60/70.000 tones de pes mort.
Poden transportar cereals, minerals o càrregues mixtes ( oil/bulk/ore carrier ) (càrregues seques i cru). En el cas del transport de càrregues pesants, els seus cellers estan reforçades per a resistir cops.
Els cimenters i aluminers són tipus especials de bulk carriers , ja que estan molt especialitzats. Solen ser petits (6.000 TPM) i tenen mitjans propis de càrrega i descàrrega mitjançant canonades per mitjans pneumàtics.

## Referències

* ↑ Enríquez de Dios, Juan José. «Capítol 4. Transport marítim.». A: Transport internacional de mercaderies. primera. Pozuelo de Alarcón (Madrid, Espanya): ESIC Editorial, 1994, p. 277. ISBN 84-7811-174-3. «Els vaixells bulk-carriers o bulk carriers transporten minerals i cereals preferentment»
# VIRGOHI21

VIRGOHI21 és un halo galàctic de matèria fosca situat al cúmul de la Verge, a 60 milions d'anys llum de la Via Làctia. Va ser descobert mitjançant estudis de l'hidrogen neutre en el cúmul, tenint una massa entre 100 milions i 10.000 milions de masses solars. D'aquesta massa, només la centèsima part està en la forma de gas.
Aquest objecte no sembla tenir estels, o si els té són molt escassos; un estudi del Telescopi Espacial Hubble únicament va trobar 119 estels gegants vermells.
VIRGOHI21 sembla haver interactuat amb la galàxia M 99, que és la responsable de la peculiar forma d'un dels seus braços.
Tanmateix, altres autors pensen que la seva existència és dubtosa i que ha estat una altra galàxia la responsable de l'aspecte de la galàxia M 99, VIRGO HI21 és simplement les restes de la trobada entre les dues.

## Referències

* 1 2 3 Sabina Sabatini «A multibeam H i survey of the Virgo cluster - two isolated H i clouds?» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 3, 01-04-2004, pàg. 922–932. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2004.07568.X.
* ↑ «Your NED Search Results». ned.ipac.caltech.edu. [Consulta: 23 febrer 2018].
* ↑ «New evidence for a Dark Matter Galaxy» (en anglès), 12-01-2006. Arxivat de l'original el 10 de març de 2007. [Consulta: 23 febrer 2018].
* ↑ «‘Dark galaxy’ continues to puzzle astronomers». .
# Trigonocefàlia

La trigonocefàlia és una trastorn congènit de la fusió prematura de la sutura metòpica (del grec metopon, "front"), que condueix a un front triangular. La fusió dels dos ossos frontals comporta una restricció transversal del creixement i una expansió paral·lela del creixement. Es pot presentar com a part d'una síndrome (amb altres anormalitats) o aïlladament. El terme és del grec trigonon, "triangle", i kephale, "cap".
# Trigonobela

Trigonobela és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Alfred Jefferis Turner el 1915.

## Taxonomia

* Trigonobela nebridopepla Turner, 1915
* Trigonobela perfenestrata (Butler, 1882)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Trigonobela Turner, 1915» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# VTT

VTT té els següents significats:
* Centre de Recerca Tecnològica de Finlàndia (de l'acrònim en finès Valtion Teknillinen Tutkimuskeskus), organisme estatal de recerca de Finlàndia
* Telescopi solar de torre al buit (del seu nom en anglès Vacuum Tower Telescope), telescopi solar ubicat a l'Observatori del Teide, a les illes Canàries
* Bicicleta tot terreny (del seu nom en francès Vélo Tout Terrain), bicicleta dissenyada per a rutes de muntanya
* Vehicle tot terreny, automòbil dissenyat per ser conduït per tota mena de terrenys
* Transport blindat de personal (del seu nom en francès Véhicule Transport de Troupe), vehicle blindat de combat dissenyat per transportar tropes d'infanteria
* WebVTT (de l'acrònim en anglès Video Text Tracks), format de subtítols utilitzat en HTML 5
# Can Serra (Pedret i Marzà)

Can Serra és una masia del municipi de Pedret i Marzà (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud dels nuclis de Pedret i Marzà. Des de la carretera que ve de Pedret s'agafa, a mà dreta, el camí que porta a Vilanova de la Muga, el qual passa pel davant de la casa, situada a la zona de la Coromina.
Masia de planta rectangular formada per tres cossos adossats. La part més antiga està ubicada a l'est i presenta una planta en forma de L, amb la coberta a una i dues vessants de teula i ràfec de tortugada vidrada verda. Consta de planta baixa i pis. A la part oest hi ha dos cossos adossats més, força restituïts. El més antic té la coberta a doble vessant de teula i presenta dos contraforts de pedra exteriors, que sostenen l'edifici pel mur oest. La resta del parament està arrebossat. Vers el sud se li adossa l'altre cos, força restituït, de planta rectangular i amb coberta d'una sola vessant. Presenta ràfec de teula tortugada verda i les obertures amb llinda de fusta i brancals amb maons. Un mur de pedra davanter tanca l'espai de barri entre aquests dos sectors. L'accés a l'interior es fa a través d'una gran porta d'arc rebaixat bastida amb maons. La façana posterior de l'edifici presenta una sèrie de finestres quadrades, algunes bastides amb maons. A la façana est, en canvi, hi ha dues finestres situades al primer pis destacables. Són d'obertura rectangular i estan emmarcades amb carreus de pedra ben treballats. Presenten l'ampit motllurat, espitllera de pedra tapiada a sota i llinda plana monolítica amb inscripció: en una apareix l'any 1618 amb una creu a la part superior, i a l'altra hi ha el nom de JOAN FARRE amb una creu de Caravaca a la part superior. Ambdues finestres tenen un arc de descàrrega de maó per damunt de la llinda. La resta d'obertures de la façana són quadrades, amb els brancals de maó.
Aïllat de la casa principal hi ha, a la part nord, un edifici de planta rectangular i teulada a dues vessants, que es correspon amb la pallissa. De planta baixa i pis presenta dues portes d'arc rebaixat al nivell superior, algunes obertures bastides amb maó tapiades i la porta d'accés a la planta baixa, al mur sud. A la part davantera de l'edifici principal hi ha un petit tancat amb porta de ferro, actualment força malmès.

## Història

Masia originària del segle xvi ampliat al XVII. Presenta diferents inscripcions a les llindes amb dos dates: En una es pot llegir 1618 i en l'altre la data 1615 16 JOAN FARRE 15.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Can Serra (Sant Joan de Montdarn)

Can Serra és una masia de Sant Joan de Montdarn, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada a l'est del tipus I segons la classificació de J. Danés. Consta de tres plantes i és coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana principal. Els murs són de pedra i tàpia, amb els angles reforçats per carreus de mida gran i ben tallats, i les obertures consten de llinda, brancals i ampits fets amb blocs de pedra. La porta és d'arc rebaixat i adovellat. La casa té una construcció annexa posterior.

## Història

Sobre la porta hi ha la data de 1783.

## Referències

* 1 2 «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Ruggero Raimondi

Ruggero Raimondi (Bilancia di Bolònia, Itàlia, 3 d'octubre de 1941) és una baix-baríton, actor i escenògraf italià.
Estudià música a Bolonya i després es traslladà a Roma per continuar els seus estudis al Conservatori de Música. Marxà a Milà per estudiar al Conservatori de Música Giuseppe Verdi, on va ser alumne de maria Teresa Pediconi i d'Armande Piervenanzi. El 1964 guanyà el Concurs Nacional per Cantants Joves de la Lírica de Spoleto, lloc on començaria la seva trajectòria professional amb un paper en l'obra de La Bohème.
S'especialitzà en Mozart, Bellini, Bizet, Puccini, Donizetti, Rossini i Verdi. Ha guanyat molts premis al llarg de la seva vida professional. Ha cantant en la majoria dels teatres d'òpera del món, principalment a Europa. Ha estat dirigit per Herbert von Karajan, Zubin Mehta, Riccardo Muti, entre altres grans directors de música.
És considerat com un dels millors baix-barítons de la lírica. Ha cantant al costat dels millors artistes de la lírica com: Josep Carreras, Plácido Domingo, Pavarotti, Maria Callas,...

## Filmografia en el cine

* Don Giovanni (1979) de J. Losey.
* (Pel·lícula comèdia romàntica) d'A. Resnais. (1983)
* Carmen (1984) de F. Rosi.
* Tosca (2001) de B. Jacquot.

## Referències

* http://www.mymovies.it/biografia/?a=8346
* http://www.zsu.it/rr/bio.html Arxivat 2009-06-24 a Wayback Machine. (Pàgina non Oficial)
# Veneranda Nzambazamariya

Veneranda Nzambazamariya (1958 - 30 de gener del 2000) va ser una líder en defensa dels drets de les dones i de la pau a Ruanda, morta a bord del vol 431 de Kenya Airways que es va estavellar a Costa d'Ivori el 30 de gener de 2000.
Supervivent del genocidi de Ruanda de 1994, immediatament es va posar a treballar per la reconstrucció del país i la reconciliació nacional. Va ser una de les fundadores de dues organitzacions femenines ruandeses, Pro-femmes i Réseau des femmes, en les que va aplegar les dones darrere la campanya Campagne action pour la paix amb la finalitat de contribuir a la restauració de la pau.
A títol pòstum va rebre el Premi de la Pau del Mil·lenni per Dones. És seva la frase: "Deixeu-vos de consolar, heu estat sacrificats per sistemes que han de canviar. Uniu-vos per tal de transformar els problemes en oportunitats per a l'acció".

## Referències

* ↑ «2001 Peace Prize Recipients - Biography - Veneranda Nzambazamariya» (en anglès). United Nations, 2001. Arxivat de l'original el 31 d’octubre 2001. [Consulta: 5 novembre 2016].
* ↑ Baines, Erin K. «Chapter 11: Les femmes aux milles bras: Building Peace in Rwanda». A: Gender, Conflict, and Peacekeeping (en anglès). Rowman & Littlefield, 2005, p. 220. ISBN 9780742581326.
# Casa Sebastià Costa

La Casa Sebastià Costa és una obra del municipi de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge entre parets mitgeres amb una planta baixa i dos pisos. La coberta presenta una gran pendent, que enclou la segona planta. La façana és de tipus simètric, de maó vist. Al primer pis hi ha diverses finestres alineades amb ampitador i arcs en talons i cimacis. A sobre, dividit en els dos pisos, s'aprecia un gran ràfec sostingut per carteles i trencat en el lloc de les finestres. El llenguatge compositiu s'aproxima a la influència noucentista. Pertany a l'última etapa de l'arquitecte Joaquim Raspall.
Forma part de la Ruta Modernista de Granollers.

## Història

Va ser construïda el 1928. Està situada en un carrer típicament medieval de la ciutat; malgrat que en els últims anys s'ha iniciat un procés de transformació que degrada la zona.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Sebastià Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* 1 2 Consell Comarcal del Vallès Oriental «Guia del Modernisme d'estiueig del Vallès Oriental.». Guia del Modernisme d'estiueig del Vallès Oriental. Arxivat de l'original el 2017-08-05 [Consulta: 10 setembre 2019]. Arxivat 2017-08-05 a Wayback Machine.
# Muralla de l'Hort de la Vila

La Muralla de l'Hort de la Vila és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un mur de contenció, lleugerament atalussat, de les terrasses d'horta que ocupaven aquesta zona de la població, conegut com a l'Hort de la Vila. Està format per pedres tosques irregulars, sense treballar, col·locades sense ordre i lligades amb morter de calç i sorra. En alguns trams hi ha una capa d'arrebossat modern, col·locada probablement en el decurs d'obres de consolidació recents. Aproximadament cada dos metres, hi ha una obertura rectangular, feta amb peces de rajola, per donar sortida a les aigües de les terrasses.
En un tram del mur s'hi ubicà una font, l'any 1998, per voluntat dels veïns del carrer Fondo. Fou obra de Francisco Guinart.

## Història

Tenim notícies de que a Capellades durant el segle xvii la població va créixer i això provocà un eixamplament del perímetre de les muralles. Sabem que prop de les voltes de Can Bas hi havia el Portal Sobirà. El que resta de les muralles pot ser del segle xvii o fins i tot anterior. (Vegeu les espitlleres de la fotografia).

## Referències

* 1 2 3 «Muralla de l'Hort de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Tres i Quatre

«Tres i Quatre» té aquests significats:
* Editorial Tres i Quatre, editorial valenciana, amb col·leccions de literatura adreçades a públics de totes les edats.
* Llibreria Tres i Quatre, llibreria valenciana coneguda per haver estat un símbol de la resistència de la cultura valenciana, i catalana en general, al País Valencià.
# Tres interior alcista

Tres interior alcista (en anglès: Bullish Three Inside Up) és un patró d'espelmes japoneses que es forma per la confirmació de l'Embarassada alcista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista
* Es forma l'Embarassada alcista
* L'endemà es confirma el canvi de tendència amb una gran espelma blanca

## Explicació

La mateixa que l'Embarassada alcista.

## Factors importants

Els mateixos que l'Embarassada alcista.

## Bibliografia

* «Bullish Three Inside Up». Candlesticker. [Consulta: 9 maig 2011].
# Tobias Verhaecht

Tobias Verhaecht, a vegades nomenat com Tobias Van Haecht (Anvers, 1561 – 1631) va ser un pintor barroc flamenc, especialitzat en la pintura de paisatge.
A Tobias Verhaecht se'l documenta als 1590-1591 quan es va registrar com a mestre en el gremi de Sant Lucas d'Anvers. Membre d'una família de comerciants d'art, és probable que els anys anteriors viatgés per Itàlia, com testimonien alguns dibuixos de caràcter topogràfic. De tornada a Anvers va assolir immediatament un alt nivell de prestigi professional. Va ser el primer mestre de Rubens, cap a 1592, i pel seu taller van passar alguns pintors paisatgistes de relativa importància, com Jacques Backereel, Cornelis Bol, Pieter van der Hoeck i Abraham Matthyssens. El 1594 va treballar amb Marten de Vos a unes decoracions efímeres per a l'entrada a Anvers de l'arxiduc Ernest d'Àustria, de qui va ser pintor a la seva Cort.
Els paisatges muntanyencs de Verhaecht es van mantenir fidels al típic «paisatge del món» creat per Joachim Patinir i divulgat per Pieter Brueghel el Vell, amb la seva visió panoràmica, horitzons molt alts, muntanyes rocoses i abruptes de perfil agut, i el convencional esquema tripartit del color: marró al primer pla, verd al plànol mitjà i blau al fons, per crear la sensació de profunditat. La Visió de sant Joan a Patmos del Museu de l'Ermitage, datada el 1598, una de les obres més primerenques que s'han conservat, conjuga aquestes característiques amb una representació del mar crespat de gust també manierista.
Aquests esquemes i els fantàstics massissos muntanyencs que caracteritzen la pintura de Verhaecht no van canviar a les últimes obres datades, de cap al 1623, quan la pintura flamenca de paisatge evolucionava cap a fórmules més realistes.

## Referències

* ↑ «Ficha de Van Haecht, Tobias (1561-1631)». Biblioteca Nacional de França.
* 1 2 3 Vlieghe, p. 286.
* ↑ RKD.
* ↑ Vlieghe, p. 273.
* ↑ Vlieghe, p. 287.

## Bibliografia

* Vlieghe, Hans, Arte y arquitectura flamenca, 1585-1700, Madrid, Cátedra, 2000, ISBN 84-376-1842-8
* Verhaecht, Tobias, a Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)

## Enllaços externs

* Biografia a l'Enciclopèdia online del Museo del Prado.