OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Bolòs i Ferrussola

Antoni de Bolòs i Ferrussola (Olot, 1714 - 1772) va ser un apotecari i naturalista català. Membre d'una família d'apotecaris, farmacèutics i naturalistes originària d'Olot, fou net d'Antoni Bolòs Noguera. Va compartir la dedicació a la farmàcia amb la investigació botànica, participant de l'esperit curiós i cientifista del seu segle, tenint una relació directa amb els botànics de la seva època. Va interessar-se per la vegetació del Montseny i la dels Pirineus. L'any 1735 es va casar amb Teresa Minuart i Amorós, filla del botànic Joan Minuart i Parets, i amb qui va realitzar exploracions botàniques, juntament també amb Josep Quer i Martínez. Amb Minuart i amb Quer, va herboritzar en diverses comarques catalanes, i va manejar els treballs que publicaren aquests botànics, així com alguns llibres científics que havien pertangut a Minuart i que van anar a parar a Olot, els quals van servir per desvetllar posteriorment més vocacions de botànic en les generacions successives de la família. Un fill d'Antoni Bolòs i Ferrussola i de Teresa Minuart, Miquel Bolòs i Minuart, va fer-se càrrec de la continuïtat de la farmàcia d'Olot i va ser el pare de Francesc Xavier de Bolòs i Germà (1773 - 1844), net d'Antoni Bolòs.

## Referències

* 1 2 «Antoni Bolòs i Ferrussola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pairolí, Miquel. «Una nissaga de farmacèutics i de botànics». A: Oriol de Bolòs: una vida dedicada a l'estudi de la botànica. 1a. ed.. Barcelona: Fundació Catalana per a la Recerca, 2001, p. 11-22. ISBN 84-89570-26-4 [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ «Antonio Bolós y Ferrusola». Diccionario Biográfico Español de la Real Academia de la Historia. Reial Acadèmia de la Història.
# Lillian Penson

Lillian Margery Penson (Londres, 18 de juliol de 1896-Brighton, 19 d'abril de 1963) va ser una historiadora anglesa.
Penson va realitzar els seus estudis universitaris en el Birbeck College, llicenciant-se en Història en 1917. Llavors va entrar a treballar en el Ministeri del Servei Nacional fins a 1919. En 1924 es va doctorar amb una tesi sobre la història de les Índies Occidentals.
Va fer classes en el Birbeck College i en el East London College (posteriorment canviat el nom Queen Mary College) entre 1923 i 1925. Entre 1930 i 1962 va ser professora d'Història contemporània en el Bedford College de la Universitat de Londres.
Va ser la primera dona vicecanceller de la Universitat de Londres (de 1948 a 1951). Entre 1943 i 1945 va formar part de la Comissió d'Ensenyament Superior sobre els Problemes en les Colònies.
Entre les seves publicacions es troba la col·laboració en la història de l'Imperi britànic de la Universitat de Cambridge (1929) i la història de l'Índia (1932). Juntament amb George Peabody Gooch i Harold Temperley va escriure British Documents on the Origins of the War, 1898–1914 (11 volums, 1926–38). També va escriure nombrosos articles en revistes especialitzades i diverses obres individuals, com The Colonial Agents of the British West Indies (1924), A Century of Diplomatic Blue Books (1938, amb Temperley) i Foundations of British Foreign Policy (1938).

## Referències

* 1 2 3 4 5 Crespo Arrufat, Luis. Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. Suplemento anual, 1963-1964 (en castellà). Madrid: Espasa-Calpe, 1968, p. 359. ISBN 8423945960.
* 1 2 «Penson, Lillian Margery (1896–1963) - Dictionary definition of Penson, Lillian Margery (1896–1963) | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). [Consulta: 3 març 2018].
# Nutabe

El nutabe o antioqueño és una llengua txibtxa del nord de Colòmbia i que actualment està extingida. Va pertànyer probablement al grup cundicocuyisc del grup de les llengües magdalèniques, juntament amb el muisca.

## Referències

* ↑ Adelaar, Willem F. H. «The Languages of the Andes». Cambridge University Press, 2004, pàg. 49. DOI: https://doi.org/10.1017/CBO9780511486852 [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Hoopes, John W. i Óscar M. Fonseca Z. «Goldwork and Chibchan identity: Endogenous change and diffuse unity in the Isthmo-Colombian area». Gold and power in ancient Costa Rica, Panama and Colombia. Dumbarton Oaks [Washington, D.C.], 58, 2003.
# Ésta es tu vida

Ésta es tu vida és el nom del sisè àlbum que tragueren al mercat els Hombres G. El llançament es produí l'any 1990.

## Llista de cançons

* Esta es tu vida (4:29)
* En la arena (3:48)
* El rey del rock 'n' roll (3:19)
* Voy a hablar con el (2:42)
* Estoy pintando tu sonrisa (2:14)
* Sólo al llover (5:33)
* No grites mi nombre (3:42)
* Rita (2:53)
* Tengo hambre (2:51)
* Si alguna vez (3:46)
* La primavera (2:50)
* Siempre huela a gasolina (4:04)
* El tiempo no es mi amigo (3:37)
* Esta es tu vida II (2:41)
# Rambla (Montevideo)

La Rambla de Montevideo és una avinguda perllongada que voreja la costa del Riu de la Plata a Montevideo, Uruguai. Com a part de la identitat cultural de la ciutat de Montevideo, ha estat declarada monument històric nacional.
Constituïx al mateix temps una important via de circulació vehicular i un passeig per als vianants. Està vorejada per nombroses platges, entre les quals destaquen: Ramírez, Pocitos, Buceo, Malvín i Carrasco, entre d'altres.

## Denominacions

Al llarg del seu recorregut va canviant de nom:
* Rambla Dr. Baltasar Brum
* Rambla Edison
* Rambla Sud América
* Rambla F.D.Roosevelt
* Rambla 25 de Agosto de 1825
* Rambla Francia
* Rambla Gran Bretaña
* Rambla Sur
* Rambla República Argentina
* Rambla Presidente Wilson
* Rambla Mahatma Gandhi
* Rambla República del Perú
* Rambla Armenia
* Rambla República de Chile
* Rambla O'Higgins
* Rambla República de México
* Rambla Tomás Berreta
* Rambla de Ciudad Vieja
* Rambla de Barrio Sur
* Rambla de Pocitos
* Rambla de Buceo
* Rambla de Punta Gorda

## Patrimoni

La Rambla forma part de la identitat cultural de Montevideo. Per aquesta raó va ser inclosa per l'Uruguai en una iniciativa per promoure aquest passeig marítim com a Patrimoni de la Humanitat.

## Referències

* ↑ Impressions de la Rambla de Montevideo
* ↑ «Punta Carretas - Municipis B i CH». Intendència de Montevideo, 2009. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 4 maig 2012].
* ↑ «Pocitos - Municipi CH» (en castellà). Intendència de Montevideo, 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 4 maig 2012].
* ↑ «Punta Gorda - Municipi E» (en castellà). Intendència de Montevideo, 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 4 maig 2012].
* ↑ «Carrasco - Municipi E». Intendència de Montevideo, 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 4 maig 2012].
* ↑ UNESCO. «Candidatura de la Rambla de Montevideo» (en castellà), 2010. [Consulta: 4 maig 2012].

## Enllaços externs

* Mapa de La Rambla
* Una rambla como patrimonio mundial (castellà)
* Caminando sin rumbo en La Rambla (castellà)
# Antoni Blanch Latorre

Antoni Blanch Latorre fou un aviador català, nascut a l'Hospitalet de Llobregat i mort el 13 de març de 1937 a Azuqueca de Henares.

## Biografia

Quan es produí el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 era sergent pilot del cos auxiliar de l'Aeronàutica Naval destinat a Ceuta, indret que quedà immediatament en zona nacional. El dia 15 de desembre de 1936, juntament amb el mecànic Evaristo Carballeria López, va segrestar el seu propi hidroavió Dornier Do J que es dirigia a Algesires per protegir un comboi nacional ple de càrregues de profunditat contra submarins. Mataren al pilot alferes José Mª Moreno Mateo-Sagasta, que es negà a entregar el control de l'aparell, i el va dirigir a Màlaga, on va entregar l'avió al cap militar de la zona.
Foren presentats com a herois davant la premsa, fins i tot van sortir a la portada de La Vanguardia. Ambdós foren ascendits a tinent, i el 25 de gener de 1937 Blanch fou ascendit a capità per mèrits de campanya. Fou destinat aleshores a l'esquadrilla d'Andrés García Lacalle com a pilot d'un Polikarpov I-15 a Los Alcázares i San Javier.
El 13 de març de 1937 fou abatut per avions italians en una acció sobre l'aeròdrom Azuqueca de Henares i va morir perquè no se li va obrir el paracaigudes.

## Referències

* ↑ Un avión rebelde es entregado en Málaga por sus tripulantes a ABC, 16 de desembre de 1936
* ↑ Antoni Blanch Latorre
* ↑ Rafael A Permuy López. Spanish Republican Aces. Osprey.
* ↑ «Aviadores republicanos». Arxivat de l'original el 2015-02-21. [Consulta: 21 febrer 2015].
# Kikukawa Eizan

    En aquest nom japonès, el cognom és Kikukawa.
Kikukawa Eizan (1787-1867) (Japonès: 菊 川 英 山) va ser un pintor d'ukiyo-e. Primer va estudiar amb el seu pare, Eiji, un pintor poc conegut de l'Escola Kano. Després va estudiar amb Suzuki Nanrei (1775-1844), un artista de l'Escola Shijo. També es creu que va estudiar amb el pintor d'ukiyo-e, Totoya Hokkei, (1790-1850). Va pintar diverses obres de dones belles el 1830 amb l'estil d'impressió xilogràfica, però va abandonar l'estil de la impressió xilogràfica i es va dedicar a la pintura. No s'ha de confondre amb Harukawa Eizan, un pintor d'ukiyo-e que va viure el 1790.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es poden veure obres seves.

## Referències

* Lane, Richard. (1978). Images from the Floating World, The Japanese Print. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-211447-6/ISBN 978-0-19-211447-1; OCLC 5246796.
* Newland, Amy Reigle. (2005). Hotei Encyclopedia of Japanese Woodblock Prints. Amsterdam: Hotei. ISBN 90-74822-65-7/ISBN 978-90-74822-65-7; OCLC 61666175
# Nutació

La nutació és una lleugera oscil·lació (com un moviment de caboteig) de l'eix de rotació d'un planeta./Petit moviment d’oscil·lació de l’eix de la Terra que se sobreposa al moviment de precessió.
En el cas de la Terra, la nutació és provocada per l'atracció diferencial del Sol i de la Lluna sobre el bombament equatorial de la Terra. El seu efecte se superposa al moviment de precessió i es manifesta com una petita oscil·lació cònica de base el·líptica sobre la posició mitjana de l'eix terrestre. Es compon de diverses oscil·lacions superposades, però la més important provoca que els pols de la Terra es desplacin uns nou segons d'arc cada 18,6 anys.
La nutació va ser descoberta el 1728 per l'astrònom anglès James Bradley. Fins 20 anys més tard, no es va saber que la causa del moviment era l'atracció gravitatòria de la Lluna combinada amb la del Sol.

## Vegeu també

* Moviments de la Terra.

## Referències

* ↑ «Nutació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Carles Ferran d'Àustria

Carles Ferran d'Àustria, arxiduc d'Àustria (Viena 1818 - Groß-Seelowitz (Moràvia) 1874). Arxiduc d'Àustria i príncep d'Hongria i de Bohèmia de la branca ducal dels Teschen. Carles Ferran tenia el doble tractament d'altesa imperial i reial.
Nascut a Viena el dia 29 de juliol de l'any 1818, era fill de l'arxiduc Carles Lluís d'Àustria i de la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg. Carles Ferran era net per via paterna de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya; mentre que per via materna ho era del príncep sobirà Frederic Guillem de Nassau-Weilburg i de l'aristòcrata alemanya Lluïsa von Kirchberg.
El dia 18 d'abril de 1854 contragué matrimoni a Viena amb l'arxiduquessa Elisabet d'Àustria, fill de l'arxiduc Josep Antoni d'Àustria i de la duquessa Maria Dorotea de Württemberg. Elisabet havia estat casada amb l'arxiduc Ferran d'Àustria-Este. La parella tingué cinc fills:
Carles Ferran morí a Moràvia a l'edat de 56 anys. Carles Ferran esdevingué l'avi del rei Alfons XIII d'Espanya i ancestre del present rei espanyol.
# Planell d'Ísop

El Planell d'Ísop és una petita plana del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, al límit dels antics termes d'Hortoneda de la Conca i Claverol, a l'enclavament dels Masos de Baiarri.
Està situat a la meitat del curs de la llau de Perauba, just al lloc on hi aflueix la llau de Brunet, al capdavall -migdia- de les Costes de Baiarri i dels Rocs de Brunet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Rambhai Barni

Reina Rambhai Barni de Siam, anteriorment La seva Altesa la Princesa Rambhai Barni Svastivatana (tailandès รำไพพรรณี สวัสดิวัตน์; RTGS: Ramphaiphanni Sawatdiwat; (20 de desembre de 1904 - 22 de maig de 1984), era l'esposa i la reina consort del rei de Tailàndia Prajadhipok.

## Primers anys de vida

Princesa Rambhai Barni Svastivatana va néixer el 20 de desembre de 1904, amb el príncep Svasti Sobhana, el Príncep de Svastivatana Visishta (un fill de La seva Majestat el Rei Mongkut i la princesa Piyamawadi) i la princesa Abha Barni Gaganang. Se li va donar el sobrenom, Thanying Na o Princesa Na (tailandès: ท่านหญิงนา). A l'edat de dos anys va entrar al palau, que es "dona" a una reina de l'educació com era el costum. En el cas de la princesa Rambai Barni va ser reina Saovabha, esposa de Sa Majestat el Rei Chulalongkorn (la seva tia). A partir de llavors vivia al palau de Dusit.
Després de la mort del rei Chulalongkorn en 1910, va ser traslladada a la gran palau, on va estudiar a l'Escola Rajini (o Escola de la Reina), creat per la reina Saovabha. Durant aquest període es va posar molt a prop del seu cosí, el fill menor de la reina Saovabha, príncep Prajadhipok Sakdidej, el Príncep de Sukhothai. En 1917, després d'acabar els seus estudis a l'estranger i el període habitual de la vida monàstica, el príncep i la princesa Prajadhipok Rambai Barni es van casar a Bang Pa-In palau i els dona la benedicció del seu nou germà-en-llei, el rei Vajiravudh. La parella vivia a la residència del príncep Bangkok, Sukhothai palau.

## Reina

El 1925, el rei Vajiravudh va morir sense deixar descendència masculina (la seva única filla, la princesa Bejaratana Rajasuda, va néixer un dia abans i la llei palau dictava que el tron ha de passar a la següent fratías masculina del rei). A continuació, la corona va passar al seu germà menor i hereu. El marit de la princesa Rambai Barni va ascendir al tron com a Rei Prajadhipok (o Branca VII), se li va donar immediatament el títol apropiat de la reina consort de Siam. Prajadhipok seguit abandonament del seu germà de la poligàmia i en el seu lloc tenia un llit de matrimoni. Tant el rei i la reina van rebre educació europeus moderns en la seva joventut. Una vegada que van heretar el tron que es va dedicar a la modernització de la institució de la monarquia, la còpia de la vestimenta i els costums Europea.

## Enllaços externs

* www.suanbankaewpalace.com Arxivat 2010-06-10 a Wayback Machine.
* //theyoung.net/tamneap_vip/49_queen/49_48.htm theyoung.net
# Sequana

En la mitologia celta, Sequana era la nimfa de les fonts del Sena i el seu nom va originar el nom del riu Sena (Seine). Sovint es representava sota l'aparença d'una noia dreta dalt d'un vaixell. S'han trobat estatuetes votives amb aquesta efígie al llarg del Sena. Era una nimfa i en ocasions deessa, de la curació, i el seu culte portava a molts peregrins al seu santuari, que oferien representacions de la part del cos que tenien malalta per tal que Sequana els alleugerés dels seus sofriments i els sanés.

## Referències

* ↑ Green, Miranda J. Celtic goddesses : warriors, virgins and mothers.. Londres: British Museum, 1998, p. 91-92. ISBN 9780714123127.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Sebring (Florida)

Sebring és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2007 tenia 10.780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sebring tenia 9.667 habitants, 3.969 habitatges, i 2.305 famílies. La densitat de població era de 727,6 habitants/km².
Dels 3.969 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 21% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 27,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.555 $ i la renda mediana per família de 29.915 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.799 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 15.125 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 23,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sebring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sebring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nussloch

Nussloch o Nußloch és una municipalitat del districte de Rhein-Neckar (Baden-Württemberg), a 10 quilòmetres al sud de Heidelberg. Dins del seu terme hi ha el lloc de Maisbach.

## Història

És esmentat per primer cop el 31 de desembre de 766, en una donació que va rebre l'Abadia de Lorsch per part d'un matrimoni, la qual constava d'un camp de vinya de la seua propietat a Nussloch. Durant l'Edat Mitjana va pertànyer al Palatinat. L'1 d'abril de 1937 se li va incorporar Maisbach.

## Ciutats agermanades

* Andernos-les-Bains (França) des de 1977.
* Nagyatád (Hongria) des del 2000.
* Sogorb (País Valencià), des del 2001.
# Cangur gris

«Cangur gris» té aquests significats:
* Cangur gris de l'Est (Macropus giganteus)
* Cangur gris de l'Oest (Macropus fuliginosus)
# Ravanet verd

Ravanet verd fou una publicació subtitulada "Fullets de dibuix i poesia científica" que s'edità a Campanet (Mallorca) entre els anys 1979 i 1982. Apareixen 7 nombres, començant pel 0 i acabant amb el 7 (hi ha una edició doble 5-6). El primer exemplar surt al carrer el 30 de juny de 1979 i el darrer el 17 d'agost de 1982. El seu tiratge era de 100 exemplars. La publicació alternava el dibuix i la poesia.
La presentació fou gairebé diferent a cada edició (tub de cartró, envasat amb plàstic, botella, desplegable ...). Aquest col·lectiu organitzà i participà a diferents actes, com per exemple a l'exposició de poesia de Porreres (Resposta de Mallorca al Decret de Nova Planta), al llibre que es va editar l'any 1981 titulat " Resposta" hi varen incloure algunes de les seves aportacions (Antoni Socies, Pere Reinés i Antoni Reinés). Es presentaren a la Facultat de Filosofia o LLetres a la IV Mostra de Poesia Jove.
Altres aportacions es pogueren veure a una exposició col·lectiva a "La Caixa", la qual va ser censurada i tancada. Aquesta exposició titulada " Gond Uana. Continent de Sang i Llet" presentava també una col·lecció de diapositives sota el lema " Litúrgia de la tallada", aquest mateix any es va projectar a l'Escola de Magisteri de Palma.
Més de 20 autors participaren d'aquesta aventura iniciada pels germans Pere i Antoni Reinés, Damià Pons Capó, Tomeu Ripoll, Joan Amengual. La colònia d'artistes holandesos i residents en aquella època a Campanet també participaren activament, entre ells es poden destacar les aportacions de Theo Van de Heuvel, James Van Genuip, Max, i Ivon Mussert. Ravanet Verd era una espai de creació renovadora, irreverent i avantguardista tal com pertocava en aquells anys.

## Referències

* ↑ Axel Schönberger,Tilbert Dídac Stegmann. Actes del desè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes. Frankfurt, 18-25 de setembre de 1994, p. 114.
* Ravanet verd, una aventura creativa (1979-1982) per Guillem Dela
# Sequedin

Sequedin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 4.346 habitants. Limita al nord-est amb Lilla, al sud-est amb Loos, al sud amb Haubourdin, al sud-oest amb Hallennes-lez-Haubourdin i a l'oest amb Englos.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.675 | 2.716 | 2.966 | 3.384 | 3.340 | 3.627 | 4.346 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1944-1945 | Maurice Surmont |
| 1945-1977 | Paul Godin |
| 1977-2001 | Jacques Cense |
| 2001- | René Dubuisson |

## Persones

* Narcisse Fremaux (1877-1953), darrer guardia campestre, eternitzat per un gegant creat pel Taller Sarandaca de Granollers.

## Referències

* ↑ «Le baptême du géant Narcisse à Sequedin» (en francès). [Consulta: maig 2016].
# Jörg Habersetzer

Jörg Habersetzer és un paleontòleg alemany, notable pel seu treball en el camp de la mastologia. Treballa a l'Institut de Recerca Senckenberg, on és cap d'investigació del jaciment de Messel. S'especialitza en la investigació dels rats penats prehistòrics.
Entre altres, descrigué els següents gèneres i espècies:

## Bibliografia

Aquestes són algunes de les obres de Jörg Habersetzer:
* Klassifikation und funktionelle Flügelmorphologie paläogener Fledermäuse (Mammalia, Chiroptera). (amb G. Storch). Frankfurt del Main: Senckenbergiana lethaea, 1987.
* Cochlea size in extant Chiroptera and middle Eocene microchiropterans from Messel. (amb G. Storch). Naturwissenschaften, 1992.
* Messel. Ein Pompeji der Paläontologie. (amb G. Storch i W. von Koenigswald). Stuttgart: Jan Thorbecke Verlag, 1998. ISBN 3799590838.

## Referències

* ↑ «Mahenge Bat». Palaeontologia Electronica. [Consulta: 20 febrer 2008].

## Enllaços externs

* J. Habersetzer i G. F. Gunnell sobre Onychonycteris finneyi
# Lisbon (Ohio)

Lisbon és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.788 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lisbon tenia 2.788 habitants, 1.133 habitatges, i 696 famílies. La densitat de població era de 969,8 habitants/km².
Dels 1.133 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 38,5% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.841 $ i la renda mediana per família de 36.707 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.271 $ mentre que les dones 19.826 $. La renda per capita de la població era de 14.097 $. Aproximadament el 10,1% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lisbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lisbon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].