OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera d'Ogassa

La bandera oficial d'Ogassa té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dividida en dues parts verticals iguals, negra la del pal i blanca la del vol; al centre, l'espasa de l'escut, blanca quan descansa en la part negra i negra quan descansa en la part blanca.
Va ser aprovada el 23 de gener de 1997 i publicada en el DOGC el 19 de febrer del mateix any amb el número 2334.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 23 de gener de 1997, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Ogassa.» (pdf). DOGC num. 2334, 19-02-1997. [Consulta: 20 juny 2010].
# Dolná Krupá

Dolná Krupá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.
# Patchaï Reyes

Patchaï Reyes (Arle, Provença, cap al 1956) és un músic i guitarrista gitano català, membre del grup musical Gipsy Kings. És fill del fundador del grup, José Reyes, i cosí de Manitas de Plata i d'Hyppolyte Baliardo. Patchaï és el quart dels cinc fills de José Reyes que integren els Gipsy Kings; els seus germans grans són Paul, Canut i Nicolas i el més petit, Andre Reyes. Tot i que Nicolas n'és el cantant principal, Canut i Patchaï també hi apareixen com a vocalistes líders. Patchaï, a més, és un dels guitarristes.
Els avis de Patchaï provenien de Catalunya, d'on van fugir arran de la Guerra Civil Espanyola. Segons afirma el seu germà Paul en una entrevista, el seu avi Joanet era de Figueres i estava emparentat amb el pare d'en Peret. Com tota la seva família, Patchaï parla català i francès, tot i que canta sobretot en castellà. Els membres de Gipsy Kings i les seves respectives famílies, tots ells gitanos catalans, estan repartits entre Arle i Montpeller.

## Referències

* ↑ Mattei, Francois. «Gipsy Kings: Because We Are Gypsies - 15. José's Gaze» (en anglès). gipsykings.net, 30-03-1988. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2010. [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ «Gipsy Kings - the long-awaited, all-inclusive, ultimate FAQ» (en anglès). gipsykings.net, 26-10-2002. [Consulta: 20 setembre 2017].
* 1 2 Casanova, Eugeni. «Capítol 13. Alès, Arles, Marsella». A: Els gitanos catalans de França. Llengua, cultura i itineraris de la gran diàspora. Lleida: Pagès Editors, 2016, p. 383-386. D.L. L-1457-2016. ISBN 978-84-9975-805-3.
* ↑ Roden, Christina. «Nicolas Reyes talks about the history and future of The Gipsy Kings» (en anglès). rootsworld.com. Rhythm Music Magazine, 01-10-1997. [Consulta: 12 desembre 2014].
* ↑ Casanova, Eugeni. «Kendji, Manitas i els gitanos catalans de França». vilaweb.cat. Vilaweb, 12-12-2014. [Consulta: 12 desembre 2014].
# Complex d'Al-Àixraf Barsbay

El complex del soldà al-Àixraf Barsbay està format per una madrassa, un mausoleu, un sabil i un kuttab. Forma part del conjunt arquitectònic conegut com a Caire Històric, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Porta el número 175 del catàleg de monuments islàmics gestionat pel Supreme Council of the Antiquities. Està situat a l'antiga ciutat fatimita, al carrer d'al-Muïzz.

## Història

Barsbay era un mameluc del soldà al-Muàyyad Xaykh (1412-1421) època en què va ser governador de Trípoli, que va aconseguir arribar al poder i governar entre el 1422 i 1438. En aquest lloc va construir entre el 1423 i 1424 una madrassa que era complementada amb el seu propi mausoleu i un sabil i kuttab. Finalment el soldà no va ser enterrat en aquest lloc, el seu cos reposa en un altre complex que es va aixecar el 1432 al Cementiri Nord i aquesta tomba va ser utilitzada per membres de la seva família: la seva esposa Fàtima Aixrafiya i el seu fill Muhàmmad.
Aquesta madrassa (ara mesquita) tenia també una part de residència pels estudiants, un total de seixanta alumnes distribuïts en les quatre escoles ortodoxes de dret islàmic (màdhhabs): vint places per estudiants hanefites, vint més pels xafiïtes i 10 més per a cada una de les altres escoles hanbalita i malikita.

## L'edifici

L'edifici es desenvolupa al voltant del gran pati central, quadrat, amb quatre iwans de dimensions diferents, el més gran i principal orientat a l'alquibla que dona al carrer tot i no tenir la mateixa alineació. En un dels costats d'aquest iwan hom troba el mausoleu, de reduïdes dimensions, cobert amb una cúpula de pedra i que curiosament no té mihrab degut a la manca d'espai. A l'altre costat el portal d'entrada ben decorat exteriorment amb pedra de tons negres, blancs i rogencs. Aquest portal dona a un vestíbul i un corredor que porta al pati central i a les fonts d'ablucions. Al costat d'aquesta entrada hi ha el sabil i kuttab.
Entre la portada i l'iwan principal es troba la base del minaret: de planta quadrada, té un primer nivell amb quatre finestres amb balcons sobre mucarnes. Aquest cos quadrat acaba amb una balconada perimètrica també suportada per mocàrabs. Des d'aquí el minaret es fa cilíndric, decorat exteriorment amb relleus geomètrics, i es remata amb un templet sobre columnes i una cúpula bulbosa.
* L'iwan principal
* El minaret
* El pati de la madrassa i mesquita

## Enllaços externs

(anglès) El complex d'Al-Àixraf Barsbay

## Bibliografia

* Doris Behrens-Abouseif. Cairo of the Mamluks. American University in Cairo Press. El Caire, 2007. ISBN 978-977-416077-6
* Nicholas Warner. The Monuments of Historic Cairo. American University in Cairo Press. El Caire i Nova York, 2005. ISBN 977-424-841-4
* Caroline Williams. Islamic Monuments in Cairo. American University in Cairo Press. El Caire i Nova York, 2004. ISBN 977-424-695-0
# University of Michigan Press

University of Michigan Press és una editorial que forma part de Michigan Publishing, de la Biblioteca de la Universitat de Michigan. Publica 170 títols nous a l'any en els àmbits de les humanitats i ciències socials. Les obres publicades per l'editorial han rebut nombrosos guardons, incloent-hi el Premi Literari Lambda, el Premi PEN/Faulkner de Ficció, el Premi Joe A. Callaway i el Premi Literari Nautilus. Ha publicat obres d'autors guardonats amb el Premi Pulitzer, la Medalla Nacional d'Humanitats i el Premi Nobel d'Economia.

## Referències

* ↑ «University of Michigan Press» (en anglès). University of Michigan Press. [Consulta: 10 agost 2012].
* ↑ «Our Books: Mission Statement» (en anglès). University of Michigan Press. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2012. [Consulta: 10 agost 2012].
* ↑ «Univ. of Michigan: Office of the Provost» (en anglès). Universitat de Michigan. [Consulta: 10 agost 2012].
* ↑ «MCLS: The University of Michigan Press» (en anglès). Midwest Collective for Library Services. Arxivat de l'original el 22 de maig 2012. [Consulta: 10 agost 2012].
# Jules Audy

Jules Audy, (Mont-real, 2 de setembre de 1912 - 1989) fou un ciclista canadenc, que es va especialitzar en les curses de sis dies de les quals va aconseguir 14 victòries, 9 de les quals amb el seu compatriota William Peden.

## Palmarès

* 1931
** 1r als Sis dies de Minneapolis (amb William Peden)
* 1932
** 1r als Sis dies de Mont-real (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Chicago (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Minneapolis (amb William Peden)
* 1933
** 1r als Sis dies de Cleveland (amb Piet van Kempen)
* 1934
** 1r als Sis dies de Mont-real (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Toronto (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Pittsburgh (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Milwaukee (amb William Peden i Henri Lepage)
* 1935
** 1r als Sis dies d'Oakland (amb Reginald Fielding)
* 1937
** 1r als Sis dies de Louisville (amb William Peden)
** 1r als Sis dies de Pittsburgh (amb Heinz Vopel)
** 1r als Sis dies de Filadèlfia (amb Henri Lepage)
* 1942
** 1r als Sis dies de Milwaukee (amb Cecil Yates)

## Referències

* ↑ «Biografia de Jules Audy». 6dayracing.ca. Arxivat de l'original el 29 de juny 2015. [Consulta: 29 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa i biografia a museociclismo.it
# JDub Records

JDub Records és una discografia sense ànim de lucre que lluita per construir una comunitat a través de música jueva nova i innovadora i el diàleg musical intercultural.
Fundada el desembre de 2002 per dos estudiants de la Universitat de Nova_York, Ben Hesse i Aaron Bisman, JDub ha crescut fins a convertir-se en una companyia de reconeixement internacional i ha introduït veus jueves en la cultura general, oferint a joves adults l'oportunitat de connectar amb el seu Judaisme en el món laic en què viuen. En la fase inicial, JDub va dedicar-se al desenvolupament d'un petit grup d'artistes, entre ells Matisyahu, Socalled i Balkan Beat Box, i arribant al públic a través de concerts (principalment a Nova York), festivals com el Bonnaroo, publicació d'àlbums en l'àmbit nacional, i a través de mitjans multimèdia i de comunicació com MTV i el New York Times.

## Artistes

* Matisyahu
* Balkan Beat Box
* Golem
* The LeeVees
* Soulico
* Michael Showalter (humorista)
* Socalled
* Sagol 59
* Deleon
* Tomer Yosef (MC principal de la banda Balkan Beat Box)
* The Sway Machinery

## Referències

* ↑ Lando, Michal «Promoting Continuity Through Music and the Arts». JPOST, 18-10-2006 [Consulta: 17 juliol 2008].
# Bandera d'Isòvol

La bandera oficial d'Isòvol (Baixa Cerdanya) té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, tricolor horitzontal ondada de mitja, tres i mitja ones, de color blanc, verd clar i blau fosc.
El Ple de l'Ajuntament del 17 de juliol de 2002 va adoptar l'acord d'aprovar la bandera municipal, a la qual es dona conformitat el 25 de setembre de 2002 i fou publicada en el DOGC el 10 d'octubre del mateix any amb el número 3.737.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Cerdanya

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2846/2002, de 25 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Isòvol.» (pdf). DOGC num. 3737, 10-10-2002. [Consulta: 22 juny 2010].
# Dolná Streda

Dolná Streda és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. El 2023 tenia 1.790 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1283.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ «O obci» (en eslovac). Ajuntament de Dolná Streda. [Consulta: 23 juny 2024].
# Possessed (pel·lícula de 1931)

Possessed és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Clarence Brown, estrenada el 1931. El guió, de Lenore J. Coffee, està basat en l'obra teatral The Mirage d'Edgar Selwyn.

## Argument

Marian Martin és la humil noia de poble que arriba a la gran ciutat per aconseguir feina i, amb sort, un marit amb molts diners i posició en la societat. Mark Whitney és un entusiasta jove advocat que té tot això i un prometedor futur en la política. Ambdós es converteixen en amants, però no poden casar-se per la candidatura de Mark a governador. Llavors ella assumeix una falsa identitat per evitar l'escàndol i continuar així la relació sense ser detectats pels seus rivals.

## Repartiment

* Joan Crawford: Marian Martin
* Clark Gable: Mark Whitney
* Wallace Ford: Al Manning
* Richard Gallagher: Wallace Stuart
* Frank Conroy: Horace Travers
* Marjorie White: Vernice La Verne

## Enllaços externs

* Possessed a Turner Classic Movies (anglès)
# Judo als Jocs Mediterranis de 2018

La competició de judo dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 27 i el 29 de juny al pavelló esportiu de Cambrils. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Esmirna 1971 a Turquia.
La competició es va centrar en la competició masculina i femenina repartint la competició en diverses categories segons el pes dels participants.

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Homes ||||
| Fins a 60 kg | Francisco Garrigós | Fredj Dhouibi | Bekir Özlü David Starkel |
| Entre 60 i 66 kg | Manuel Lombardo | Alberto Gaitero | Imad Bassou Andraz Jereb |
| Entre 66 i 73 kg | Akil Gjakova | Bilal Çiloğlu | Mohamed Mohyeldin Fabio Basile |
| Entre 73 i 81 kg | Abdelaziz Ben Ammar | Mohamed Ahmed Abdelaal | Alexios Ntanatsidis Anri Egutidze |
| Entre 81 i 90 kg | Nikoloz Sherazadishvili | Nemanja Majdov | Nicholas Mungai Theodoros Tselidis |
| Entre 90 i 100 kg | Ramadan Darwish | Giuliano Loporchio | Alexandre Iddir Lyes Bouyacoub |
| Més de 100 kg | Zarko Culum | Vincenzo D'Arco | Faicel Jaballah Ángel Parra |
| Dones ||||
| Fins a 48 kg | Julia Figueroa | Milica Nikolic | Francesca Milani Marusa Stangar |
| Entre 48 i 52 kg | Distria Krasniqi | Odette Giuffrida | İrem Korkmaz Maeny Gneto |
| Entre 52 i 57 kg | Nora Gjakova | Miriam Boi | Ghofran Khelifi Déassa Gneto |
| Entre 57 i 63 kg | Edwige Gwend Jeanne | Mariem Bjaoui | Büşra Katipoğlu Manon Patricia Deketer |
| Entre 63 i 70 kg | María Bernabeu Avomo | Carola Paissoni | Nurcan Yılmaz Margaut Pinot |
| Entre 70 i 78 kg | Giorgia Stangherlin | Loriana Kuka | Patrícia Sampaio Patricija Brolih |
| Més de 78 kg | Kayra Sayit | Nihel Cheikh Rouhou | Julia Ofaina Tolofua Sonia Asselah |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Espanya | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2 | Itàlia | 3 | 5 | 3 | 11 |
| 3 | Kosovo | 3 | 1 | - | 4 |
| 4 | Tunísia | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 5 | Sèrbia | 1 | 2 | - | 3 |
| 6 | Turquia | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 7 | Egipte | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 | França | - | - | 6 | 6 |
| 9 | Eslovènia | - | - | 4 | 4 |
| 10 | Algèria | - | - | 2 | 2 |
| 10 | Grècia | - | - | 2 | 2 |
| 10 | Portugal | - | - | 2 | 2 |
| 13 | Marroc | - | - | 1 | 1 |
| Total | Total | 14 | 14 | 28 | 56 |

## Referències

* ↑ «Judo - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-24. [Consulta: 24 maig 2018].
# University of Wisconsin Press

University of Wisconsin Press (UW Press) és una editorial universitària dels Estats Units associada a la Universitat de Wisconsin. Publica llibres i revistes avaluats per experts. Treu obres d'estudiosos de la comunitat acadèmica global i obres de ficció, memòries i poesia sota el peu d'impremta Terrace Books. Serveix els ciutadans de Wisconsin amb la publicació de llibres importants sobre Wisconsin, l'Upper Midwest i la regió dels Grancs Llacs.
Atorga anualment el Premi Brittingham de Poesia, el Premi Felix Pollak de Poesia, i el Premi Four Lakes de Poesia.
Fou fundada el 1936 a Madison i és un d'entre més de 120 membres de l'Association of American University Presses. La Divisió de Revistes fou creada el 1965. Té uns 25 treballadors a temps complet i parcial, treu entre 40 i 60 llibres nous a l'any i publica 11 revistes. Així mateix, distribueix llibres i un grapat de revistes anuals en nom de certes editorials més petites.

## Referències

* ↑ UW Press: Felix Pollak Prize
* ↑ UW Press: Four Lakes Prize
# Jules Alart

Jules Alart (Vinçà, Conflent, 2 de juliol de 1876 - Perpinyà, Rosselló, 1 de juny de 1965) fou un banquer nord-català. Pertanyia a una família de comerciants de Vinçà i va fer estudis de comerç a París. Tornà a la Catalunya del Nord per treballar en el comerç del vi. D'ideologia republicana, va participar en la creació i desenvolupament del sistema bancari mutualista al departament dels Pirineus Orientals, al Crédit Agricole i després a la Banque populaire.

## Bibliografia

* Marty, Nicolas. «Alart (Jules)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414.
# Ileana Espinel Cedeño

Ileana Espinel Cedeño (Guayaquil, 31 d'octubre de 1933- ibidem, 21 de febrer de 2001) va ser una escriptora, periodista i poeta equatoriana.

## Obres

* Piezas líricas (Guayaquil, 1957)
* La estatua luminosa (Caracas, 1959)
* Arpa salobre (Caracas, 1966)
* Diríase que canto (Guayaquil, 1969)
* Tan solo trece (Guayaquil, 1972)
* Poemas escogidos (Guayaquil, 1978)
* Solo la isla (Quito, 1995)
# Bandera d'Oklahoma

La bandera d'Oklahoma és el principal símbol de l'estat d'Oklahoma, consisteix en un escut tradicional de la nació osage, de pell de búfal amb set plomes d'àguila sobre un fons de color blau cel.
L'escut està cobert per dos símbols de pau: el calumet o pipa de la pau, que representa els amerindis, i la branca d'olivera, en representació dels blancs. Sis creus daurades, més símbols amerindis de les estrelles, col·locades sobre el blindatge. El color blau del fons representa la primera bandera oficial dels choctaws durant la Guerra Civil Nord-americana.
La promesa a la bandera és la següent:
| « | Saludo a la bandera de l'estat d'Oklahoma, els seus símbols de pau uneixen a totes les persones. | » |
El 2001, una enquesta duta a terme per la Associació Vexil·lològica Nord-americana va col·locar la bandera d'Oklahoma en la posició 39 quant a qualitat en el disseny d'entre 72 banderes d'altres estats dels EUA i províncies i territoris del Canadà.

## Història

La primera bandera d'Oklahoma va ser adoptada el 1911, quatre anys després que fos annexionat per part dels Estats Units. Va prendre els colors vermell, blanc i blau de la bandera dels Estats Units, en la bandera apareix centrada una gran estel blanc amb vores blaves sobre un camp vermell. El número quaranta-sis va ser escrit en blau a l'interior de l'estrella, en ser Oklahoma el quaranta-sisè Estat de la Unió.
Un concurs, patrocinat per les Filles de la Revolució Americana es va celebrar el 1924 en substitució de la bandera d'aquell moment, com a bandera vermella estava estretament relacionada amb el comunisme. L'obra guanyadora va ser la de Louise Fluke, que es va adoptar com a bandera per l'estat el 2 d'abril de 1925 els colors i la brandaria del segell van ser estandarditzats pel senat aquell mateix any, s'assembla a l'actual bandera sense la paraula Oklahoma. El nom de l'estat va ser afegit a la bandera el 1941. Els colors i formes van ser normalitzats per un projecte de llei del senat d'Oklahoma, i signats en llei pel governador Brad Henry el 23 de maig de 2006.

## Enquesta de la NAVA

L'any 2001 l'Associació Vexil·lològica Nord-americana va realitzar entre els seus membres una enquesta on es valorava el disseny de les banderes de 72 estats dels EUA i províncies i territoris del Canadà, la NAVA va atorgar el primer lloc a la bandera de Nou Mèxic quant a disseny i simbolisme.

## Referències

* ↑ «Enrolled Senate Bill No. 1359». Oklahoma State Courts Network. [Consulta: 10 març 2007].
* ↑ «NAVA 2001 Flag Survey». Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 19 gener 2021].
# Yuichi Nishimura

Yuichi Nishimura (Japó, 17 d'abril del 1972), és un àrbitre de futbol japonès. Nishimura és àrbitre internacional FIFA des de 2004. Fins ara ha dirigit partits en esdeveniments com el Campionat del Món de sub-17 de 2007. El febrer del 2010 va ser assignat per arbitrar al Mundial 2010. Va ser l'àrbitre principal en l'enfrontament entre les seleccions de l'Uruguai i França de classificació del Grup A, en aquest partit va expulsar el jugador uruguaià Lodeiro.
El març de 2013, la FIFA el va incloure en la llista de 52 àrbitres candidats per la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil. El gener de 2014, la FIFA el va incloure a la llista definitiva d'àrbitres pel mundial.
Nishimura va ser l'àrbitre triat per la FIFA per arbitrar el partit inaugural del Mundial de futbol 2014 entre les seleccions del Brasil i Croàcia, que finalment acabà en victòria dels brasilers per 3 a 1, amb polèmica, ja que Nishimura va xiular un penal dubtós favorable al Brasil.

## Referències

* ↑ «Open list of prospective referees & assistant referees for the 2014 FIFA World Cup», 07-03-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ «Referees & Assistant referees for the 2014 FIFA World Cup™». FIFA.com, 14-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 22 juny 2014].
* ↑ «Referee designations for matches 1-4». fifa.com, 10-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-06-30. [Consulta: 12 juny 2014]. (anglès)
* ↑ «Nishimura to referee the opening match of Brazil 2014 - FIFA.com» (en anglès). FIFA.com, 13-06-2014. Arxivat de l'original el 13-06-2014. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Favor a Brasil para empezar» (en castellà). Marca, 12-06-2014. [Consulta: 12 juny 2014].

## Enllaços externs

* Perfil FIFA Arxivat 2010-07-14 a Wayback Machine.
# Possad

Un possad (en rus посaд) era un campament popular entre els segles x i xv. Normalment estava envoltat de murs i tenia un pou. Generalment es construïen prop d'un monestir, d'una ciutat o d'un kremlin, però no a dins, i l'habitaven mercaders i artesans (que en rus es deien possàdskie liudi).
Aquestes construccions durant l'Imperi Rus van esdevenir una mena d'assentament semi-urbà. Finalment, una gran part dels antics possads van esdevenir assentaments urbans. Els que es trobaven prop d'un kremlin s'hi acabaven integrant, i els que estaven prop de monestirs esdevenien ciutats i freqüentment prenien el nom del monestir o d'antics assentaments de la zona, com per exemple les ciutats de Pàvlovski Possad o de Sérguiev Possad

## Vegeu també

* Tipus de municipis de Rússia
* Possàdnik
# Judith Westphalen

Judith Westphalen (Catacaos, Piura, 2 de juny de 1922 - Roma, 31 de desembre de 1976) va ser una pintora peruana. Els seus pares van ser José Ortiz i Zoila Reyes. Pintora autodidacta pionera de l'art abstracte del Perú.
Després de participar en una exposició col·lectiva a Viña del Mar en 1946, realitza la seva primera mostra individual a la sala Bach de Lima (1947). Viu i treballa, en companyia del seu espòs l'escriptor Emilio Adolfo Westphalen, a Lima (Perú), Nova York(EUA), Los Boliches (Espanya), Florència i Roma (Itàlia). Sobre la seva obra han escrit poetes com Rafael Alberti, Murilo Mendes o Javier Sologuren així com el gran pintor peruà Fernando de Szyszlo. Va realitzar exposicions tant al seu país com als EUA, Itàlia, Xile, Espanya, Mèxic i Bèlgica. De juny a agost del 2007 es va presentar una important retrospectiva del seu treball en les Galeries de la Municipalitat de Miraflores (Llima - Perú)

## Referències

* ↑ Catalogo Virtual de "Judith Westphalen: En les línies del seu temps"
* ↑ Judith Westphalen en El Cultural de Arequipa
# Vinyeta de premsa

Vinyeta de premsa o caricatura política, es un tipus de Cartoon gràfica amb caricatures de personatges públics, que expressen l'opinió de l'artista. Un artista que escriu i dibuixa aquestes imatges és conegut com a dibuixant de premsa. Normalment combinen habilitat artística, hipèrbole i sàtira per qüestionar l'autoritat i cridar l'atenció sobre la corrupció, la violència política i altres mals socials.
Desenvolupat a Anglaterra a la darrera part del segle xviii, el pioner de la caricatura política va ser James Gillray, encara que el seu i altres de la florida indústria anglesa es van vendre com a gravats individuals a les impremtes. Fundada el 1841, la revista britànica Punch es va apropiar del terme vinyeta de premsa per referir-se a les seves caricatures polítiques, la qual cosa va portar a l'ús generalitzat del terme.

## Referències

* ↑ Sterling, Christopher. Encyclopedia of Journalism. Thousand Oaks: Sage Publications, Inc, 2009, p. 253–261. ISBN 978-0-7619-2957-4.
* ↑ Shelton, Mitchell. «Editorial Cartoons: An Introduction | HTI» (en anglès).
* ↑ «Satire, sewers and statesmen: why James Gillray was king of the cartoon». The Guardian, 16-06-2015.
* ↑ Stanley Appelbaum i Richard Kelly. Great Drawings and Illustrations from Punch, 1841-1901 (en angles). Dover Publications Inc., 1 febrer 2000. ISBN 978-0486241104.
# Incubació

Incubació és l'acció de donar calor als ous fecundats, perquè es puguin desenvolupar els embrions. Aquest fet és propi dels ocells, els rèptils i els monotremes.
La forma d'incubació més utilitzada entre els ovípars homeoterms (ocells i monotremes) és covar, que consisteix en la transmetre directament la pròpia calor corporal, però també es pot fer servir una calor externa al cos, colgant ous a la terra o sorra calenta (tortugues i altres rèptils, però també alguns ocells), aprofitant la calor geològica, com en el cas d'alguns megapòdids, que també poden aprofitar la calor dels materials vegetals en descomposició, com fan els cocodrils.

## Referències

* ↑ «Incubació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.