OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercatone Uno (equip ciclista)

Mercatone Uno va ser un equip ciclista italià de ciclisme en ruta que va competir de 1997 a 2003. Va ser l'equip en què Marco Pantani, va aconseguir els seus èxits.

## Història

L'equip es fundà el 1997 per l'antic director del Carrera, Giuseppe Martinelli. Amb ell van arribar Marco Pantani i altres ciclistes com Massimo Podenzana o Beat Zberg.
No s'ha de confondre amb l'equip Saeco, anomenat Mercatone Uno de 1992 a 1995.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 7 participacions (1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003)
** 8 victòries d'etapa:
*** 3 el 1998: Marco Pantani (2), Fabiano Fontanelli
*** 4 el 1999: Marco Pantani (4)
*** 1 el 2000: Stefano Garzelli
** 2 classificacions finals:
*** 1998: Marco Pantani, 2000: Stefano Garzelli
** 2 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Marco Pantani (1998)
* Tour de França
** 4 participacions (1997, 1998, 1999, 2000)
** 8 victòries d'etapa:
*** 3 el 1997: Marco Pantani (2), Mario Traversoni
*** 2 el 1998: Marco Pantani (2)
*** 1 el 1999: Dmitri Kónixev
*** 2 el 2000: Marco Pantani (2)
** 1 classificacions finals:
*** 1998: Marco Pantani,
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participacions (2001)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions secundàries:

### Campionats nacionals

* Campionat d'Itàlia en contrarellotge (3): 1998, 1999, 2000 (Marco Velo)
* Campionat del Kazakhstan en contrarellotge (1): 2002 (Andrei Mizúrov)

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius II són la segona divisió dels equips ciclistes professionals.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1997 | 11è | Beat Zberg (13è) |
| 1998 | 10è | Marco Pantani (4t) |
| 1999 | 6è | Marco Pantani (27è) |
| 2000 | 18è | Stefano Garzelli (14è) |
| 2001 | 22è | Igor Astarloa (117è) |
| 2002 | 30è | Fabiano Fontanelli (71è) |
| 2003 | 8è (GSII) | Eddy Serri (253è) |

## Enllaços externs

* Classificacions UCI 1995 a 2008 Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine.
* Plantilles del Mapei a memoire-du-cyclisme.eu
# Opteron

Opteron és el nom d'una gamma de processadors fabricats per la companyia Advanced Micro Devices destinats a servidors d'alta capacitat de càlcul i a estacions de treball d'ús intensiu.
Els primers Opteron, basats en arquitectura K8, eren processadors d'un únic nucli, dissenyats per ser muntats en plaques base per a servidors de fins a 8 processadors. Van ser els primers processadors del mercat en incorporar l'arquitectura x86-64, que s'ha convertit en un estàndard per als processadors actuals orientats a PC.
La segona generació d'Opterons, també basats en K8, eren de doble nucli, i podien arribar a 2x8 = 16 processadors per placa.
La tercera generació d'Opterons, anomenats core Barcelona, estan basats en arquitectura K10, són de quàdruple nucli i incorporen 2Mb de memòria Cache de nivell 3, compartida entre els quatre processadors. Els Opteron K10 incorporen un nou conjunt d'instruccions, anomenat SS4a i es permeten fins a 4x8=32 processadors.
Les properes generacions incorporaran noves revisions de l'arquitectura i ampliaran la memòria cache L3 fins a 12Mb.

## Referències

* ↑ FayerWayer. «AMD lanza su procesadores Opteron basados en Bulldozer» (en anglès). [Consulta: 7 maig 2019].
* ↑ Espeso, Pablo. «AMD 'Barcelona', la tercera generación de los Opteron» (en castellà), 11-09-2007. [Consulta: 11 maig 2019].

## Enllaços externs

* Opteron™ X and A-Series Processors
# Orkino

Orkino (en rus: Оркино) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 729 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Hilbert (desambiguació)

«Hilbert» té aquests significats:
* Astronomia:
** 12022 Hilbert, un asteroide.
* Biografies:
** David Hilbert, un matemàtic alemany.
** Jaroslav Hilbert, un dramaturg txec.
** Stephen Hilbert, un matemàtic americà.
* Geografia:
** Hilbert, una ciutat estatunidenca.
* Matemàtiques:
** Corba de Hilbert, una corba fractal.
** Espai de Hilbert, un concepte matemàtic que generalitza la noció d'espai euclidià.
# Francesca Guardiola i Sala

Francesca Guardiola i Sala (Santpedor, Bages, 1963) és una filòloga i política catalana.
És llicenciada en Filologia i Literatura catalana per la Universitat de Barcelona i té un Màster en Gestió cultural també per la Universitat de Barcelona, amb stage de formació complementària a la City University de Londres, on va acabar els seus estudis. Part d'aquest mestratge el completa un programa a Berlín i Groningen. També va obtenir un Postgrau en Arts Teatrals a The Arts Educational Schools, el 1998 a Londres.
Té més de 30 anys d'experiència a l'administració pública i durant els darrers 11 anys s'ha especialitzat professionalment en Relacions Internacionals, tant al Parlament com al Govern de Catalunya, des d'un punt de vista institucional i també de projecció econòmica. L'any 2016 fou directora de Relacions Institucionals a l'Agència per a la Competitivitat de l'Empresa. El 2015 va ser nomenada directora general de Relacions Exteriors a la Secretaria d'Afers Exteriors i de la Unió Europea del Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya, i fins al 2011 havia estat subdirectora de la mateixa direcció general.
Ha participat i ha estat membre del Consell d'Administració de l'Agència de Suport a l'Empresa Catalana, en representació de la Secretaria d'Afers Exteriors i de la Unió Europea, durant els anys 2013 fins al 2015. Entre els anys 2006 i 2011 va ser cap de Relacions Institucionals del Parlament de Catalunya. Francesca Guardiola cessa, a petició pròpia, com a delegada de la Generalitat de Catalunya als Països Nòrdics amb efectes des del 22 de març de 2021.
Està casada des de 2013 amb el polític Ramon Camp i Batalla.

## Referències

* 1 2 «Acords de Govern 4 d'abril 2017». Gencat.cat. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 8 d’abril 2017. [Consulta: 8 abril 2017].
* ↑ «La Generalitat nomena la germana de Pep Guardiola cap de Relacions Exteriors». Regió 7, 30-06-2015 [Consulta: 8 abril 2017].
* ↑ «Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «La hermana de Guardiola, nueva directora de Relaciones Exteriores de la Generalitat» (en castellà). ABC, 30-06-2015 [Consulta: 8 abril 2017].
# Llac Angelus

El llac Angelus (anglès: Lake Angelus) és un llac privat de 193 hectàrees per a tots els esports situat a la comunitat de Lake Angelus (principalment a Auburn Hills, però una part occidental està a Waterford) del comtat d'Oakland, a l'estat de Michigan dels Estats Units. És el novè més gran i el vuitè més profund llac del comtat d'Oakland.
A principis del segle xx, el llac s'anomenava Three Mile Lake. Durant la dècada de 1920, el llac fou rebatejat com a Lake Angelus per la senyora Sollace B. Collidge.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2015-10-15. [Consulta: 5 agost 2016].
* ↑ http://www.oaklandcountylakefronthomesmi.com/-LAKE-ANGELUS-AUBURN-HILLS-MICH%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «DNR - DNR».
* ↑ «MITowns.org - Lake Angelus, MI».
# Santander, la ciudad en llamas

Santander, la ciudad en llamas és una pel·lícula espanyola de 1944, dirigida per Lluís Marquina i Pichot. Va ser escrita i produïda per Germán López Prieto.

## Sinopsi

En finalitzar la guerra civil espanyola, l'indià Pedro Bárcenas (Félix de Pomés) decideix tornar a Santander i invertir la seva capital en la reconstrucció. En el vaixell trava amistat amb Tony Cortés (Ricardo Merino). Tony s'associa amb don Pedro en els seus negocis i corteja a la seva neboda Mariuca (Rosita Yarza), intentant separar-la del seu xicot de tota la vida, Felipe (Luis Arroyo). Tony resulta ser un estafador que segresta a Mariuca. A la ciutat es declara un paorós incendi. Don Pedro intenta rescatar a la seva germana de les flames.

## Repartiment

* Rosita Yarza
* Guillermina Green
* Julia Pachelo
* Félix de Pomés
* Luis Arroyo
* Ricardo Merino
* Luisita España
* Antonio Riquelme
* Pablo Álvarez Rubio

## Comentaris

Melodrama en la línia de San Francisco ambientat en l'incendi de Santander de 1941. Una versió restaurada fou exhibida al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1990. El febrer del 2016, en conmemorar el 75è aniversari de l'incendi, fou exhibida públicament per la Conselleria de Cantàbria.

## Referències

* ↑ Santander, la ciudad en llamas a decine21.com
* ↑ Cuando el Incendio protagonizó una película: ‘Santander, la ciudad en llamas’ a incendiosantander.com
* ↑ El filón negro y el Ford de «Innisfree», ABC, 25 de setembre de 1990
* ↑ La Filmoteca proyecta mañana la película 'Santander, la ciudad en llamas', Europa Press, 15 de febrer de 2016

## Enllaços externs

* Santander, la ciudad en llamas a YouTube
* Fotografies de la pel·lícula al repositori de la Filmoteca de Catalunya
# Territori Indígena de Salitre

El Territori Indígena de Salitre és un dels quatre territoris indígenes bribris de Costa Rica. Es localitza en el cantó de Buenos Aires, província de Puntarenas. Les seves principals comunitats són Olán, Sipar, Palmital, Río Azul, Yeri, Santa Candelaria, Salitre Centro, Puente i Alto Calderón. La seva extensió és d'11,700 hectàrees i la seva població és d'aproximadament 1.285 persones. Limita amb el també bribri Territori Indígena de Cabagra y el cabécar d'Ujarrás, amb el Parc Internacional Amistad, i amb l'empresa pinyera Pindeco. El seu representant és l'Associació de Desenvolupament Integral Indígena de Salitre.
Disputes per terres entre els pobladors indígenes i no indígenes ha portat a un violent enfrontament ètnic que no ha estat resolt. L'Associació de Desenvolupament juntament amb l'Església Luterana de Costa Rica van aconseguir guanyar una demanda interposada contra propietaris no indígenes de la zona que demostra la il·legalitat de la compra de terrenys indígenes, alguna cosa prohibit per la Llei Indígena de 1977. .

## Referències

* ↑ Pueblo Bribri Arxivat 2016-03-01 a Wayback Machine. Atlas Digital de los Pueblos Indígenas, Universitat de Costa Rica
* 1 2 3 4 5 Territorio indígena de Salitre Rivera, Ernesto. Semanario Universidad. 9 de juny de 2014
# Hialmar Rendahl

Carl Hialmar Rendahl (nascut a Jönköping el 26 de desembre de 1891 mort a Estocolm el 2 de maig de 1969) va ser un zoòleg, dibuixant i pintor suec. És famós a Suècia per la seva autoria de Fågelboken, el «llibre d'ocells» del qual va vendre 60.000 exemplars.
Rendahl va estudiar a la Universitat de Jönköping, es va graduar el 1910 i es va traslladar a la Universitat d'Estocolm, on va estudiar zoologia, botànica i geografia. Hi va obtenir el títol de llicenciat en filosofia el 1916 i en zoologia el 1918. Després de reeixir el doctorat va ser nomenat professor associat en zoologia 1924. El 1933 fou nomenat professor del Museu Suec d'Història Natural fins a la seva jubilació el 1958.
Va continuar treballant fins a una setmana abans de morir. S'interessava particularment a la fenologia de les aus migratóries de Suècia, la ictiologia i l'herpetologia.
En el seu temps lliure, Rendahl va desenvolupar el seu talent de pintor, amb una producció considerable. El seu art es caracteritza principalment per motius no figuratius i paisatges amb tècniques de tremp d'ou, guaix, aquarel·la, oli i guix.

## Referències

* ↑ «Hialmar Rendahl, (1891-1969) Zoologiprofessor och konstnär [HR, professor de zoologia i artista)» (en suec). FundacióHialmar Rendahl. Arxivat de l'original el 2017-09-12. [Consulta: 10 juliol 2019].
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The eponym dictionary of reptiles (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2011, p. 219. ISBN 9781421402277.
* ↑ «Hialmar Rendahl - Biografi». [Consulta: 10 juliol 2019].
# Furalumita

La furalumita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la fosfuranilita. Rep el nom pels ions fosfat, uranil i alumini a la seva composició.

## Característiques

La furalumita és un fosfat de fórmula química Al₂(UO₂)₃(PO₄)₃(OH)₂·13H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1978, sent publicada per primera vegada el 1979. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la furalumita pertany a «08.EC: Uranil fosfats i arsenats, amb relació UO₂:RO₄ = 3:2» juntament amb els següents minerals: françoisita-(Nd), upalita, françoisita-(Ce), arsenuranilita, dewindtita, kivuïta, fosfuranilita, yingjiangita, dumontita, hügelita, metavanmeersscheïta, vanmeersscheïta, arsenovanmeersscheïta, althupita, mundita, furcalita i bergenita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Kobokobo, a la localitat de Mwenga (Kivu del Sud, República Democràtica del Congo). També ha estat descrita a Valdeíñigos, a la localitat de Tejeda de Tiétar (Càceres, Espanya) i a la prospecció d'urani de La Creusa, a Les Marécottes (Valais, Suïssa). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Phuralumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2021].
# Foe

El foe és una unitat d'energia igual a 10$^{44}$ joules.
Per mesurar les immenses quantitats d'energia que produeix una supernova, els científics usen ocasionalment una unitat d'energia anomenada foe que era un acrònim de «ten to the power of fifty-one ergs» o 10$^{51}$ ergs. Aquesta unitat de mesura resulta ideal per explicar l'energia d'aquests fenòmens, ja que una supernova emet una quantitat d'energia observable (llum visible) de l'ordre d'un foe en un període d'alguns segons.
Per comparació el Sol al llarg de tota la seva vida haurà emès tan sols 1,2 foe. Doncs suposant la seva lluminositat constant al llarg de tota la seva vida 3,827×10$^{26}$ W × 10¹⁰ anys ≈ 1,2 foe (Google Calculator).
# Società Sportiva San Giovanni

La Società Sportiva San Giovanni és un club de futbol sanmarinès de la ciutat de Borgo Maggiore.

## Palmarès

* sense títols destacats

## Referències

* ↑ Web FSGC Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* ↑ Plantilla eufo.de
# Eduardo Alonso y Alonso

Eduardo Alonso y Alonso fou jutge i president de l'Audiència Territorial de Barcelona durant els 1930s.
El 28 d'octubre de 1935 va ser nomenat provisionalment Governador General fins al 27 de novembre de 1935. Durant el seu mandat va mantenir els consellers de l'antic govern de Pich i Pon.

## Referències

* ↑ «ABC (Madrid) - 29/10/1935, p. 35 - ABC.es Hemeroteca». [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ «Eduardo Alonso Alonso, governador general de Catalunya | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ «Operació Pich i Pon: els "altres" presidents de la Generalitat». [Consulta: 1r gener 2019].
# Territori Militar de Zinder

El Territori Militar de Zinder fou una regió de l'Àfrica occidental sota domini francès, en el que avui dia és el Níger.
Els territoris entre el riu Níger i el llac Txad es van anar sotmetent pels francesos des de Dori a la moderna Burkina Faso. La missió Voulet-Chanoine parcialment i després la missió Joalland-Meynier, van assegurar abans de 1899 l'establiment de posicions franceses que asseguraven l'enllaç entre el riu Níger i el llac Txad. El 17 d'octubre de 1899 la colònia del Sudan Francès fou suprimida i amb efectes de 1 de gener de 1900 els cercles de Tombouctou, Sumpi, Bamba, Gao i Zinder foren constituïts en el Primer Territori Militar; els cercles de Koutiala, Sikasso, Bobo-Dioluasso, Koury, Diébougou (Lobi), i les residències de Mossi i Gourounsi foren constituïts en el Segon Territori Militar.
El període de domini a la manera de protectorat en la regió entre el Níger i el Txad fou molt breu i el 20 de novembre de 1900 un decret creava el Tercer Territori Militar amb capital a Zinder, territori que englobava la zona entre el Níger i el Txad, no estant delimitat pel nord i tenint al sud les possessions britàniques.
Per Decret de 26 de desembre de 1904 el territori va agafar el nom de Territori Militar del Níger i la capital es va traslladar a Niamey. En tot cas el 1904 el territori fou agregat a la colònia de l'Alt Senegal i Níger.

## Comandants

* 1900 - 1901 Étienne Péroz
* 1901 - 1902 Henri Joseph Eugène Gouraud
* 1902 - 1903 François Marie Noël
* 1903 - 1906 Joseph Gauderique Aymerich

## Notes

* ↑ Les Touaregs Kel Adagh, per Pierre Boilley
* ↑ Worldstatesment dona com a data el 23 de juliol de 1900
* ↑ Worldstatesment situa el canvi el 22 de juny de 1910
* ↑ Affaire du différend frontalier (Burkina Faso/République du Mali)

## Referències

* Les Alhazai de Maradi (Niger): histoire d'un groupe de riches marchands sahéliens, per Emmanuel Grégoire
# Hiadna

Hiadna (en àrab الهيادنة, al-Hyādna; en amazic ⵀⵢⴰⴷⵏⴰ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.387 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Font de Jepo

La Font de Jepo és una font situada a 968 metres d'altitud del poble de Rivert, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia al terme de Toralla i Serradell.
És al nord-est de Rivert, a la llera del barranc del Barri, al vessant nord-oest del Serrat des Broncalars, a llevant de Pui Redon.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Monocromador

Un monocromador és un dispositiu que permet d'obtenir una radiació electromagnètica monocromàtica, és a dir, d'una sola longitud d'ona. Els monocromadors estan formats generalment per làmines cristal·lines planes o corbes, o bé prismes, i són utilitzats en espectroscòpia per tal de seleccionar radiacions monocromàtiques de longitud d'ona coneguda.
En el monocromador Czerny-Turner, la llum policromàtica (A) es focalitza per una ranura (B) i és col·limada per un mirall còncau (C). El raig col·limat és difractat per una xarxa de difracció giratòria (D) que dispersa la llum, la qual torna a ser focalitzada per un segon mirall còncau (E) i surt per una altra ranura (F). Com s'observa en la figura, cada longitud d'ona es focalitza en una posició diferent. La llum monocromàtica elegida s'obté girant la xarxa de difracció de manera que es focalitzi sobre la ranura (F) i pugui sortir-ne (G).

## Referències

* ↑ «Monocromador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vance (Carolina del Sud)

Vance és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 208 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vance tenia 208 habitants, 67 habitatges i 50 famílies. La densitat de població era de 160,6 habitants/km².
Dels 67 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,8% hi vivien parelles casades, en un 31,3% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,1% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 53,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.250 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 11.719 $. La renda per capita de la població era de 8.787 $. Entorn del 29,8% de les famílies i el 38,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Titu Cusi Yupanqui

Titu Cusi Yupanqui (Cusco, 1526 - Vilcabamba, 1571 $^{(Gregorià)}$) fou un inca el qual governà el regne del Cusco, després de recuperar aquest territori de mans dels espanyols, al segle xvi. És un dels quatre Inques de Vilcabamba, els quals, després de la derrota d'Atahualpa, van fer front la dominació colonial d'Espanya. De tota manera, al temps, va declarar-se penedit d'aquesta primera actitud bel·ligerant, i va presentar, el 24 d'agost de 1566, la capitulació, declarant-se vassall del Rei d'Espanya, així com la conversió al cristianisme (va ser batejat segons el ritu cristià el 1568, adoptant el nom de Diego de Castro). Poc temps després, va morir de pneumònia.

## Referències

* ↑ An Inca Account of the Conquest of Perú.
* ↑ Porras Barrenechea, Raúl. "Titu+Cusi+Yupanqui&as_brr=3&ei=M-FFS8azNZ7AzgTirdSHDg&cd=2#v=onepage&q="TituCusi&f=false Indagaciones peruanas: El legado quechua. Lima: UNMSM, 1999. ISBN 997246069X.
* ↑ Porras Barrenechea, Raúl. «Los cronistas del Perú». Lima: Banco de Crédito del Perú, 1986.
# Eduardo Rózsa Flores

Eduardo Rózsa Flores (Santa Cruz de la Sierra, 31 de març de 1960 - Santa Cruz de la Sierra, 16 d'abril de 2009) va ser un actor, productor de cinema, escriptor, poeta i publicista bolivià, soldat en guerres iugoslaves, posteriorment acusat per la fiscalia boliviana de ser el líder d'una banda paramilitar. Eduardo era bolivià de pare hongarès d'origen jueu (György Obermayer-Rózsa) i mare catalana (Nelly Flores Arias). Va ser membre de l'Opus Dei i posteriorment es va convertir a l'islam.

## Obres

Els seus llibres van ser publicats en hongarès:
* A Mocskos háború (1994) háborús visszaemlékezés - La Cara sucia de la Guerra (1994) recuerdos sobre la guerra.
* Hallgatás Hadművelet (1996) - Silencio en el entrenamiento militar (1996)
* Meghaltunk és mégis élünk (1998) háborús visszaemlékezés - Morimos y aún así seguimos vivos (1998)
* Hűség (1999) háborús versek - Lealtad (1999) versos sobre la guerra
* Állapot: Két háború között (2001) versek - Estado: Entre dos guerras (2001) versos
* Disznóságok gyűjteménye (2003) - Colección de cochinadas (2003)
* 69 Titok, szerelmes versek és egy magyarázat (2004) versek - 69 secretos, versos de amor y explicación (2004)
* 47 szúfi vers (2007) versek - 47 versos sufistas

## Filmografia

Totes les seves pel·lícules van ser filmades i realitzades en hongarès i van aconseguir certa rellevància en la nació, així com en comunitats hongareses a l'estranger a Amèrica Llatina, Amèrica del Nord i Austràlia.
* Bolse Vita (1996)
* Vizualizáció (1997)
* Kisváros (1997)
* Chico (2001)

## Referències

* ↑ Eduardo Rózsa Flores simpatitzava amb la "Nació Camba"
* ↑ C., J. «El periodista reconvertit en coronel de les forces croates». Diari Ara [Barcelona], 27-12-2011, p.16. ISSN: 2014-010X.