OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Associació Catalana de la Crítica i l’Escriptura Cinematogràfica

L' Associació Catalana de la Crítica i l'Escriptura Cinematogràfica (ACCEC) és una associació catalana fundada el 1987 que aplega crítics de cinema i escriptors de cinema. El seu objectiu és la promoció d'activitats relacionades amb la cultura i la indústria cinematogràfiques i d'altres audiovisuals, la denúncia de qualsevol manipulació en la transmissió de l'obra audiovisual i la difusió del cinema català entre la crítica cinematogràfica estrangera.
Fou creada a Barcelona el 1987 com a Associació Catalana de Crítics i Escriptors Cinematogràfics gràcies a una comissió formada pels crítics i escriptors Enric Alberich, Jordi Balló i Fantova, Quim Casas, Àlex Gorina, Elena Hevia, Josep Maria López i Llaví, Octavi Martí, José Enrique Monterde, Joana Raja, Esteve Riambau, Joaquim Romaguera i Mirito Torreiro. El març de 1988 es va constituir la primera Junta Directiva, que va presidir el crític de cinema de La Vanguardia José Luis Guarner i va ocupar el càrrec fins 1992. El 1989 es va integrar a la FIPRESCI i va instal·lar la seva seu a la del Col·legi de Periodistes de Catalunya. Durant molts anys va ser l'únic referent associatiu dels escriptors de cinema a l'Estat espanyol, raó per la qual encara avui acull membres de fora de Catalunya.
Els anys 1988, 1990 i 1991 va organitzar les Setmanes de la Crítica amb la projecció de pel·lícules en col·laboració amb la Filmoteca de Catalunya. Des del 1992 ha estat encarregada d'organitzar la selecció de pel·lícules projectades a la secció Seven Chances del Festival Internacional de Cinema de Catalunya celebrat cada any a Sitges. Des del 1994 atorga el premi de la crítica del Festival, anomenat Premi de la Crítica José Luis Guarner. El 1996 va organitzar el cicle Testimonis de la història del cinema a Catalunya, i el 2003 un taller ce crítica cinematogràfica. Ha celebrat debats sobre temes relacionats amb la pràctica professional dels escriptors i crítics de cinema, sobre la situació dels festivals de cinema o de les filmoteques a l'Estat espanyol, i sobre el paper de la informació i la crítica cinematogràfiques en la premsa diària. També organitza taules rodones, conferències i tallers de crítiques de cinema.

## Presidents

* 1988-1992: José Luis Guarner
* 1992-1993: Esteve Riambau
* 1993-1999: Àngel Quintana
* 1999-2002: Carlos Losilla
* 2002-2014: José Enrique Monterde
* 2014-2018: Violeta Kovacsics
* 2018-2020: Marta Armengou
* 2020- : Ignasi Franch

## Referències

* ↑ «ACCEC - Associació Catalana de la Crítica i l'Escriptura Cinematogràfica». [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Associació Catalana de Crítics i Escriptors Cinematogràfics | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «La crítica cinematogràfica celebra aniversari amb el futur per escriure», 13-12-2018. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ Fotogramas, Por Redacción. «Aprende crítica de cine con algunos de los críticos de FOTOGRAMAS» (en espanyol europeu), 24-01-2017. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ Redacció. «L'ACCEC celebra 30 anys de crítica cinematogràfica», 13-12-2018. [Consulta: 18 febrer 2021].
# Scinax boulengeri

Scinax boulengeri és una espècie de granota que es troba a Colòmbia, Costa Rica, Nicaragua, Panamà i, possiblement també, a Hondures.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax boulengeri. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Haplochromis boops

Haplochromis boops és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 19,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Secernentis

Els secernentis (Secernentea) són una classe de nematodes. És una de les dues classes tradicionals de nematodes; està fonamentada en criteris morfològics, però no està suportada per les anàlisis moleculars modernes.

## Taxonomia

Les sublcasses i ordres de secernenteu:
* Subclasse Rhabditia (parafilètic?)
** Ordre Rhabditida
** Ordre Strongylida
* Subclasse Spiruria
** Ordre Ascaridida
** Ordre Camallanida (a vegades inclosos en els Spirurida)
** Ordre Drilonematida (a vegades inclosos en els Spirurida)
** Ordre Oxyurida (= Rhabdiasida)
** Ordre Rhigonematida (abans dins els Tylenchia)
** Ordre Spirurida
* Subclasse Diplogasteria (podria pertànyer als Rhabditia)
** Ordre Diplogasterida
* Subclasse Tylenchia (podria pertànyer als Rhabditia)
** Ordre Aphelenchida
** Ordre Tylenchida

## Referències

* ↑ Mas-Coma, Santiago; Escuer, Miquel; Palomo, Alejandro. «Els nematodes». Història natural dels Països Catalans. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 maig 2019].
* ↑ Tree of Life Web Project (ToL) (2002): Nematoda Arxivat 2013-05-08 a Wayback Machine.. Versió de l'1 de gener de 2002. Consultat el 2 de novembre de 2008.
# Asayita

Asayita o Asaita (amhàric: አሳይታ, Äsayəta) és una població situada al nord-est d'Etiòpia, a la woreda Afambo. Les seves coordenades són 11° 34′ N, 41° 26′ E﻿ / ﻿11.567°N,41.433°E﻿ / 11.567; 41.433 11° 34′ N, 41° 26′ E﻿ / ﻿11.567°N,41.433°E﻿ / 11.567; 41.433 / 11.567, 41.433 i té una alçada de 371 metres.
Segons l'Agència Central d'Estadística del país, l'any 2005 la localitat tenia una població estimada de 22.718 habitants, dels quals 12.722 eren homes i 9.996 dones. D'acord al cens nacional de 1994, el poble tenia 15,475 habitants. El 2021 Asaita tenia 20.342 habitants.
Asaita va ser breument la capital del sultanat d'Adal i Imamate d'Aussa, així com seu del sultanat d'Awssa, la principal monarquia afar, però es troba a 50 quilòmetres al sud per carretera sense asfaltar des de la carretera Awash-Asseb. L'any 1964 estava en funcionament una línia telefònica de Kombolcha a Asaita. La ciutat de Semera, que antigament era un assentament situat en aquesta carretera, es va convertir en la nova capital de la regió.
Al sud-est d'Asayita, existeix un grup de vint llacs salats els quals cobreixen el territori des de la frontera amb Djibouti. Com el llac Gamarri, conegut pels seus flamencs, i el llac Abbe, punt final del riu Awash.

## Referències

* 1 2 «GeoNames.org». [Consulta: 4 febrer 2021].
* ↑ «Domain Name Renewal and web hosting from Network Solutions», 20-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-20. [Consulta: 4 febrer 2021].
* ↑ Shinn, David Hamilton.. Historical dictionary of Ethiopia. 2a edició. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2.
* ↑ «Wayback Machine», 27-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 4 febrer 2021].
* 1 2 Carillet, Jean-Bernard.. Ethiopia & Eritrea. 4th ed. Footscray, Vic.: Lonely Planet, 2009. ISBN 978-1-74104-814-8.
# Grup de la beudantita

El grup de la beudantita és un grup de minerals de la classe dels fosfats que pertany al supergrup de l'alunita. Els membres del grup de la beudantita tenen un reemplaçament no ordenat 1:1 dels tetraèdres de SO₄ per tetraèdres AsO₄ o PO₄. La fórmula del grup és AM₃(XO₄)(SO₄)(OH)₆; en aquest cas, les posicions A es troben emplenades per cations divalents: Ca, Sr o Pb. Els membres del grup són els següents:
| Grup de la beudantita | AM₃(XO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Beudantita | PbFe₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Cloudita | BaFe³⁺₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Corkita | PbFe₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Gal·lobeudantita | PbGa₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Hidalgoïta | PbAl₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Hinsdalita | PbAl₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Kemmlitzita | SrAl₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Oberwolfachita | SrFe3+ 3(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Svanbergita | SrAl₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Weilerita | BaAl₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
| Woodhouseïta | CaAl₃(PO₄)(SO₄)(OH)₆ |

## Galeria

* Beudantita
* Hidalgoïta
* Hinsdalita (ocre) pseudomorfitzant piromorfita (verd)

## Referències

* 1 2 «Beudantite Group: Beudantite Group mineral information and data.». [Consulta: 19 juliol 2017].
# Grup de la berzelianita-umangita

El grup de la berzelianita-umangita és un grup de minerals de la classe dels sulfurs. Està format per les dues espècies que li donen nom: la berzelianita i la umangita, dos selenurs de coure. La berzelianita cristal·litza en el sistema isomètric i la umangita en el tetragonal.
| Espècie | Fórmula |
| Berzelianita | Cu₂Se |
| Umangita | Cu₃Se₂ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz, les dues espècies del grup de la berzelianita-umangita pertanyen a "02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, plata i/o or», juntament amb els minerals següents: calcocita, djurleïta, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoïta, athabascaïta, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaïta, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Referències

* ↑ «Berzelianite-Umangite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juny 2021].
# William Pole

William Pole (Birmingham, 22 d'abril de 1814 - 30 de desembre de 1900) va ser un enginyer, astrònom i músic anglès.
El 1836 fou nomenat organista de l'església de Sant Marc de Londres, i el 1844 la Companyia Britànica de les Índies Orientals l'envià a Bombai com a professor d'enginyeria de l'"Elphinstone College", retornant a Londres el 1847 per a preparar la construcció i reunir el material destinat a les línies fèrries de l'Índia. De 1859 a 1867 fou professor d'enginyeria i de mecànica de la Universitat de Londres i de l'Escola Reial de Chatham, (comtat de Kent), i el mateix any va rebre el títol de doctor en música de la Universitat d'Oxford. Formà part de nombroses comissions i fou vicepresident de la Societat Reial de Londres.
Col·laborà en la Quatery Review, i publicà les obres següents:
* Treatise on the Steam Engine (Londres, 1844);
* Scientific chapters in the Life of R. Stephenson (Londres, 1864);
* Treatise of Iron (Londres, 1872);
* The life of Sir W. Fairbairn (Londres, 1877);
* The life of Sir William Siemens (Londres, 1888).
Deixà diverses composicions musicals i algunes obres concernents a aquest art, com ara Diagrams and tables (1868), The Story of Mozart's Rèquiem (1879). Per acabar col·laborà en moltes revistes musicals i en el Dictionary de Grove.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 1281. (ISBN 84-239-4545-6)
# Cleòpatra Selene

Cleòpatra Selene (grec antic: Κλεοπάτρα Σελήνη), també anomenada Cleòpatra VIII, va ser una princesa ptolemaica, filla de Marc Antoni i de Cleòpatra VII. Era germana bessona d'Alexandre Heli i van néixer ambdós el 25 de desembre de l'any 40 aC.
Va créixer i es va educar a Alexandria. L'any 34 aC va ser nomenada pel pare i la mare reina de Cirene.
Derrotats els pares a la batalla d'Àccium l'any 31 aC, Octavi va protegir Cleòpatra, Alexandre i el tercer germà, Ptolemeu Filadelf, i els va enviar amb la seva germana Octàvia, la dona de Marc Antoni, que els va criar i educar com a propis. August va arreglar el seu matrimoni amb Juba II de Numídia, que es va fer abans de l'any 25 aC. August li va donar un esplèndid dot. En canvi, pel mateix temps, els seus germans Alexandre Heli i Ptolemeu Filadelf van desaparèixer, probablement morts d'alguna malaltia o epidèmia.
Juba II i Cleòpatra van ser obligats a cedir Numídia l'any 25 aC, i van haver de canviar el regne pel de Mauritània. La seva capital, la van establir a Iol, que van rebatejar Cesarea (moderna Cherchell, Algèria).
Cleòpatra va tenir dos fills amb Juba II:
* Ptolemeu de Mauritània (1 aC - 40 dC, rei 23-40 aC).
* Drusila de Mauritània (5 aC-?), casada amb Antoni Fèlix, el governador de Judea.
* Alguns historiadors li atribueixen una tercera filla, Cleòpatra de Mauritània, que podria haver mort de petita i no està testimoniada sense dubte.
Va morir l'any 6 dC.

## Referències

* ↑ E.R.Bevan. "The House of Ptolemy". Londres: Methuen Publishing, 1927, p. 375-384.
# El joc del segle

El joc del segle va ser un programa emès per TV3 dirigit per Joaquim Maria Puyal i presentat per Xarli Diego que es va emetre per primer cop el 3 d'octubre de 1991. Consistia en un concurs de preguntes i respostes sobre les grans notícies i personatges que han marcat el desenvolupament del segle xx. Entre els col·laboradors del programa hi havia el crupier, Julian Grange Davies, més conegut com «el senyor Davies», un equatoguineà que afirmava cofoi que era «el primer negre que va parlar en català a TV3»; la Vanessa, una hostessa eixelebrada encarnada per Lloll Bertran que seguia les ordres de la veu d'Antoni Bassas i exposava les excel·lències d'alguns objectes; Jordi LP, el Mag Marià, Imma Colomer i Miquel Calçada. Es va deixar d'emetre el 26 de juny de 1993.
El 1999, inspirat en el programa, Puyal i Manuel Vázquez Montalbán van promoure l'edició d'una versió del joc en forma de joc de taula editat per l'editora Disset i distribuïda per Edicions 62.

## Premis

Lloll Bertran va guanyar un dels Premis Ondas 1992 pel seu paper al programa. També va estar nominada al Fotogramas de Plata 1992.

## Referències

* ↑ «El Joc del Segle]». Julian Grange Davies.
* ↑ Porras, Dario «L'emocionant retorn de Xarli Diego a TV3, 30 anys després». elnacional.cat, 18-06-2019.
* ↑ Versión de Puyal en juego de mesa del concurso "El joc del segle", El País, 7 d'octubre de 1999
* ↑ Ginart, Belen «Versión de Puyal en juego de mesa del concurso "El joc del segle"» (en castellà). El País, 06-10-1999. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «'Los años vividos' gana un premio ondas internacional» (en castellà). El País, 05-11-1992.
# Província d'Adana

La província d'Adana (de 1935 a 1963 província de Seyhan) és una província de Turquia situada a la Regió de la Mediterrània. La seu administrativa de la província és la ciutat d'Adana, on viuen el 78% dels residents de la província. La província, geogràficament i també en l'aspecte econòmic, forma part de la regió de Çukurova (antiga Cilícia), juntament amb les províncies de Mersin, Osmaniye i Hatay.

## Geografia

La província d'Adana té una superfície de 14.030 km². La part sud de la província és una regió de planures, mentre que la nord està formada per muntanyes. Les províncies adjacents són Mersin a l'oest, Hatay al sud-est, Osmaniye a l'est, Kahramanmaraş al nord-est, Kayseri, al nord, i Niğde cap al nord-oest.

## Districtes

| Aladağ Ceyhan Çukurova Feke İmamoğlu Karaisalı Karataş Kozan | Pozantı Saimbeyli Sarıçam Seyhan Tufanbeyli Yumurtalık Yüreğir |
D'aquests, Çukurova, Karaisalı, Sarıçam, Seyhan i Yüreğir formen part de l'àrea metropolitana (turc: Büyükşehir Belediyesi) d'Adana.
A la província hi ha la Base aèria d'İncirlik de l'OTAN.

## Personalitats conegudes

* Yaşar Kemal, Escriptor
* Hasan Gökhan Şaş, Futbolista
# Estípit (botànica)

* Per a altres significats, vegeu «estípit».
En botànica, un estípit és una estructura suport que pot comportar-se com una tija, sent part del tal·lus de les algues marines, o d'una tija de fulles veritables, com en les falgueres.
En el cas de la falguera, l'estípit és només el pecíol (o tija) des de la mata d'arrels al començament del teixit foliar, o làmina. La continuació de l'estructura dins de la làmina acaba després en el raquis.
Aquesta estructura és particularment comú en algues marrons com les laminarials (kelp).
L'estípit és també el suport dels carpels com dels pistils.
En una orquídia, l'estípit és el suport de les parts florals del pol·lini: és una banda no viscide connectada amb la massa de pol·len (pol·lini) pel víscide (la part del víscide del rostel o bec).
Un estípit és també el peu, suport dels cossos fructífers d'alguns fongs.

## Vegeu també

* Estaca (plançó)

## Referències

* ↑ «Estípit (botànica)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Estípit (botànica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ UCMP Glossary: Botany. Universitat de Califòrnia Museum of Paleotology.
# Star Prairie

Star Prairie és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 574 habitants 212 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 105,5 habitants per km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Star Prairie» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Star Prairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Etheostoma baileyi

Etheostoma baileyi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units (est de Kentucky i nord-est de Tennessee).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma autumnale

Etheostoma autumnale és una espècie de peix pertanyent a la família dels pèrcids. És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat. Es troba a Nord-amèrica: és un endemisme de la conca del riu White (els Estats Units).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Mayden, R. L., 2010. Systematics of the Etheostoma punctulatum Species Group (Teleostei: Percidae), with Descriptions of Two New Species. Copeia, 2010 (4): 716-734.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
# Talarn (Alts Alps)

Talarn o Talard (en francès Tallard) és un municipi francès del departament dels Alts Alps, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava.

## Toponímia

Les formes antigues són : Talarno i Talarnum el 739, Tallardum el 1271. El nom, identic al de Talarn (Pallars Jussà), deriva del cèltic talos « front » i d'un sufix .

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1806 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2014 |
| 1304 | 935 | 1.063 | 1.092 | 1.155 | 1.187 | 1.297 | 1.837 | 2.061 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2020 | Jean-Michel Arnaud | NC |
| 2020-20 | Daniel Borel | |

## Referències

* ↑ https://openstreetmap-oc.org/
* ↑ Forma analògica adoptada per la viquipèdia occitana
* ↑ Ernest Nègre - Toponymie générale de la France - pàgina 131 - ISBN 2600028838
# Eusphyra blochii

Eusphyra blochii és una espècie de tauró martell carcariniforme de la família Sphyrnidae.

## Característiques

És molt notable el seu cap, gairebé la meitat de la longitud del cos, amb una funció encara no coneguda, potser per tenir capacitat de maniobra o per incrementar l'àrea d'algun òrgan sensorial. La coloració és gris o gris-marró per sobre i pàl·lid per sota.

## Història natural

Es troba en aigües superficials de les plataformes continentals i de les illes, a l'oceà Índic, del Golf Pèrsic a les Filipines, nord de la Xina, i sud d'Austràlia. També entra als estuaris.
S'alimenta principalment de petits peixos, de vegades crustacis i cefalòpodes. És perillós per a l'ésser humà, i un peix comú en la indústria de la pesca, és consumit per humans, i el seu fetge és una font d'oli i ric en vitamines.
La reproducció és vivípara, amb 6-25 cries en cada ventrada.

## Referències

* IUCN: 2006. Asesores: Simpfendorfer. 2003; id: 41810. Eusphyra blochii: 11 de maig del 2006.
* Froese, Rainer, and Daniel Pauly, eds. (2006). "Eusphyra blochii" in FishBase. May 2006 version.
* Stevens, J.D. and Lyle, J.M. (1989). "Biology of three hammerhead sharks (Eusphyra blochii, Sphyrna mokarran and S. lewini) from Northern Australia". Australian Journal of Marine and Freshwater Research 40 (2): 129–146. doi:10.1071/MF9890129
* Simpfendorfer (2003). Eusphyra blochii. 2006. IUCN Red List of Threatened Species. IUCN 2006. www.iucnredlist.org. Retrieved on 11 May 2006
# Cançó dictada

Una cançó dictada és una composició musical típica de Catalunya de caràcter oral i narratiu, que se solia compondre per commemorar un fet rellevant.
Generalment, aquest tipus de cançó fa referència explícita al fet que sigui dictada, amb una fórmula del tipus: "una cançó vull cantar / no fa molt que s'és dictada". Narra fets de rellevància local o personal, com crims o desenganys amorosos. Sol incloure referències a individus o llocs concrets (cases, accidents geogràfics, etc.) que serien coneguts pel públic local. A més a més de recordar esdeveniments, sovint es componia i es difonia amb l'objectiu d'avergonyir les persones que hi són esmentades i retreure-les alguna suposada ofensa.
Hi havia persones avesades a compondre aquest tipus de cançó que rebien el nom de dictador. Sovint componien per encàrrec i rebien una compensació pel seu servei. A vegades també feien de nou la tonada, i a vegades se servien d'una melodia existent. La Cançó del Castellet d'Avinyonet, un exemple d'aquest tipus de cançó, fa referència a la figura del dictador:
En l'any mil vuit-cents i cinc s'ha dictat una cançó si acàs hi ha cap errada la culpa té el dictador.

## Referències

* 1 2 3 Soler i Amigó, Joan (Dir.). Tradicionari &. Música, dansa i teatre popular.. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2008, p. 22-23.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep. Inventari de l'arxiu de l'obra del cançoner popular de Catalunya. Fascicle II. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994, p. 666. ISBN 84-7826-569-4.