OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomisa

Tomisa (grec antic Τόμισα, llatí Tomisa) era una ciutat de l'Armènia Sofene.
El primer rei, Zariadris, després del 188 aC, va fer construir o engrandir algunes ciutats, i entre elles Tomisa, que dominava l'accés a l'Eufrates i la ruta de caravanes entre el riu Halis i el Tigris.
Cap a mitjans del segle ii aC Artaxes I d'Armènia es va aliar amb el rei Ariarates V de Capadòcia i li va proposar de conquerir Armènia Sofene, on era rei Mitrobarzanes, i repartir-se-la, però el rei de Capadòcia va rebutjar participar-hi. No obstant això, a canvi d'aquesta neutralitat, va exigir a Sofene la cessió de Tomisa.
A finals del segle II el rei de Capadòcia va vendre Tomisa a Artanes d'Armènia Sofene, per finançar la guerra contra el Pont.
Lucul·le l'any 60 aC va creuar l'Eufrates per Tomisa, en direcció a Armènia i després va cedir la ciutat a Capadòcia, segons diuen Polibi i Estrabó.

## Referències

* ↑ Marciak, Michael. Sophene, Gordyene, and Adiabene. Leiden: Brill, 2017, p. 80-81. ISBN 9789004350700.
* ↑ Möllendorff, Peter von (et al.). Der neue Pauly, Supplemente: Band 8. Stuttgart: J.B. Metzler, 2013, p. 292. ISBN 9783476024688.
* ↑ Smith, William (ed.). «Tomisa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 abril 2021].

## Vegeu també

* Tumeshki
# Josep Jové i Surroca

Josep Jové i Surroca (Almenar, Segrià, 1884 – Mèxic, 1947) fou un sindicalista i polític català. De formació autodidacta, treballà com a ferroviari i milità a la CNT i a la UGT. Assistí al congrés que, convocat per Solidaritat Obrera, decidí la constitució de la CNT a Barcelona entre el 30-31 d'octubre i 1 de novembre de 1910, representant la Societat Obrera dels Lamparers i Llautoners de Barcelona. Formà part dels Comitès Sindicalistes Revolucionaris, en representació dels quals assistí al tercer congrés de la Internacional Sindical Roja de Moscou el 1924. Durant un temps s'exilià a França, on treballà de lampista i fou militant de la Secció Francesa de la Internacional Obrera (SFIO) i de la CGT. També va viure uns anys a l'Argentina, on fou militant del Partit Socialista Argentí.
Després s'afilià a la UGT i a la Unió Socialista de Catalunya, fou president de la Federació Regional Catalana de la UGT de juliol de 1928 a desembre de 1931. Va ser vicepresident de la Federació Socialista de Barcelona del PSOE. En les eleccions municipals del 12 d'abril de 1931 fou elegit tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona i president de la Comissió de Política Social de l'Ajuntament.
Acceptà, el novembre de 1931, formar part del govern de la Generalitat com a conseller de Foment i Agricultura sense el vistiplau del partit, raó per la qual fou expulsat tant de la UGT com del PSOE.Acceptà el càrrec poc després de la destitució del conseller socialista Salvador Vidal Rossell. Pel desembre del mateix any passà a ser conseller de Sanitat i Assistència Social, fins l’octubre de 1932. S'afilia a ERC. Durant la guerra civil fou cap del Servei d'Inspeccions de la Conselleria d'Economia de la Generalitat. Després de la guerra civil espanyola s'exilià a França i el 22 de maig de 1942 arribà a Mèxic a bord del Nyassa.

## Bibliografia

* María Teresa Martínez de Sas i Pelai Pagès i Blanch Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans Edicions Universitat de Barcelona, p.749 ISBN 848415243X
* Biografia a veuobrera.org

## Referències

* ↑ «Josep Jové i Sarroca». Josep Vall i Segura. Fundació Irla. [Consulta: 5 abril 2024].
* ↑ Termes, Josep. La catalanitat obrera. La República Catalana, l'Estatut de 1932 i el Moviment Obrer.. Catarroja-Barcelona: Afers, 2007, p. 57-58.
# Mnàsees

Mnàsees és el nom dels següents personatges:
* Mnàsees de la Fòcida, tirà de la Fòcida
* Mnàsees de Patara, geògraf de l'antiga Grècia
* Mnàsees de Beirut, gramàtic de l'antiga Grècia
* Mnàsees d'Argos, personatge esmentat per Demòstenes
* Mnàsees o Mnaseu, metge de l'antiga Grècia
# Bernat Saulet

Bernat Saulet (actiu durant el segle XIV) fou un escultor, probablement català. Es coneix molt poc de la seva biografia, però al Museu Episcopal de Vic es troba una de les seves obres mestres, un retaule de la passió, provinent de l'església de Sant Joan i Sant Pau de Sant Joan de les Abadesses.

## Obra rellevant

* 1341- 1342 - Retaule de la passió, mort, resurrecció i ascensió de Crist Museu Episcopal de Vic, realitzada en alabastre, amb vidre i restes de policromia. 292 x 192 x 20,5 cm. Provinent de l'església de Sant Joan i Sant Pau. Sant Joan de les Abadesses

## Referències

* ↑ «Bernat Saulet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Gigafoto del retaule de la passió en alta definició a patrimoni.gencat.cat
# Portell Estret

El Portell Estret es troba a Montserrat (Catalunya), el qual fa de partió entre les regions d'Agulles a l'oest i els Frares Encantats a l'est.

## Descripció

És una escletxa molt estreta entre les imponents parets de la cara nord. El camí de les Agulles aprofita el Portell Estret per connectar els vessants nord i sud de la muntanya. El coll és flanquejat per dos monòlits de roca amb molta personalitat: La Boleta és, en realitat, una bola gegant de roca conglomerada que sembla a punt d'estavellar-se sobre la carretera del monestir. Des del coll, val la pena pujar una mica fins a La Mà. Al peu d'aquesta agulla majestuosa, trobarem una talaia excel·lent per a observar la regió dels Frares i La Bola de la Partió, que, vista des del darrere, sembla un monjo guaitant el Bruc. El Portell Estret ens ofereix un passeig pintoresc per l'alzinar de muntanya que cobreix la baixada de la Canal Ampla.

## Accés

Cal arribar primer fins al peu de La Cadireta. Si ens aturem una estona al replà i mirem La Cadireta des de sota, entendrem de seguida l'origen del seu altre nom: El Morro de Gos. Seguim endavant fins a trobar la bifurcació del camí del monestir. Agafem la sendera de la dreta i anem pujant fins a arribar a una altra bifurcació senyalitzada, on tornarem a trencar a la dreta. Som en ple vessant nord i el bosc és més verd i frondós. Els pins escassegen i les alzines es barregen amb arbres caducifolis com l'auró. El pendent del camí es va accentuant a mesura que guanya altitud fins a arribar a un tram ple de revolts encaixonat entre dues parets. La part final té un pendent més suau que acaba desembocant al Portell Estret. Tornem al cotxe desfent el camí. Alternativament, podem baixar al Refugi Vicenç Barbé per la Canal Ampla i tornar a Can Maçana pel Coll de la Portella. És una opció interessant que farà l'excursió més completa, però l'itinerari resultant és significativament més llarg.

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 110-111.

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Travessa Frares i Agulles - A Peu Per Montserrat(català)
# Jackie Holmes

Jackie Holmes va ser un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 4 de setembre del 1920 a Indianapolis, Indiana.
Holmes va córrer a la Champ Car a les temporades 1949-1953 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis de diversos d'aquests anys.
Jackie Holmes va morir l'1 de març del 1995.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1949 | 57 | 17 | 128.087 | 14 | 22 | 65 | 0 | Palier |
| 1950 | 77 | 30 | 129.697 | 27 | 23 | 123 | 0 | Virolla |
| 1953 | 62 * | - | - | - | 19 | ? | ? | Pèrdua d'oli* |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 188 | 0 | |
| Curses | 3 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 3 |
(*) Cotxe compartit.

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Jackie Holmes va participar en 2 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 2
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Sufragi censatari

El sufragi censatari (o restringit) és el sistema electoral que condiciona el dret a vot actiu o passiu al fet que el ciutadà compleixi determinats requisits que afecten la seva condició social. Aquests generalment són econòmics (com la possessió d'un determinat nivell de rendes o ofici) o relacionats amb el nivell d'instrucció (llegir i escriure) o social (pertinença a determinat grup social) o estat civil (casat), a més del sexe, ja que era referit només als homes. El sufragi censatari també pot comportar en alguns casos que alguns ciutadans, si compleixen certes condicions, disposin de més d'un vot. El contrari és el sufragi universal, que no estableix condicions llevat de la majoria d'edat i la ciutadania. El sexe masculí, va ser l'única restricció fins després de la Segona Guerra Mundial a Europa, si bé en països d'àmplia tradició democràtica, com Suïssa, el dret universal de vot per a ambdós sexes no es va obtenir fins als anys 1970.
El sufragi censatari és la primera norma que s'estableix per qualificar els electors i elegits. Les revolucions nord-americana, francesa i la independència de països d'Amèrica del sud van ser les primeres a establir els esmentats mecanismes. En el cas de Sud-amèrica el sufragi censatari va existir en la majoria dels països fins a la dècada de 1910 quan es va establir com a únic requisit llegir i escriure amb el qual es va duplicar el cos d'electors.

## A Espanya

A Espanya, des de la Constitució de Cadis de 1812, el sufragi era universal masculí indirecte, limitat a propietaris i persones amb determinades "capacitats". Durant el breu període del sexenni democràtic i la Primera República (1868-1874) va ser la primera vegada que es va implantar el sufragi universal directe dels homes majors de 25 anys. Fins als 1890 no s'aprova el sufragi universal dels homes majors de 25 anys, amb un govern liberal de Práxedes Mateo Sagasta. El 1931 la Segona República dona el dret de sufragi també a les dones, que es va aplicar per primera vegada el 1932.

## Vegeu també

* Sufragi universal
# Bipalium hilgendorfi

Bipalium hilgendorfi és una espècie de planària terrestre que habita al Japó. Mesura entre 55 i 80 mm de longitud i entre 4 i 5 mm d'amplada. El color de la superfície dorsal és d'un color marró vermellós clar i presenta una única línia marró que recorre el dors pel mig. La superfície ventral no presenta ratlles.

## Referències

* ↑ Masaharu Kawakatsu, Tetsuya Kawakatsu, 1991. Redescription of Bipalium hilgendorfi (von Graff, 1899) (Turbellaria: Tricladida: Terricola), a Land Planarian from Sapporo, Hokkaido, Japan. Proc. Japan. Soc. Syst. Zool., 45:7-23.
# Portell de Migdia

El Portell de Migdia es troba a Montserrat (Catalunya), el qual és el gran coll que parteix Montserrat en les seues dues meitats: l'occidental (regions de Les Agulles, Frares Encantats i Ecos) i l'oriental (regions de Tabor -Sant Jeroni-, Tebaida -Sant Salvador- i Tebes -Santa Magdalena-).

## Descripció

És un paratge excepcional, ideal per a submergir-se en la immensitat de les parets i barrancs que constitueixen la fantasiosa orografia montserratina. A l'est, trobem la imponent paret de Sant Jeroni, territori salvatge en què pocs escaladors s'aventuren. A l'oest, hi ha les parets dels Ecos, amb la seua característica sobreposició de làmines de conglomerat gegantines. I com a cloenda d'aquest espectacle, plantades al bell mig del coll, hi trobem les Talaies, un conjunt de monòlits que sembla portat d'algun racó de la regió d'Agulles. Per accedir al Portell de Migdia hi ha dos itineraris interessants: el Torrent de Migdia (que és una atracció en si mateix) i la Canal de la Font de la Llum (el recorregut ombrívol i costerut d'aquesta canal permet veure de tant en tant les punyents parets de Sant Jeroni i Ecos des de la seua base).

## Accés

Cal deixar el cotxe al refugi de Santa Cecília. El refugi està al costat del monestir del mateix nom, al peu de la carretera BP-1103. Si hi ha lloc també podem aparcar al replà que hi ha davant de la Font de Santa Cecília. Travessem la carretera amb precaució i pugem per les escales que hi ha a la dreta de la font. De seguida, arribem a la cruïlla senyalitzada del GR 172. Girem a la dreta en direcció a Can Maçana pel camí de la Font de la Llum, i seguim pujant recte amunt per la canal. Grimparem per unes roques i seguirem progressant per pendents terrosos plens d'arrels. Cal anar amb compte amb la possible caiguda de pedres des de les altes parets de Sant Jeroni i els Ecos. Arribem al Portell de Migdia sense més problemes.

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 44-45.

## Enllaços externs

* Geocaching (català)
* Wikiloc (català)
* Excursions Muntanyenques (català)
# Jackie Groenen

Jackie Groenen és una centrecampista de futbol internacional pels Països Baixos des de 2016. Amb el Frankfurt ha arribat a les semifinals de la Lliga de Campions.

## Trajectòria

| Temporades | Equip | Anys |
| | Rood-Wit Veldhoven |
| 10/11 | SGS Essen |
| 11/12 - 12/13 | FCR Duisburg |
| 2014 - 2015 | Chelsea FC | 1 Lliga i 1 Copa |
| 15/16 - act. | 1.FFC Frankfurt |

## Referències

* ↑ Ons Oranje
* ↑ UEFA
# Monarca de les Tanimbar

El monarca de les Tanimbar (Carterornis castus) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i manglars de les illes Tanimbar.

## Taxonomia

Classificada de vegades com una subespècie del monarca de clatell blanc, actualment és considerada una espècie de ple dret arran treballs com ara Eaton et al 2016

## Referències

* ↑ «Monarca de les Tanimbar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ JA Eaton, B van Balen, NW Brickle i FE Rheindt. 2016. Birds of the Indonesian Archipelago. Greater Sundas and Wallacea. Lynx Edicions, Barcelona.
# Jaap Bakema

Jacob Berend "Jaap" Bakema (8 de març 1914 – 20 de febrer 1981) fou un arquitecte modern holandès, que destacà en el disseny d'habitatges públics i per la seva participació en la reconstrucció de Rotterdam després de la Segona Guerra Mundial.
Nascut a Groningen, Bakema va estudiar a l'Escola Tècnica Superior de Groningen (1931–1936) i a l'Acadèmia d'Arquitectura d'Amsterdam, on coincidí amb Mart Stam entre altres alumnes. El 1946 va començar a assistir a les reunions del Congrès International d'Architecture Moderne, en va esdevenir secretari el 1955, i va ser membre fundador del Team 10, eixit de l'anterior.
A partir de 1948, Bakema va treballar amb Jo van den Broek en l'estudi d'arquitectura Van den Broek & Bakema. Plegats van realitzar projectes d'edificis singulars i d'urbanisme a Rotterdam i arreu dels Països Baixos, i van participar l'any 1957 al projecte Interbau a Berlín. L'estudi encara existeix, amb el nom Broekbakema.
Bakema va sintetitzar les seves idees en les nocions d'arquitecturbanisme i espai total, amb una enfocament idealista i global de l'hàbitat i l'existència humans.
El 1964 Bakema va esdevenir professor a la Universitat Tecnològica de Delft i, el 1965, a la Staatliche Hochschule d'Hamburg.

## Referències

* 1 2 «Jaap Bakema» (en anglès). Rotterdam: ArchiNed. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «Broekbakema» (en anglès). [Consulta: 10 abril 2015].
# Bipalium fuscatum

Bipalium fuscatum és una espècie de planària terrestre bipalina que habita al Japó. Els espècimens de B. fuscatum mesuren entre 80 i 120 mm de longitud i entre 7 i 8 mm d'amplada. El cap és aplanat, de mida no gaire gran, i en forma de mitja lluna. També presenta unes aurícules curtes lleugerament recorbades. Com el seu propi nom específic indica, es tracta d'una espècie de coloració fosca. És l'espècie tipus de la subfamília.
B. fuscatum va ser descrita per Stimpson l'any 1857 a partir d'espècimens que es van trobar al Japó central. L'espècimen tipus de Stimpson es va perdre durant el gran incendi de Chicago, l'any 1871.

## Referències

* 1 2 Kawakatsu M, Ogren RE, Froehlich EM, 1998. The taxonomic revision of several homonyms in the genus Bipalium, family Bipaliidae (Turbellaria, Seriata, Tricladida, Terricola). Bull. Fuji Women's College, No. 36, Ser. II:83-93.
* ↑ Stimpson W, 1857. Prodromus descriptiones animalium evertebratorum quae in Expeditione ad Oceanum, Pacificum Septentrionalem a Republica Federata missa, Johanne Rodgers Duce, observavit et descripsit. Proc. Acad. Sci. Philad., 9:19-31.
# Primer plat

El primer plat és, en la cultura dels Països Catalans, el primer dels dos plats o serveis que se serveixen en un àpat complet tradicional. Sol estar compost d'una sopa, verdura, llegums, pasta o arròs. Al primer plat el sol seguir un segon plat, que habitualment consta d'una part majoritàriament de proteïna (carn, peix, ou, etc.) i d'una guarnició a base de verdura o hidrats de carboni. Finalment, un àpat (dinar o sopar, l'esmorzar i el berenar són diferents), acaba amb unes postres, que poden ser fruita, gelat o un dolç.
En altres cultures això és diferent. Pot ser que hi hagi molts plats servits alhora o sense cap ordre, o que se'n mengi només un, que ja ho conté tot, o que el primer plat sigui en realitat un aperitiu o una entrada, seguida d'un plat fort. Etc.

## Referències

* ↑ «Carta (menú de restaurante) - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Entrante - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 3 març 2022].

## Vegeu també

* Menú del dia
* Plat principal
# Lily Brooks-Dalton

Lily Brooks-Dalton (Brattleboro, Vermont, 18 d'agost de 1987) és una escriptora estatunidenca.

## Trajectòria

Nascuda a l'estat de Vermont, als Estats Units, va estudiar a la Universitat de Massachusetts Amherst i a la Universitat Estatal de Portland, on es va graduar en Escriptura creativa el 2016.
El 2014 va debutar com a escriptora amb el llibre de memòries Motorcycles I've Loved: A Memoir, amb el qual va quedar finalista de l'Oregon Book Award. En ell fa un repàs autobiogràfic de la seva joventut al volant d'una motocicleta, la seva gran passió. El 2016 va publicar el seu segon llibre, la novel·la de ciència-ficció Good Morning, Midnight, un best-seller traduït a diversos idiomes i amb una adaptació cinematogràfica de George Clooney el 2020.

## Obra

* Motorcycles I've Loved: A Memoir. Riverhead/Penguin Random House, Nova York, 2014, ISBN 978-1-59463-321-8.
* Good Morning, Midnight. Random House, Nova York, 2016, ISBN 978-0-8129-9889-4. Traduïda al català per Alba Dedeu amb el títol El cel de mitjanit. Grup 62, 2020.
* The Light Pirate. Grand Central Publishing, Nova York, 2022.

## Referències

* ↑ «Lily Brooks-Dalton '2012 | Department of English | UMass Amherst» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 4 gener 2021.
* ↑ «Lily Brooks-Dalton: Author Presentation & Book Signing – 2/13 | City of Lake Oswego». Arxivat de l'original el 4 gener 2021.
* ↑ Brooks-Dalton, Lily «Love and the Art of Motorcycle Maintenance (Published 2016)» (en anglès). The New York Times, 04-03-2016, p. ST6.
* ↑ Hightower, Nancy «‘Good Morning, Midnight’ and other best new science fiction and fantasy» (en anglès). Washington Post, 16-08-2016.
* ↑ Eilis O'Hanlon «New Fiction: Good Morning, Midnight by Lily Brooks-Dalton». The Irish Independent, 15-08-2016 [Consulta: 4 gener 2021]. «Good Morning, Midnight is strong on mood, whether it's the bleak, snowy outreaches of the Arctic or the surreal, sterile atmosphere on board the spaceship.»
* ↑ «Vroman's Live – Meredith Hall, in conversation with Lily Brooks-Dalton, discusses Beneficence | Vroman's Bookstore». Arxivat de l'original el 4 gener 2021.
* ↑ Breznican, Anthony «Brace Yourself for George Clooney’s Apocalyptic The Midnight Sky» (en anglès americà). Vanity Fair.
# Quaternió

Sistema de nombres en matemàtiques :
Els quaternions són una generalització dels nombres complexos, de tal manera que si un nombre complex defineix dues dimensions afegint la component i (cal recordar que $\mathbf {i^{2}} =-1$), un quaternió defineix quatre dimensions afegint les components i,j,k, de manera que:
    $\mathbf {i^{2}=j^{2}=k^{2}=ijk=-1}$
Es pot resumir en aquesta taula de multiplicació:
| | 1 | i | j | k |
| 1 | 1 | i | j | k |
| i | i | -1 | k | -j |
| j | j | -k | -1 | i |
| k | k | j | -i | -1 |
Un quaternió, doncs, és un nombre de la forma: z = a + bi + cj + dk, on els 4 nombres reals a, b, c i d defineixen únicament el quaternió z. El valor absolut del quaternió z es defineix com a:
    $\mathbf {|z|={\sqrt {a^{2}+b^{2}+c^{2}+d^{2}}}}$
La multiplicació de quaternions té les propietats associativa i distributiva però no la commutativa: el conjunt dels quaternions és, doncs, un cos no abelià.
Van ser ideats per Sir William Rowan Hamilton, el 16 d'octubre de 1843 (un dilluns) després de pensar bastant de temps en com era possible multiplicar "triplets", ternes o trios de nombres (de fet, és impossible). Va ser mentre, caminant amb la seva dona, anava a presidir una reunió a l'Reial Acadèmia d'Irlanda; la idea li va venir de sobte i se'n va alegrar tant que va gravar la fórmula esmentada a un dels carreus d'un pont que hi havia al camí. Tot i així, ja havien estat estudiats uns anys abans (1840) de forma geomètrica pel matemàtic francès Olinde Rodrigues, malgrat que la seva obra va ser poc o gens coneguda.

## Referències

* ↑ Cedó Giné, Ferran «La conjectura de Köthe: un dels problemes oberts més antics de la teoria d'anells». Butlletí de la Societat Catalana de Matemàtiques, 24, 2, 2009, pàg. 86.
* ↑ Altmann, Simon L. «Hamilton, Rodrigues, and the Quaternion Scandal». Mathematical Magazine, Vol. 62, Num. 5, 1989, pàg. 291-308. DOI: 10.2307/2689481. ISSN: 0025-570X.
# Mont de pietat

Un mont de pietat (de l'italià monte di pietà) és un establiment benèfic que fa préstecs, generalment pignoratius, de béns mobles, amb interès mòdic.
El primer fou creat pels franciscans Bernardino da Feltre i Barnaba da Terni el 1462 a Perusa (Itàlia), per evitar que la gent humil caigués en mans d'usurers. A partir del segle xvi floriren els monts de pietat a Savona, Màntua, Florència, Bruges i Lilla.
Els monts de pietat atenien les demandes de les classes socials més necessitades de protecció, a través de la concessió de préstecs gratuïts sense interès, garantits amb joies o robes, i intentant amb això suavitzar els abusos de la usura. Per aconseguir la seva finalitat, el Mont de Pietat necessitava recursos, que obtenia sobretot de la captació de dipòsits en metàl·lic. També obtenia fons provinents d'almoines, d'ajudes de la Corona i de celebracions religioses. Amb això es formava un fons comú.
Amb el temps els monts de pietat començaren a treballar amb els diners produïts pels interessos. Al segle xviii tingueren greus dificultats. Als Països Catalans les principals institucions d'aquest tipus van ser el Mont de Pietat de Nostra Senyora de l'Esperança, de Barcelona, al segle xviii, i, al segle xix, la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona i la seva homònima de València. Actualment han aconseguit sobreviure gràcies al fet d'unir-se amb caixes d'estalvi.

## Referències

* ↑ «Mont de pietat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pedro José Martín Moreno

Pedro José Martín Moreno (Màlaga, 16 de gener de 1992) més conegut com a Pedro Martín és un futbolista professional andalús que juga com a davanter al Club Gimnàstic de Tarragona, al qual va arribar la temporada 2019-20 després d'haver estat el pitxitxi del grup 3 de la Segona B la temporada 2018-19 amb el Lleida Esportiu, marcant 16 gols en 34 partits de lliga.

## Referències

* ↑ «OFICIAL: El Nàstic ficha a Pedro Martín tras pagar su cláusula de 150.000 euros» (en castellà). Diari de Tarragona, 20-08-2019. [Consulta: 21 agost 2019].
# Bipalium penrissenicum

Bipalium penrissenicum és una espècie de planària terrestre bipalina. La coloració del cos i els patrons del la superfície dorsal són similars als de Bipalium penrissenense.

## Referències

* ↑ Kawakatsu M, Ogren RE, Froehlich EM, 1998. The taxonomic revision of several homonyms in the genus Bipalium, family Bipaliidae (Turbellaria, Seriata, Tricladida, Terricola). Bull. Fuji Women's College, No. 36, Ser. II:83-93.