OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simfitognàtids

Els simfitognàtids (Symphytognathidae) són una família d'aranyes araneomorfes. Fou descrita per primer cop per V.V. Hickman el 1931.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 13 de gener de 2019, aquesta família té reconeguts 8 gèneres i 73 espècies. El 18 de juliol de 2006 tenia reconeguts 6 gèneres i 44 espècies; un creixement important, amb dues gèneres incorporats: Crassignatha i Iardinis, transferides des dels mismènids als simfitognàtids el 2015.
Els 8 gèneres són:
* Anapistula Gertsch, 1941 (Amèrica Central i Amèrica del Sud, Àfrica, Àsia, Austràlia)
* Anapogonia Simon, 1905 (Java)
* Crassignatha Wunderlich, 1995 (Xina, Malàisia, Borneo)
* Curimagua Forster & Platnick, 1977 (Panamà, Veneçuela)
* Globignatha Balogh & Loksa, 1968 (Brasil, Belize)
* Iardinis Simon, 1899 (Índia, Nepal)
* Patu Marples, 1951 (Colòmbia, Oceania)
* Symphytognatha Hickman, 1931 (Mèxic fins al Brasil, Àfrica, Austràlia, Nova Guinea)
Alguns gèneres es troben a la zona tropical d'Amèrica Central, Amèrica del Sud i a Oceania; altres a Àsia. Hi ha 3 espècies africanes, Anapistula benoiti, Anapistula caecula i Symphytognatha imbulunga.

### Superfamília Araneoidea

Els simfitognàtids havien format part de la superfamília dels araneoïdeus (Araneoidea), al costat de tretze famílies més entre les quals cal destacar pel seu nombre d'espècies: linífids, aranèids, terídids, tetragnàtids i nestícids. Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 (anglès) Referència World Spider Catalog : Symphytognathidae +base de dades . Accés el 13 de gener de 2019
* ↑ Hickman, V. V. (1931). A new family of spiders. Proceedings of the Zoological Society of London (B) 1931: 1321-1328.
* ↑ Lopardo, L. & Hormiga, G. (2015). Out of the twilight zone: phylogeny and evolutionary morphology of the orb-weaving spider family Mysmenidae, with a focus on spinneret spigot morphology in symphytognathoids (Araneae, Araneoidea). Zoological Journal of the Linnean Society 173(3): 527-786. doi:10.1111/zoj.12199
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].
* Forster, R.R. & Platnick, N.I. (1977). A review of the spider family Symphytognathidae (Arachnida, Araneae). American Museum novitates 2619. PDF 20Mb Abstract

## Vegeu també

* Araneoïdeu
* Llista d'espècies de simfitognàtids
* Classificació de les aranyes
# Avilla (Missouri)

Avilla és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avilla tenia 137 habitants, 53 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 264,5 habitants per km².
Dels 53 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 22,6% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.750 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era d'11.673 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Bandera de Transvaal

La primera bandera del Transvaal fou la bandera del voortrekkers o pioners (voortrekker vlag) o kruisvlag o Potgieter vlag (per ser obra de Andries Hendrik Potgieter), tal com s'havia dissenyat després del 1840, és a dir amb la fimbriació blanca (coneguda com a Burgers vlag), que ja s'utilitzava a algunes de les comunitats bòers que progressivament van formar la República.
El 3 de febrer de 1858 es va instituir la bandera anomenada Vierkleur (literalment "Quatre colors") la qual es venia utilitzant de manera no oficial després del gener de 1857, en què fou dissenyada per Dominee Dirk Van der Hoff. Aquesta bandera fou adoptada més tard per la Nova República (amb una lleugera variació en l'amplada de la franja verda) i el Petit Estat Lliure, i probablement a la República d'Upingtònia o Lyndensrust.
Durant la darrera guerra anglo-bòer (1899-1902) es va utilitzar una bandera de guerra que afegia una franja taronja a la part inferior a tot el llarg de la bandera, per significar la unió dels exèrcits de Transvaal i l'Estat Lliure d'Orange.

## Referències

* ↑ Flagmaster 75-76
# Bandera de Torrefarrera

La bandera oficial de Torrefarrera té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb dues faixes iguals blanques de gruix 1/12 de l'alçària del drap i separades pel mateix gruix, la de baix posada a 1/12 de la vora inferior; amb un pal blanc, de gruix 1/9 de la llargària del mateix drap sobreposat al centre, i amb una creu de Malta blanca, d'alçària i amplària 1/6 de l'alçària del drap, posada a 3/36 de la vora de l'asta i a 1/12 de la superior.
Va ser aprovada el 5 de novembre de 2007 i publicada en el DOGC el 21 de novembre del mateix any amb el número 5013.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3501/2007, de 5 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Torrefarrera.» (pdf). DOGC num. 5013, 21-11-2007. [Consulta: 17 desembre 2009].
# Sindbad al-Hakim

Sindbad al-Hakim és un recull de contes que ja existia al segle x, en versió àrab traduïda del pahlevi, i que probablement tenia origen indi. Se l'anomena també Llibre dels set visirs.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IXm 664 i 665
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - triple salt aturat homes

El triple salt aturat masculí va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 3 de setembre de 1904 i hi van prendre part 4 atletes, tots dels Estats Units.
Ray Ewry va continuar dominant la categoria de salts aturats en aquestes Olimpíades, revalidant amb èxit les tres medalles d'or aconseguides a París quatre anys abans.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Ray Ewry | Charles King | Joseph Stadler |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | ? | ? | ? | ? |
| Rècord Olímpic | 10,58 metres | Ray Ewry | París (FRA) | 16 de juliol de 1900 |

## Resultats

| Posició | Atleta | Distància (m) |
| | Ray Ewry | 10,54 |
| | Charles King | 10,16 |
| | Joseph Stadler | 9,60 |
| 4 | Garrett Serviss | 9,53 |

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 7 novembre]. (polonès)
# Oecomys cleberi

Oecomys cleberi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del Districte Federal del Brasil. El seu hàbitat natural són els boscos de galeria. Està amenaçat per la destrucció del seu medi. Com que és conegut a partir d'un únic exemplar trobat el 1978, hi ha científics que han posat en dubte la seva condició d'espècie a part, però un estudi genètic publicat el 2012 confirmà que es tracta d'una espècie distinta.

## Referències

* ↑ Costa, L. et al. Oecomys cleberi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 febrer 2017.
* ↑ Gomes Rocha, R.; Fonseca, C.; Zhou, Z.; Leite, Y. L. R.; Pires Costa, L. «Taxonomic and conservation status of the elusive Oecomys cleberi (Rodentia, Sigmodontinae) from central Brazil» (en anglès). Mammalian Biology, 77, 6, 2012, pàg. 414-419. DOI: 10.1016/j.mambio.2012.02.004.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Comunitat (Gal·les)

Una comunitat (en gal·lès, cymuned, plural cymunedau) és el nivell inferior del govern local de Gal·les. Es correspon amb la parròquia civil d'Anglaterra. Fins a l'any 1974, Gal·les es dividia en parròquies civils, però aquestes foren abolides per l'apartat 20.6 de la Local Government Act 1972, que les substituí en l'apartat 27 per Comunitats. Gal·les està enterament dividida en comunitats i, a diferència d'Anglaterra, cap part del país és fora d'una cymuned o altra, fins i tot en les àrees urbanes.
Els community councils (consells comunitaris) de Gal·les tenen funcions i poders idèntics als anglesos. Des del punt de vista terminològic, els governs municipals gal·lesos poden decidir si s'estimen més anomenar-se "town councils" (sense diferència en drets i deures amb els consells comunitaris), i també poden tenir estatus de ciutat reconegut per la reina (que el tinguin reconegut, només n'hi ha dos: Bangor i Tyddewi). El president d'un "town council" rep normalment el nom d'alcalde ("mayor", en anglès).
No totes les cymuned tenen un consell comunitari; en comunitats amb molt poca població, les decisions es poden prendre per assemblea.

## Vegeu també

* Llista de comunitats de Gal·les

## Referències

* ↑ «CC2621c diccionari de gal·lès i català / geiriadur cymraeg a chatalaneg». Arxivat de l'original el 2008-02-28. [Consulta: 12 juny 2008].
Viccionari
# Rutes Ex

Xarxa de carreteres europees de tipus x

## Rutes de classe A

| Rutes E | Es.(*) | Trajecte | Itinerari elbruz.org |
| E01 | - | Larne (Regne Unit) - Sevilla (Espanya) | E1 |
| E03 | - | Cherbourg (França) - La Rochelle (França) | E3 |
| E04 | (*) | Helsingborg (Suècia) - Tornio-Kemi (Finlàndia) | E4 |
| E05 | - | Greenock (Regne Unit) - Algesires (Espanya) | E5 |
| E06 | - | Trelleborg (Suècia) - Kirkenes (Noruega) | E6 |
| E07 | - | Pau (França) - Saragossa (Espanya) | E7 |
| E08 | (*) | Tromsø (Noruega) - Tornio (Finlàndia) | E8 |
| E09 | - | Orleans (França) - Barcelona (Espanya) | E9 |

## Rutes de classe B

No existeixen.

## Esmenes: ampliació o modificació de la xarxa

Esmenes a l'acord europeu sobre les grands rutes de tràfic internacional (doc. TRANS/SC.1/2001/3 du 20/07/2001 et TRANS/SC.1/2002/3 du 09/04/2002)
* E04: La secció Tornio - Kemi ( Finlàndia ) fou retirada i es dedica al perllongament de la carretera E8.
* E08: Perllongament Tornio - Kemi - Oulu - Vaasa - Turku ( Finlàndia ), la secció Tornio - Kemi fou traspassada de la carretera E4 en favor de la carretera E8.

## Vegeu també

Rutes "A" Ex Rutes "A" E1x i rutes "B" E1xx Rutes "A" E2x i rutes "B" E2xx Rutes "A" E3x i rutes "B" E3xx Rutes "A" E4x i rutes "B" E4xx Rutes "A" E5x i rutes "B" E5xx Rutes "A" E6x i rutes "B" E6xx Rutes "A" E7x i rutes "B" E7xx Rutes "A" E8x i rutes "B" E8xx Rutes "A" E9x i rutes "B" E9xx Rutes "B" E0xx
# Som gent honrada

Som gent honrada és una pel·lícula espanyola dirigida per Alejandro Marzoa que fou estrenada el 14 de juny de 2013 després de la seva preestrena al Festival de Màlaga. És protagonitzada per Miguel de Lira, Paco Tous, Unax Ugalde i Manuela Vellés. Ha estat doblada al català.

## Argument

Suso i Manuel són dos pares i amics de tota la vida que han perdut la feina als cinquanta anys. Un dia, mentre pescen, troben un paquet amb deu lliures de cocaïna.

## Repartiment

* Miguel de Lira com Manuel
* Paco Tous com Suso
* Unax Ugalde com Luis
* Manuela Vellés com Julia
* Marisol Membrillo com Carmen
* Manuel Lozano com Chema
* Ricardo de Barreiro com Coach
* Antonio Durán "Morris" com Emilio
* Luís Iglesia com Sandro
* Xosé Manuel Olveira "Pico" com Sogro
* Luísa Merelas com Sogra
* Axel Fernandez com Juan

## Premis
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| 11a edició | Millor pel·lícula | Vaca Filmes i El Terrat | Guanyador |
| 11a edició | Millor director | Alejandro Marzoa | Guanyador |
| 11a edició | Millor guió | Miguel Ángel Blanca i Alejandro Marzoa | Guanyador |
| 11a edició | Millor actor | Miguel de Lira | Guanyador |
| 11a edició | Millor actor secundari | Ricardo de Barreiro | Guanyador |
| 11a edició | Millor direcció de producció | Bernat Manzano | Nominat |
| 11a edició | Millor direcció artística | Curru Garrabal | Nominat |
| 11a edició | Millor muntatge | Sofi Escudero i David Gallart | Nominats |
| 11a edició | Millor música original | Sergio Moure de Oteyza | Nominat |
| 11a edició | Millor so | Vasco Pimentel, Marc Bech i Jordi Monrós | Nominat |
| 11a edició | Millor fotografia | Arnau Valls Colomer | Nominat |
| 11a edició | Millor disseny de vestuari | Eva Camino | Nominat |
| 11a edició | Millor maquillatge i pentinat | [Susana Veira i Erea Pérez | Guanyadores |

## Referències

* ↑ Marzoa debuta en Málaga con 'Somos gente honrada', producida por Corbacho y Buenafuente, rtve.es, 23 d'abril de 2013
* ↑ 'Somos gente honrada', cine honesto, espinof, 25 de juny de 2013
* ↑ Som gent honrada, esadir.cat
* ↑ "Somos xente honrada", triunfadora en los premios del audiovisual gallego, eldiario.es, 13 d'abril de 2014

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* Somos xente honrada al web de l'AVG
# Estació del Carrilet d'Olot

Mapa línia Olot-Girona :
L'estació d'Olot és l'estació terminal de l'antiga carrilet de Girona a Olot, que ha estat protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular amb teulat a quatre aigües. Disposa de baixos, primer pis i golfes. L'ordenació de la façana és amb sentit totalment funcional i d'estructura simètrica. Els baixos estan fets amb un sòcol de pedra volcànica fins a una alçada d'un metre i té cinc portes emmarcades amb estuc imitant la pedra, que donen accés a l'edifici. Una sanefa de rajols i pedra del país separen els baixos del pis superior, on hi ha cinc finestres amb la mateixa decoració que les obertures dels baixos. La cornisa està decorada amb una sanefa d'estuc amb motius vegetals estilitzats i cinc finestretes, igualment decorades amb estuc, que donen ventilació a les golfes.

## Història

L'any 1882 es va donar la concessió del "ferrocarril econòmic" d'Olot a Girona a l'empresa Domènec Puig-Oriol. L'any 1884, després de ser traspassada la concessió a diverses empreses, hi havia tres quilòmetres de línia mig construïts. Hom comptava que el ferrocarril seria fet abans d'acabar-se l'any 1889, però, el tren s'inauguraria el 14 de novembre de 1911. De principis del segle XX és l'edifici de l'estació i va funcionar fins als anys seixanta, moment en què es va decidir que el carrilet no era rendible.

## Referències

* 1 2 «Estació del Carrilet d'Olot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Sorea

Sorea és la societat encarregada de gestionar els serveis relacionats amb el Cicle Integral de l'Aigua en més de 270 municipis dels Països Catalans. Forma part del Grup Agbar i dona cobertura a més de dos milions d'habitants en serveis que van des de la captació i el tractament fins a la distribució als usuaris finals i el tractament d'aigües residuals.

## Història

Les arrels de Sorea es remunten a l'any 1963 quan la Société d'Amenagement Urbain et Rural, amb seu a París, i la Societat General d'Aigües de Barcelona van fundar l'empresa Saur (Societat de Proveïments Urbans i Rurals SA) per respondre a l'interès d'Aigües de Barcelona d'expandir el seu àmbit d'operacions a Catalunya més enllà de la zona que comprenia l'àrea metropolitana de Barcelona. Al principi l'àmbit d'actuació de Saur es va concentrar a la costa del Baix Empordà, a la zona del Vallès i en altres poblacions situades en el litoral.
El 1968 Aigües de Barcelona constitueix la societat Sorea (Societat Regional de Proveïment d'Aigües, SA) que va començar a operar a la zona del Maresme i que va coexistir de forma independent a Saur fins que el 1997 ambdues empreses es van fusionar i van donar lloc a l'actual companyia.
Des de la seva fundació, Sorea va augmentar la seva presència per tota Catalunya i va assumir la gestió de municipis com Súria, Granollers, Tarragona, Sant Cugat o Mollet del Vallès per posteriorment estendre la seva àrea d'operacions a municipis situats a les Illes Balears com Menorca i a poblacions situades a la província de Castelló.
A la fi de la primera dècada del segle xxi, la companyia, amb una plantilla de més de 1.300 empleats i els seus serveis centrals situats a la Torre Agbar de Barcelona, prestava serveis en més de 270 municipis i servia aigua a més de dos milions d'habitants.

## Infraestructura

El 2009 Sorea va distribuir més de 2.400.000 hectòmetres cúbics d'aigua potable. Per això, compta amb una xarxa que inclou més de quaranta plantes potabilitzadores, setanta plantes depuradores i dos laboratoris des dels quals es tracten en la seva majoria aigües d'origen superficial, subterrani i marí.

## Referències

* ↑ eleconomista.es Agbar compra 67% de Aigua de Rigat de Igualada y ayuntamiento mantiene el 33% publicado el 12 de febrero de 2007
* ↑ sorea.es Historia de la compañía consultado el 23 de marzo de 2010
* ↑ sorea.es SOREA, tu compañía del agua consultado el 23 de marzo de 2010
* ↑ elmundo.es Identificados 40 trabajadores con síntomas de lipoatrofia en la Torre Agbar de Barcelona publicado el 19 de abril de 2007
* 1 2 sorea.es Datos significativos consultado el 23 de marzo de 2010

## Enllaços externs

* Sorea - Lloc web oficial
# Estadi Nacional d'Esports

«Estadi Nacional d'Esports» té aquests significats:
* Estadi Nacional d'Esports de Zimbàbue
* Estadi Nacional d'Esports de Mongòlia
# Estadi Nacional de Lagos

L'Estadi Nacional de Lagos és un estadi esportiu de la ciutat de Lagos, a Nigèria. També és conegut com Estadi Surulere, per la unitat administrativa on és situat. És usat per la pràctica del futbol, rugbi o atletisme.
El camp va ser inaugurat el 1961. L'any 1972 tenia una capacitat per a 55.000 espectadors, que l'any 1999 es va reduir a 45.000. El rècord d'espectadors fou de 85.000, en la final de la Copa d'Àfrica de Nacions 1980. Va ser seu d'aquesta Copa d'Àfrica de Nacions 1980, així com de la Copa d'Àfrica de Nacions 2000 i dels Jocs Panafricans de 1973. Va ser seu del Campionat Africà d'atletisme de 1989.

## Referències

* ↑ fotos a fussballtempel.net
* ↑ «African Nations Cup 1980» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-08-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «African Nations Cup 2000» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-08-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «AFRICAN CHAMPIONSHIPS». gbrathletics.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Sot de l'Arç

El Sot de l'Arç és una vall petita i tancada del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat a prop i al sud-est del poble, a l'esquerra de la riera de Sant Joan, en el vessant nord del Serrat de les Serveres, davant i al sud-est de Saladic.
Fou totalment arrasat pel gran incendi forestal del 2003.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estil de referències de la American Psychological Association

L'estil APA és l'estàndard elaborat per l'Associació Americana de Psicologia que els autors utilitzen al moment de presentar els seus documents o textos per a les revistes publicades per l'entitat. Es va desenvolupar per ajudar a la comprensió de lectura en les ciències socials i del comportament, per a major claredat de la comunicació, i per «expressar les idees amb un mínim de distracció i un màxim de precisió».
El manual de publicacions de l'APA conté directrius per a tots els aspectes relacionats amb la redacció, especialment en les ciències socials, des de la determinació de l'autoria fins a la construcció d'un quadre per evitar el plagi, i per a la precisió en les referències bibliogràfiques.
El model s'ha estès a través del món i és un dels preferits per molts autors i institucions. És utilitzat freqüentment per a les cites a textos en un article, llibre, Internet i altres formes de documents; de fet, moltes revistes científiques ho prenen com a únic vàlid per a la creació de cites i bibliografies en publicacions.
L'estil APA és l'estil utilitzat en l'elaboració dels articles de Viquipèdia.

## Referències

* ↑ «APA Style» (en anglès). APA Style. Arxivat de l'original el 2018-09-21. [Consulta: 4 maig 2016].
* ↑ «APA Journals Manuscript Submission Instructions for All Authors» (en anglès). American Psichological Association. [Consulta: 6 maig 2016].
# Sulfat de coure

«Sulfat de coure» té aquests significats:
* Sulfat de coure(I) (antigament sulfat cuprós), de fórmula (Cu₂SO₄)
* Sulfat de coure(II) (antigament sulfat cúpric), de fórmula (CuSO₄)
# Sulfat de cesi

El sulfat de cesi és el compost inorgànic i sal amb la fórmula Cs₂SO$_{4.}$ És un solid blanc soluble en aigua que es sol preparar amb solucions aquoses denses per utilitzar en centrifugació isopıcnica (o "gradient de densitat"). És isoestructural amb la sal de potassi.

## Propietats

El seu punt de fusió està al voltant dels 1010 °C i el punt d'ebullició volta els 1900 °C. A temperatura ambient és un solid blanc què és soluble en aigua i és estable. És molt soluble en aigua i bastant soluble en alcohol, acetona i piridina.

## Preparació i reaccions

Per preparar el Sulfat de cesi es dissol carbonat de cesi en àcid sulfúric diluït, el cristall precipita i es concentra.
$Cs_{2}CO_{3}\quad +\quad H_{2}SO_{4}\quad \longrightarrow \quad Cs_{2}SO_{4}\quad +\quad CO_{2}\quad +\quad H_{2}O$
També es pot obtenir a partir de àcid sulfúric i clorur de cesi. Després d'evaporar l'acid clorídic resultant queda el sulfat de cesi.
$2CsCl\quad +\quad H_{2}SO_{4}\quad \longrightarrow \quad Cs_{2}SO_{4}\quad +\quad 2Hcl$

## Toxicitat

El sulfat de cesi pot irritar els ulls, la pell i els pulmons de manera que s'ha de intentar minimitzar al màxim el contacte amb aquest.

## Referències

* ↑ Nord, A.G. "The crystal structure of cesium sulfate, beta-Cs₂SO₄" Acta Chemica Scandinavica, Series A: 1976, 30, p198.
* 1 2 «Dicaesium sulfate | Cs2O4S | ChemSpider». www.chemspider.com. [Consulta: 26 desembre 2016].