OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Otto Frickhoeffer

Otto Frickhoeffer (Bad Schwalbach, 29 de març de 1892 - 9 d'abril de 1968) va ser un compositor i director d'orquestra alemany.

## Biografia

Nascut a Bad Schwalbach, fill de metge, Frickhoeffer volia convertir-se en músic. Com que el pare va insistir a estudiar medicina, Frickhoeffer es va inscriure a la "Ludwig-Maximilians-Universität München". El semestre d'estiu de 1911 va entrar a formar part del Corps Brunsviga de Múnic (Associació estudiantil). Com a Inaktiver, va canviar a la "Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg". Només quan va passar el "Physikum" allà, els seus pares van acceptar la seva carrera com a pianista. La Primera Guerra Mundial va interrompre l'inici esperançador. No completament apte per al servei al front occidental, va ser utilitzat durant la seva formació mèdica per atendre els transports ferits. Quan va acabar la guerra, les seves mans ja no eren adequades per tocar el piano. Una sortida era estudiar composició musical i direcció. Des del 1918 Frickhoeffer va viure a Berlín com a professor de cant i compositor, tenint entre els seus alumnes en Hans Vogt.
Ernst Klee cita de l'obra de referència nazi Das Deutsche Führerlexikon com a implicat en les activitats polítiques de Frickhoeffer amb "l'Alldeutscher Verband" i la Defensa dels Ciutadans després de la Primera Guerra Mundial i més tard va ser membre del Partit Nazi. A més, va ser cap del Kampfbund für deutsche Kultur (KfdK). El 1933 va participar al festival "Young Germany in Music", que va organitzar el Kampfbund für deutsche Kultur de Bad Pyrmont. Del 1934 al 1936 va treballar com a director del "Reichs-Rundfunk-Gesellschaft"". El NSDAP el va enviar al "Reichssender Frankfurt" com a representant especial musical. Després de Gleichschaltung, havia de donar suport al curs polític mitjançant la música de la ràdio. Es van sol·licitar obres de compositors alemanys - Bach, Beethoven, Brahms, Bruckner i Wagner. A la fi de 1937 es va convertir en el primer Kapellmeister de la hr-Sinfonieorchester. Després va seguir Hans Rosbaud com a director principal i cap del departament de música de l'emissora de ràdio d'on va sorgir el Hessischer Rundfunk el 1945. A la postguerra a Alemanya, marginat i poc inclinat des del primer moment, Frickhoeffer va haver de suportar anys difícils. Paralitzat per un ictus, va estar al llit a partir del 1960. Va morir poc després del seu 76è aniversari en una residència d'avis de Schwalbach.

## Bibliografia

* Ernst Klee: el lèxic cultural per al Tercer Reich. Qui era què abans i després del 1945. S. Fischer, Frankfurt, 2007, ISBN 978-3-10-039326-5.

## Referències

* ↑ Kösener Corpslisten 1960, 105/181.
* ↑ Otto Frickhoeffer on hr-Sinfonieorchester
* ↑ Ernst Klee: The cultural lexicon on the Third Reich. Who was what before and after 1945 S. Fischer, Frankfurt 2007, p. 149.
* ↑ Stohn: In memoriam Otto Frickhoeffer. Braunschweiger Zeitung, Volume 5, No. 2 of June 1968, p. 2
* ↑ Das Kulturlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945.
# Pablo Capanna

Pablo Capanna (Florència, 16 de febrer de 1939) és professor de filosofia a la UBA, director de càtedra a la Universitat Tecnològica Nacional (FRBA), escriptor i periodista. Ha estat subdirector de la revista Criterio, on ha format part del consell de redacció des del 1971 fins al 2001. Ha estat columnista de les revistes El Péndulo i Minotauro i col·laborador en diversos diaris de Buenos Aires i de Montevideo. Des del 1998 escriu al suplement Futuro de Página 12.
Publica El sentido de la ciencia ficción (1967) que és el primer assaig sobre aquest tema escrit en espanyol. L'han seguit La Tecnarquía (Barcelona, 1973); El Señor de la tarde. Conjeturas en torno de Cordwainer Smith (Buenos Aires, 1984); Idios Kosmos. Claves para Philip K.Dick (Buenos Aires, 1992, 1995); El mundo de la science ficcion (Buenos Aires, 1992); J.G.Ballard. El tiempo desolado (Buenos Aires, 1993); El mito de la Nueva Era (Buenos Aires, 1993) i Excursos. Grandes Relatos de ficción (1999). En els seus llibres i articles s'ha interessat pel pensament utòpic, el mite, la cultura, la ciència i la religió dins l'era tecnològica.

## Referències

* ↑ «Pablo Capanna». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Oumar Solet

Oumar Mickael Solet Bowawoko (Melun, 7 de febrer de 2000) és un futbolista francés que juga de defensa central pel Red Bull Salzburg. Anteriorment havia jugat per l'Olympique de Lió. Solet va ser part de la selecció francesa sub17 del mundial de 2017.

## Referències

* ↑ «France - O. SOLET - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ «France Under 17 v Spain Under 17 Match Report, 17/10/2017, sub-17 World Cup | Goal.com» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2017].
# Oum Dreyga

Oum Dreyga o Umm Dreiga (àrab: أم ادريكة, Umm Idrayga; amazic: ⵓⵎ ⴷⵔⵉⴳⴰ) és una vila i comuna rural de la província d'Oued Ed-Dahab, a la regió de Dakhla-Oued Ed-Dahab. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.146 persones

## Història

L'oasi va servir com a refugi i camp de refugiats improvisat per refugiats saharauis a finals de 1975 i principis de 1976, després que de l'annexió del Sàhara Espanyol per Marroc i Mauritània. Al febrer de 1976, la Força Aèria del Marroc utilitzà napalm i bombes de fragmentació contra les columnes de refugiats, causant centenars de víctimes i protestes internacionals. Els refugiats es van traslladar a través del desert del Sàhara cap a Tindouf, Algèria, on la majoria d'ells encara hi romanen en camp de refugiats
La ciutat va veure diverses batalles fins a l'any 1981, entre el Front Polisario i l'Exèrcit del Marroc, però al final va acabar en la part ocupada pel Marroc, a l'oest del Mur marroquí.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Real Instituto El Cano». Arxivat de l'original el 2004-12-05. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ Arxivat 2007-06-03 a Wayback Machine. Nationalism, Identity and Citizenship in Western Sahara 17 August 2007- THE JOURNAL OF NORTH AFRICAN STUDIES PABLO SAN MARTIN
* ↑ Surendra Bhutani, Conflict on Western Sahara, Strategic Analysis, 1754-0054, Volume 2, Issue 7, 1978, Pages 251 – 256.
* ↑ Arxivat 2017-10-27 a Wayback Machine. A brief history of the Western Saharan people's struggle for freedom
* ↑ Tomás Bárbulo, La historia prohibida del Sáhara Español, Destino, Imago mundi, Volume 21, 2002, Pages 284-285
# Paradise

«Paradise» té aquests significats:
# Paradise (Montana)

Paradise (salish: čɫl̓q̓ʷe) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 184 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paradise tenia 184 habitants, 83 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 296 habitants per km².
Dels 83 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 34,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 9.405 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete; Louie Adams, Sophie Mays, Mary Lucy Parker, Johnny Arlee, Frances Vanderburg, Lucy Vanderburg, Diana Christopher-Cote. nyoʻnuntn q̓éymin, Flathead Nation Salish dictionary. Pablo: Bilingual Education Department, Salish Kootenai College, 1998, p. 98.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Padre nuestro (pel·lícula)

Padre nuestro és una pel·lícula dramàtica espanyola de 1985 dirigida per Francisco Regueiro. Va ser la seva primera pel·lícula després de deu anys d'inactivitat. El 2011 fou designada "Pel·lícula d'Or" al Festival de Màlaga. Fou exhibida a la secció Un Certain Regard del 38è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

A un cardenal espanyol (Fernando Rey) li és diagnosticada una malaltia incurable i li queda poc temps de vida. Aleshores abandona el Vaticà, malgrat l'advertència del Papa, i torna a Espanya. Vol deixar-ho tot ben lligat abans de morir. De jove va tenir una filla, que és prostituta de luxe i alhora li ha donat una neta. Com que és preocupat per no haver pogut reconèixer legalment la seva filla, li demana al seu germà Abel, ateu convençut, que es casi amb ella.

## Repartiment

* Victoria Abril - Cardenala
* Rafaela Aparicio - Jerónima
* Luis Barbero
* Lina Canalejas
* Yolanda Cardama
* Diana Peñalver
* Emma Penella - María
* Francisco Rabal - Abel
* Fernando Rey - Cardenal
* Amelia de la Torre - Mare
* Francisco Vidal
* José Vivó - papa

## Guardons

Va obtenir el Fotogramas de Plata 1985 a la millor pel·lícula espanyola i a la millor actriu de cinema per a Victoria Abril. També va obtenir el Gran Premi de les Amèriques al Festival Internacional de Cinema de Mont-real.

## Referències

* ↑ EL FESTIVAL DE CINE DE MÁLAGA DESIGNARÁ "PELÍCULA DE ORO" A 'PADRE NUESTRO', fotogramas.es, 11 de novembre de 2010
* ↑ «Festival de Cannes: Padre nuestro». festival-cannes.com. [Consulta: 7 juliol 2009].
* ↑ Padre nuestro a fotogramas.es
* ↑ 'Padre nuestro' recibe el Fotogramas de Plata a la mejor película española, El País, 4 de març de 1986
* ↑ Padre nuestro a espanacultura.es
# Paraliparis labiatus

Paraliparis labiatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. La femella fa 15 cm de llargària màxima. Tenen seixanta-sis vèrtebres. És un peix marí i batidemersal que viu entre 992 i 1.000 m de fondària al talús continental. És bentònic. Es troba a l'Índic oriental: la costa occidental de Tasmània (Austràlia). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Panellinios BC

El Panellinios BC és la secció de bàsquet de la societat poliesportiva Panellínios Gimnastikòs Síllogos d'Atenes. Va ser fundada el 1929. El Panellinios ha estat campió de la Lliga grega 6 vegades.
A principis de la dècada de 1950, l'equip es deia "Els cinc daurats" ("Chrysi Pentada" en grec), o "Els cinc fabulosos". Van dominar no només el bàsquet grec, sinó també el bàsquet europeu. El conjunt també va encapçalar la selecció de bàsquet grec dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1952.

## Palmarès

* Lligues gregues
** Campions (6): 1928–29, 1938–39, 1939–40, 1952–53, 1954–55, 1956–57
** Finalistes (4): 1934–35, 1949–50, 1950–51, 1953–54
* Copes gregues
** Finalistes (1): 1986–87

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Pablo Herrera Allepuz

Pablo Herrera Allepuz (Castelló de la Plana, 29 de juny de 1982) és un jugador de voleibol platja en actiu.

## Trajectòria

Va començar la seva carrera l'any 2001. Des de llavors fins al 2004 competí fent parella amb el català Javier Bosma. Tots dos guanyaren la medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Atenes. L'any següent va canviar de parella esportiva amb l'aragonès Raúl Mesa. Aquesta nova formació fou campiona d'Europa el mateix 2005, però no va aconseguir superar els vuitens de final als Jocs Olímpic de Pequín. Per a la temporada 2009, canvià novament de parella, aquesta vegada amb Adrián Gavira. En la seva primera temporada junts van aconseguir les millors xifres de la carrera d'herrera: 8 medalles, el 5è lloc en rànquing mundial i més de 80.000 dòlars (55.000 euros) en premis.
Pablo Herrera disputà a Paris 2024 els seus sisens Jocs Olímpics, aconseguint, amb la seua parella Adrián Gavira, diploma olímpic després de caure davant els noruecs Mol i Sorum.
Al descans hivernal entre temporades, Herrera sovint disputa alguns partits de voleibol en pavelló amb l'equip CV L'Illa-Grau.

## Palmarés
### World Tour

* Lianyungang (RP Xina) 2004 (amb Javier Bosma).
* Kristiansand (Noruega) 2008 (amb Raúl Mesa).
* Atenes (Grècia) 2004 (amb Javier Bosma).
* Marsella (França) 2009 (amb Adrian Gavira).
* La Haia (Països Baixos) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Mysłowice (Polònia) 2010 (amb Adrian Gavira).
* Berlín (Alemanya) 2008 (amb Raúl Mesa).
* Gstaad (Suïssa) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Stare Jablonki (Polònia) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Sanya (RP Xina) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Roma (Itàlia) 2010 (amb Adrian Gavira).
* Mysłowice (Polònia) 2012 (amb Adrian Gavira).

### Challenger & Satellite

* Porto Santo (Portugal) 2005 (amb Raúl Mesa).

### Confederació Europea

* Roseto degli Abruzzi (Itàlia) 2004 (amb Javier Bosma).
* Campionat Europeu Moscou 2005 (amb Raúl Mesa).
* Baden (Àustria) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Blackpool (Regne Unit) 2009 (amb Adrian Gavira).
* Gran Canaria 2008 (amb Raúl Mesa).
* Sotxi (Rússia) 2009 (amb Adrian Gavira).

## Referències

* ↑ «El castellonenc Pablo Herrera s’acomiada dels seus sisens Jocs Olímpics amb diploma després de caure davant els noruecs Mol i Sorum», 08-08-2024. [Consulta: 8 agost 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Fitxa a Beach Volley Database
# Pablo Hermoso de Mendoza González

Pablo Hermoso de Mendoza González (Logronyo, 1972) és un economista i polític espanyol del Partit Socialista Obrer Español. És alcalde de Logronyo, des de juny de 2019.
És militant del PSOE des de 2015. L'octubre de 2018 va començar la seva trajectòria política presentant-se a les primàries obertes a militants i simpatitzants a Logronyo. En guanyar les primàries pansa a ser el cap de llista en la candidatura del PSOE a l'ajuntament de la capital de La Rioja. I després de vèncer en les eleccions municipals de 2019 va ser investit alcalde de Logronyo el 15 de juny de 2019. Hermoso de Mendoza va ser recolzat pel Grup Socialista, Unides Podem i el Partido Riojano, que en l'actualitat compten amb una regidoria cadascun al govern municipal.

## Referències

* ↑ «Así es Pablo Hermoso de Mendoza, el nuevo alcalde de Logroño». [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ «Pablo Hermoso de Mendoza: «Tengo el pálpito de que voy a ser alcalde»». [Consulta: 12 juliol 2019].
* ↑ Martín, Manuel. «Hermoso de Mendoza ya es el alcalde de Logroño: "Crear, crecer y cuidar"». nuevecuatrouno.com, 15-06-2019. [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ «DIRECTO: Hermoso de Mendoza ya es alcalde de Logroño». [Consulta: 12 juliol 2019].
# Parc arqueològic de San Agustín

El Parc arqueològic de San Agustín és un dels més importants espais arqueològics de Colòmbia, situat al sud del Departament del Huila i va ser declarat el 1995 per la UNESCO com a Patrimoni de la Humanitat. És la necròpolis americana de major extensió.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «San Agustín Archaeological Park» (en anglès). [Consulta: 10 març 2021].
# Partit Conservador Gal·lès

Partit Conservador Gal·lès (gal·lès Plaid Geidwadol Cymru) és la secció gal·lesa del Partit Conservador del Regne Unit. El seu cap és Nick Bourne, tenen 1 de 4 europarlamentaris, 3 de 40 a Westminster i 12 de 60 a l'Assemblea Nacional de Gal·les.
Es formà el 1921 de la unió dels Consells Conservador i Unionista de Gal·les i Monmouthshire. A les eleccions a l'Assemblea Nacional de Gal·les de 2007 van formar breument una coalició amb Plaid Cymru i els Liberal Demòcrates contra els laboristes, però aquests darrers la deixaren, i finalment Plaid Cymru pactà amb els Laboristes. Actualment són el principal grup de l'oposició.

## Resultats electorals
### Eleccions al Parlament Europeu

| Any | Percentatge de vot a Gal·les | Escons |
| 1979 | 36.6% | 1 (de 4) |
| 1984 | 25.4% | 1 (de 4) |
| 1989 | 23.5% | 0 (de 4) |
| 1994 | 14.6% | 0 (de 5) |
| 1999 | 22.8% | 1 (de 5) |
| 2004 | 19.4% | 1 (de 4) |

### Eleccions al Parlament del Regne Unit

| Any | Percentatge de vot a Gal·les | Escons |
| 1922 | 21.4% | 6 (de 36) |
| 1923 | 21% | 4 (de 36) |
| 1924 | 28.3% | 9 (de 36) |
| 1929 | 21.9% | 1 (de 36) |
| 1931 | 22.1% | 6 (de 36) |
| 1935 | 23.3% | 6 (de 36) |
| 1945 | 16.5% | 3 (de 36) |
| 1950 | 21% | 3 (de 36) |
| 1951 | 27.6% | 5 (de 36) |
| 1955 | 26.7% | 5 (de 36) |
| 1959 | 29.6% | 6 (de 36) |
| 1964 | 27.6% | 6 (de 36) |
| 1966 | 27% | 3 (de 36) |
| 1970 | 27.7% | 7 (de 36) |
| 1974 (Feb) | 25.9% | 8 (de 36) |
| 1974 (Oct) | 23.9% | 8 (de 36) |
| 1979 | 32.2% | 11 (de 36) |
| 1983 | 31% | 14 (de 38) |
| 1987 | 29.5% | 8 (de 38) |
| 1992 | 28.6% | 6 (de 38) |
| 1997 | 19.6% | 0 (de 40) |
| 2001 | 21% | 0 (de 40) |
| 2005 | 21.4% | 3 (de 40) |

### Eleccions a l'Assemblea de Gal·les

| Any | Percentatge de vot (constituència) | Percentatge de vot (regional) | Escons (constituència) | Escons (regional) |
| 1999 | 15.8% | 16.5% | 1 (de 40) | 8 (de 20) |
| 2003 | 19.9% | 19.2% | 1 (de 40) | 10 (de 20) |
| 2007 | 22.4% | 21.4% | 5 (de 40) | 7 (de 20) |
# Partit Conservador Popular Alemany

El Partit Partit Conservador Popular (KVP, de l'alemany Konservative Volkspartei) va ser un partit polític alemany. Va sorgir el 1929 com escissió moderada del Partit Nacional del Poble d'Alemanya (DNVP), davant la política d'acostament al Partit Nazi seguida pel seu nou capdavanter Alfred Hugenberg. El seu líder va ser el predecessor de Hugenberg en el DNVP, Gottfried Treviranus, i encara que el 1930 només va obtenir 4 escons, va donar i va formar part del govern de Heinrich Brüning. No obstant això, després de la caiguda d'aquest i de les eleccions de 1932, el partit va desaparèixer pràcticament, abans de la seva prohibició per Adolf Hitler en 1934.

## Referències

* ↑ «ParlGov · parties, elections, cabinets». Arxivat de l'original el 2020-09-21. [Consulta: 8 novembre 2020].
# Parc Nacional de Santa Teresa

El Parc Nacional de Santa Teresa (en castellà i oficialment, Parque Nacional de Santa Teresa) és un parc de l'est de l'Uruguai.
El parc es troba sobre la costa de l'Atlàntic, 35 quilòmetres al sud del Chuy, departament de Rocha, per la ruta nacional 9.
Té aproximadament 3.000 hectàrees amb més de 2 milions d'arbres i el jardí de roses més gran del país amb 330 espècies diferents. A més hi ha la Fortalesa de Santa Teresa, una fortificació colonial portuguesa del segle xviii, i un parc natural protegit que forma part del Conveni de Ramsar, el Cerro Verde.

## Referències

* ↑ Informació del Parc a la pàgina web de l'ambaixada de l'Uruguai al Líban

## Enllaços externs

* Informació del Parc Nacional de Santa Teresa a ejercito.mil.uy Arxivat 2012-08-18 a Wayback Machine. (castellà)
# Parc Nacional de Saltfjellet-Svartisen

El Parc Nacional de Saltfjellet-Svartisen (en noruec: Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark) és un parc nacional del comtat de Nordland, a Noruega. Es troba dins dels municipis de Beiarn, Meløy, Rana, Rødøy, Saltdal i Bodø. La carretera europea E06 i la Línia de Nordland segueixen la frontera del sud i de l'est al voltant del parc.
Amb 2.102 quilòmetres quadrats, és un dels parcs nacionals més grans de Noruega. També és un dels més variats, ja que inclou tant formacions muntanyoses alpines amb glaceres, així com altiplans de pendent suau i valls boscosos. El parc nacional comprèn parts de la serralada Saltfjellet. La glacera Svartisen es troba a la part central del parc. També hi ha molts llocs d'interès cultural Sami dins del parc.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark» (en noruec). [Consulta: 13 desembre 2011].
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – 10 metres plataforma sincronitzat masculí

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova de 10 metres plataforma masculí del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 14 de juny.

## Resultats

* Finalista
| # | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| # | Saltador | País | Puntuació | Posició | Puntuació | Posició |
| 01 | Patrick Hausding Sascha Klein | Alemanya | 429,30 | 3 | 458,10 | 1 |
| 02 | Roman Izmajlov Viktor Minyibajev | Rússia | 437,55 | 1 | 435,84 | 2 |
| 03 | Makszim Dolgov Olekszandr Horskovozov | Ucraïna | 429,54 | 2 | 430,26 | 3 |
| 4 | Vadzim Kaptur Yauheni Karaliou | Belarús | 374,22 | 4 | 402,18 | 4 |
| 5 | James Denny Matthew Lee | Regne Unit | 371,34 | 5 | 400,44 | 5 |
| 6 | Francesco Dell'Uomo Maicol Verzotto | Itàlia | 320,52 | 6 | 389,28 | 6 |

## Referències

* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/export/Rostock2015/TF/pdf/CLS-ASM-PTSY-ELIM-01.pdf
* ↑ http://emrostock2015.microplustiming.com/export/Rostock2015/TF/pdf/CLS-ASM-PTSY-FINALE-01.pdf
# Villar de Olmos i la Cañada

Villar de Olmos i la Cañada és una pedania del municipi valencià de Requena (Plana d'Utiel). Està situada a 12 quilòmetres al nord de Requena i està prop de Las Nogueras.
Al segle xix Villar de Olmos va formar part de les pedanies que foren creades per a l'explotació de les deveses antigues. L'any 2009 tenia 17 habitants.
El cap de setmana més proper al 15 de maig, se celebren les festes patronals en honor de Sant Isidre Llaurador.
Un dels seus principals atractius és l'entorn natural. Pins rojos, pinyoners, pins blancs, carrasques, arboços i savines formen part de la flora autòctona de la zona, que és apreciada també pels amants de la micologia.

## Referències

* 1 2 3 Villar de Olmos y La Cañada
* 1 2 «Villar de Olmos i la Cañada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Villar de Olmos i la Cañada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Villar de Olmos i la Cañada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Informació a la web de Requena