OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Otto Harder

Otto Fritz Harder (anomenat Tull Harder; 25 de novembre de 1892 - 4 de març de 1956) fou un futbolista alemany de la dècada de 1910.
Fou 15 cops internacional amb la selecció alemanya. Pel que fa a clubs, defensà els colors d'Eintracht Braunschweig, Hamburger SV, i Victoria Hamburg.

## Referències

* ↑ «Otto Harder». eu-football.info. [Consulta: 31 gener 2013].
* ↑ Otto Harder Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Staff. «"Tull" Harder - Vom Idol zum Kriegsverbrecher» (en alemany), 26-06-2002. [Consulta: 21 agost 2008].
* ↑ Peters, Fritz. Tull Harder stürmt für Deutschlands Fussballruhm (en alemany). Hamburg: Falken, 1942. OCLC 72331632.
* ↑ Otto Harder a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Paraliparis impariporus

Paraliparis impariporus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. És de color negre. Tenen setanta vèrtebres i la femella fa 16,2 cm de llargària màxima. És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.040 i 1.050 m de fondària al talús continental. És probablement bentos|bentònic o bentopelàgic. Es troba a l'Índic oriental: la costa occidental de Tasmània (Austràlia). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paraliparis kreffti

Paraliparis kreffti és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 850 i 2.600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba als mars de Weddell i Scotia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1986. Review of the snailfish genus Paraliparis (Scorpaeniformes: Liparididae) of the Southern Ocean. Theses Zoologicae v. 7: i-iv + 1-204.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Panemunė

Panemunė ( escoltar (?·pàg.)) és la ciutat més petita de Lituània. Està situada en les ribes del riu Neman, a 8 km al sud de Pagėgiai, al comtat de Tauragė. A Panemunė es troba un punt de control fronterer amb l'óblast de Kaliningrad.
El magnífic Pont Louise Queen va ser construït el 1907, encara que va resultar fet malbé greument per la Segona Guerra Mundial i reconstruït el 1946. Ha estat l'enllaç de Panemunė amb la ciutat més gran de Sovetsk (Tilsit fins a 1946), a la part sud del riu.

## Enllaços externs

* Panemunė regional council
# Pablo Hernández Salces

Pablo Hernández Salces (Saragossa, 1834 - Madrid, 1910) fou un compositor i organista aragonès del romanticisme.

## Biografia

Va seguir l'ensenyament primari a l'Escola Pia de Saragossa, i durant aquest temps va ser escolà de la metropolitana de Nuestra Señora del Pilar. Va tenir de mestre de solfeig, piano, orgue i harmonium Vicente Meton, mestre de capella i organista de l'església esmentada, i de mestre de violí Ignacio Rabanals, primer violí de la capella. L'any 1848, va obtenir per oposicions la plaça d'organista de l'església parroquial de San Gil. S'hi va estar fins al 1856, quan va traslladar-se a Madrid per ingressar al conservatori i rebre classes d'Hilarión Eslava y Elizondo (1807-1878). L'any 1858, va obtindre per oposicions la plaça d'organista a la Reial Basílica d'Atocha. L'any 1861, li va ser concebuda la medalla d'or en composició com a fi de carrera al conservatori. En aquest mateix conservatori, l'any 1863 el van nomenar professor auxiliar de solfeig.

## Obra musical

L'estil de la seva música religiosa mosta les influències teatrals del segle xviii. Entre 1860 i 1867, Hernàndez va compondre les següents obres: Sense gaire gravacións, la seva obra va caure en oblit.

### Gènere religiós

* Salve a tres veus i orquestra
* Completas a 3 voces y orquesta ú organo
* Miserere
* Mises
* Santo Dios

### Per veu i orgue

* Santo Dios en Re
* Te Deum laudamus
* Flores a María
* Santo Dios en Mi bemoll
* Lletania
* Salve
* Villancet
* Missa Pastoral
* Gozos a Santa Cecilia, Sagrado Corazón de Jesus, a la Santíssima Trinidad, a San José i a la Virgen de los Dolores
* Stabat Mater
* Lamentaciones del Jueves Santo
* Motet ¡O salutaris hostia!, A la Santa Cruz i a la Purísima Concepción
* Sequentia de Resurreción i de Pentecostés

### Per orgue

* Método de órgano, introducción al Museo Orgánico del maestro Eslava
* Sis fugues en forma d'ofertori

### Música dramàtica

* Dues sarsueles en un acte

### Música per orquestra

* Obertura original
* Gran simfonia Original, escrita per la societat de concerts de Barbieri.

## Referències

* 1 2 «Pablo Hernández Salces». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Hernandez Salces, Pablo». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC). [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Músicas de España -» (en castellà). Musicas de España. Radio C, 09-12-2010. [Consulta: 7 febrer 2024].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa
* Saldoni, Baltasar. Diccionario Bibliografico de efemèrides de músicos españoles (en castellà).
# Parc arqueològic de Champaner-Pavagadh

El Parc Arqueològic de Champaner-Pavagadh és un lloc declarat per la Unesco com Patrimoni de la Humanitat, situat al Districte de Panchmahal, estat de Gujarat, Índia. Va ser inscrit l'any 2004, abastant una àrea de protecció d'1.328,89 ha i una àrea de respecte de 2.911,74 ha.
Existeix en el lloc una gran concentració d'elements de diverses cultures, en gran part sense excavar les restes arqueològiques i històriques, en un paisatge impressionant. S'inclouen des de vestigis de l'Edat del Coure (calcolític), una fortalesa en el pujol d'una primerenca capital hindú, i les restes de la capital de l'estat de Guyarat, del segle XVI. El lloc també inclou, entre altres restes, fortaleses, palaus, edificis religiosos, residencials, estructures agrícoles i instal·lacions d'aigua, des dels segles viii al XIV.
Hi ha onze diferents tipus d'edificis en Champaner-Pavagadh, incloent mesquites, temples, graners, tombes, pous, murs i terrasses. Els monuments estan situats al peu del turó i al voltant de Pavagadh. El Heritage Trust of Baroda llista un total de 114 monuments a la zona, dels quals només 39 monuments són mantinguts pel Servei Arqueològic de l'Índia, a causa de la limitació de fons econòmics. El Forest Departament (Departament Forestal) posseeix el 94% de la terra aquí, mentre que els fideïcomisos de temples i altres establiments proporcionen les instal·lacions per a allotjament i menjar als pelegrins i turistes. A la banda sud, també es poden veure a prop dels peus del turó, algunes cases en ruïnes i els fonaments dels temples de Jain.
El Temple de Kalikamata sobre el cim del pujol Pavagadh, és un important lloc sant, atraient a multitud de pelegrins al llarg de l'any. El lloc és l'únic complet anterior a l'Imperi Mogol no alterat pel islam.

## Galeria d'imatges

* Vista de Nagina Masjid, (1885)
* Sahar ki Masjid
* Kevada Masjid
* Lili Gumbaz Masjid
* Jama masjid
* Jama masjid
* Kabutarkhana
* Temple al Pavagadh
* Murs de la ciutadella
* Portalada est
* Portes de Champaner
* Ek Minar ki Masjid

## Bibliografia

* Silverman, Helaine; Ruggles, D. Fairchild. Cultural heritage in a globalized world. Springer, 2008, p. 56–60. ISBN 978-0-387-76579-2 [Consulta: 23 setembre 2012].

## Referències

* ↑ Pàgina web de la Unesco
* ↑ Documentation Update. Equitable Tourism Options, abril 2005 to March 2006, p. 141- [Consulta: 28 setembre 2012].
* 1 2 Ruggles, D. Fairchild; Silverman, Helaine. Intangible Heritage Embodied. Springer, 2009, p. 91–93, 96–97. ISBN 978-1-4419-0071-5 [Consulta: 23 setembre 2012].
* ↑ «Champaner-Pavagadh». Worldheritagesite.org. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2012. [Consulta: 23 setembre 2012].

## Enllaços externs

* UNESCO Fact Sheet
* Una ciutat oblidada - Champaner Pavagadh Archaeological Park
* Fotos de Champaner
# Parc arbrat del Canal Principal d'Urgell 4a séquia

El Parc arbrat del Canal Principal d'Urgell 4a séquia és una obra de les Borges Blanques (Garrigues) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La quarta séquia principal del Canal d'Urgell (de 25 km. 1'270 pertanyen a Les Borges Blanques) fa possible el conreu de regadiu d'una bona part de la plana urgellenca. A part de l'ús agrícola, els marges de la séquia s'han aprofitat per a l'esbarjo i han fet la funció de jardí a les zones on la vegetació i els boscos eren gairebé inexistents. Acompanyen el canal una sèrie d'obres que fan possible el seu funcionament. Hi ha els llocs dels vigilants de la séquia, els mòduls que contenen les claus de pas, els ponts, els salts d'aigua i les fites que indiquen els punts quilomètrics. Tot això forma un conjunt harmònic d'estil neoclàssic que avui en dia encara està en ús.

## Història

Els canals de l'Urgell es van construir durant la segona meitat del segle xix. Les quatre séquies principals es van fer entre 1853 i 1865. La conversió d'aquestes terres de secà en regadiu va suposar un canvi tant als cultius com al paisatge, ja que va propiciar l'aparició espontània i també la planada de nombroses espècies de ribera com els pollancres, albers, salses i oms.
Als setanta del segle xx, es van modificar els regs tapant séquies o canalitzant-les mitjançant canonades. Això suposà la pèrdua de molts camins amb arbres. En aquesta séquia hi ha molts paratges d'interès per la seva bellesa com les banquetes i meandres de les Planes, l'àrea lúdica de St. Cristòfol i la Font Vella, el tram dels Rovinals, el parc urbà de la Banqueta o el Canal, racons de Cantacorbs i l'Arbreda monumental del Mas Roig.

## Referències

* 1 2 3 «Parc arbrat del Canal Principal d'Urgell 4a séquia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Parsettensita

La parsettensita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'estilpnomelana. Rep el nom dels Alps Parsettens, a Suïssa, la seva localitat tipus.

## Característiques

La parsettensita és un silicat de fórmula química (K,Na,Ca)$_{7.5}$(Mn,Mg)$_{49}$Si$_{72}$O$_{168}$(OH)$_{50}$·nH₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1923. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la parsettensita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfilita, lennilenapeïta, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als alps Parsettens, a la localitat de Tinizong (Grisons, Suïssa). També ha estat descrita en altres indrets dels Grisons, així com a França, Itàlia, Romania, Sud-àfrica, Rússia, Indonèsia, la República Popular de la Xina, el Japó, Nova Zelanda i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Parsettensite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Parsi

«Parsi» té aquests significats:
* L'idioma persa, conegut com a farsi entre els que el parlen
* Els perses, poble de l'actual Iran
* Els parsis, comunitat ètnica zoroastriana
# Paràbola del banquet de noces

La paràbola del banquet de noces és una història narrada per Jesús als evangelis (Mt 22:14 i Lc 14:15)

## Argument

Un rei convidà al casament del seu fill als governants veïns i persones més riques del seu país però aquests no vingueren o bé abusaren del convit. Enfadat, ordenà als seus servents que busquessin pels camins com més convidats millor, fins a omplir la taula. Vingué gent de tota condició però el rei es fixà en un que no anava vestit per a l'ocasió i l'expulsà del banquet a la negra nit

## Anàlisi

El banquet de noces és una al·legoria del regne de Déu, on es convida tothom i no solament els que primer havien estat escollits (els jueus), ja que aquests no sempre es mostren dignes. La paràbola indica doncs, que el missatge de Crist inclou els gentils, una polèmica recurrent als primers temps del crisitianisme. La comparació amb el casament es dona també a la paràbola de les deu verges. Els convidats són gent diversa de condició, inclosos els pobres, i no solament els rics inicials.
Però malgrat que la invitació és universal, no tothom està preparat, com l'home que no porta el vestit adequat, i aquests són expulsats de la festa (el Cel). El vestit ha suposat diverses interpretacions, per a Agustí d'Hipona simbolitzava l'amor i per a Calví les bones obres, indestriables de la fe. S'ha d'estar sempre a punt (vestit) per a l'ocasió (casament o salvació).

## Referències

* ↑ Robert H. Stein, An Introduction to the Parables of Jesus, Westminster John Knox Press, 1981,
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Paràbola del bon samarità

La paràbola del bon samarità és una història narrada a l'Evangeli segons Lluc (Lc 10:25-37).

## Argument

Un jueu estava de viatge i va ser atacat per uns bandolers que el van deixar malferit i sense diners a la vora d'un camí. Un sacerdot va passar pel costat i el va ignorar, el mateix va fer un servidor del Temple. Posteriorment, va arribar un samarità, que el va portar a un hostal i hi va pagar perquè el guarissin i l'ajudessin fins que es recuperés.

## Anàlisi

Els samaritans eren un poble menyspreat a l'època de Jesús, que tria posar-los com a exemple de compassió per mostrar que l'important és fer el bé sense importar qui sigui l'autor o el beneficiari. Contraposa la conducta exemplar del samarità a la del sacerdot i el ric, figures ben considerades pels jueus, en una línia similar a la de la paràbola del fariseu i el publicà, entre d'altres.
La paràbola apareix precedida per una pregunta sobre qui és el proïsme a qui s'ha d'ajudar, i la resposta narrativa de Jesús fa entendre que els altres són tots, qualsevol persona, en paral·lel amb els ensenyaments de l'Antic Testament (Levític i Deuteronomi), que insten a estimar el proïsme, seguint l'anomenada regla d'or ètica.
A partir d'aquesta paràbola, l'expressió «bon samarità» ha passat a significar 'persona que ajuda els necessitats' i per això apareix al nom de nombroses organitzacions benèfiques. Igualment, és un tema a bastament il·lustrat en l'art modern.

## Referències

* ↑ Lluc 10:25-37
* ↑ Flavius Josèphe, du bon usage de la trahison, éd. de Minuit, coll. Arguments, 1997
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Paràbola del gra de mostassa

La paràbola del gra de mostassa és una al·legoria que compara aquesta llavor amb el Regne del Cel. Apareix com a història narrada per Jesús a diversos evangelis, concretament a Mt 13, 31-32; Mc 4, 30-32 i Lc 13, 18-19.

## Argument

Un camperol va plantar un gra de mostassa, la més petita de totes les llavors però quan va germinar va créixer més que qualsevol altra planta, fins a esdevenir un gran arbre on es posaven els ocells.

## Anàlisi

Aquesta paràbola forma part de la sèrie on intenta descriure el Regne de Déu amb comparacions de la vida quotidiana, dirigides a un públic bàsicament analfabet, com també va fer amb la paràbola de la llavor que creix tota sola. En aquesta història fa èmfasi en el creixement a partir del més petit: cada fidel, cada acció, per minúscula que sigui, pot esdevenir una gran cosa.
Els estudiosos del cristianisme han vist un paral·lelisme entre el creixement d'aquesta religió i la planta, el que va començar com un culte petit a l'actual Israel va créixer per tot el món fins a tornar-se la religió més seguida del planeta.

## Referències

* ↑ Howard Marshall, I. The Gospel of Luke: A commentary on the Greek text. Eerdmans, 1978.
* ↑ Panikkar, Raimon. Cristianisme. ISBN 978-84-92416-13-4.
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Paràbola del fill pròdig

La Paràbola del fill pròdig és la denominació popular d'un dels ensenyaments de Jesús, recollida al Nou Testament per l'Evangeli de Lluc (Lluc, 15: 11-32).

## Narració de la paràbola

Un pare que té dos fills rep del més petit la petició que li lliuri la part d'heretatge que li pertoca per a anar-se'n de casa i menar la seva vida. El pare hi accedeix i el noi se'n va. Lluny de l'emparament familiar, el noi es lliura a una vida desenfrenada, de luxe i de vici, que fa que aviat resti sense patrimoni.
Finalment, sentint-se desesperat, decideix de tornar a casa del pare per a implorar-ne la clemència. Quan hi arriba, li demana al pare que l'aculli com un dels seus jornalers perquè no se sent digne de merèixer res més. Però el pare és misericordiós i el perdona, crida tots els criats i demana que es prepari un gran àpat per a festivar el retorn del fill perdut.
El fill primogènit, però, que havia restat a casa del pare i havia treballat i s'havia comportat com un bon fill, sent gelosia pel tracte que el pare dispensa al seu germà. El pare li explica que malgrat els errors comesos, l'alegria de retrobar el fill foraviat és la cosa més bella per a un pare.

## Significança de la paràbola

El significat de la paràbola és la misericòrdia d'un Déu bondadós que valora per sobre de tot formalisme o convencionalisme el perdó dels pecats i el penediment dels homes. Per això, diversos teòlegs han considerat que el millor exemple de l'ensenyament contingut en la Bíblia és la de "Paràbola del pare misericordiós", perquè s'hi reflectiria més bé la finalitat del missatge de Jesús.

## Bibliografia

* Nouwen, Henri J. M.. El regreso del hijo pródigo: meditaciones ante un cuadro de Rembrandt. Promoción Popular Cristiana, 2002. ISBN 978-84-288-1151-4. (castellà)
Paràboles de Jesús del Nou Testament :
# Paik Seung-ho

Seung-Ho Paik (nascut el 17 de març de 1997, Seül (Corea del Sud)) és un futbolista sud-coreà que juga com a migcampista al Jeonbuk Hyundai Motors FC i per la selecció sud-coreana.

## Trajectòria

Fou el desembre de 2009 quan va participar en la selecció coreana sub'13 en un torneig a Sant Cugat del Vallès. El Barça també es trobava en aquest torneig amb el seu equip infantil B, va ser aleshores quan va captar l'atenció de Puig. Però ell no va ser l'únic. Poc després van arribar noticies de que el Reial Madrid estava obrint negociacions amb el pare del jugador. Això va fer accelerar les gestions d'Albert Puig i el llavors coordinador del futbol base barceloní.
Després de les negociacions del 2009 va ingressar a la cantera del FC Barcelona. Va formar part del FC Barcelona B des de 2016 fins al 2017. Va ser el 21 d'agost del 2017 on va ser fitxat pel filial del Girona FC, el CF Peralada-Girona B per tres temporades. Durant la temporada 2018-2019 va ser convocat pel primer equip del Girona FC a causa de les nombroses baixes que va patir durant aquest any, però no va arribar a debutar.
L'agost del 2019 va abandonar Girona per jugar al SV Darmstadt 98. Al conjunt alemany va estar fins al març del 2021, quan va tornar al seu país després de fitxar pel Jeonbuk Hyundai Motors F. C.
Després de formar part de les categories inferiors de la selecció nacional, l'any 2019 va fer el seu debut amb l'absoluta. Va ser convocat per la Copa del Món de Futbol de 2022, on va disputar un partit.

## Referències

* ↑ «Seung-Ho Paik, el Messi de Corea» (en castellà), 23-02-2012. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «El Barça deja escapar a su joven perla coreana» (en castellà). Fichajes.net, 21-08-2017. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Paik fa un pas més i debuta a primera». L'Esportiu, 28-01-2019. [Consulta: 1r gener 2023].
* 1 2 Suelves, Marc Bernad. «Las siete vidas de Seung-Ho Paik» (en castellà). Diario As, 06-12-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
# Partit Liberal d'Austràlia

Le Partit Liberal d'Austràlia (en anglès: Liberal Party of Australia, que ben sovint s'abreuja en Liberals o en Libs) és un partit polític australià. Va ser fundat el 1944, un any després de les eleccions federals per a substituir el Partit de la Unitat d'Austràlia (en anglès: United Australia Party). Se situa al centre-dret de l'escenari polític australià i s'oposa al seu adversari de centreesquerra, el Partit Laborista d'Austràlia (en anglès: Australian Labor Party) durant les eleccions federals o territorials. Pel que fa al nivell internacional, és membre de la Unió democràtica internacional. El partit ha dirigit el govern federal entre 1949 i 1972, del 1975 al 1983 i del 1996 al 2007.

## Resultats electorals
### Cambra de Representants

| Any | Lider | Vots | % | Escons | ± | Govern |
| 1946 | Robert Menzies | 1,241,650 | 28.58% | 15 / 74 | Nou | Oposició |
| 1949 | Robert Menzies | 1,813,794 | 39.39% | 55 / 121 | 40 | Majoria |
| 1951 | Robert Menzies | 1,854,799 | 40.62% | 52 / 121 | 3 | Majoria |
| 1954 | Robert Menzies | 1,745,808 | 38.31% | 47 / 121 | 5 | Majoria |
| 1955 | Robert Menzies | 1,746,485 | 39.73% | 57 / 122 | 10 | Majoria |
| 1958 | Robert Menzies | 1,859,180 | 37.23% | 58 / 122 | 1 | Majoria |
| 1961 | Robert Menzies | 1,761,738 | 33.58% | 45 / 122 | 13 | Majoria |
| 1963 | Robert Menzies | 2,030,823 | 37.09% | 52 / 122 | 7 | Majoria |
| 1966 | Harold Holt | 2,291,964 | 40.14% | 61 / 124 | 9 | Majoria |
| 1969 | John Gorton | 2,125,987 | 34.77% | 46 / 125 | 15 | Majoria |
| 1972 | William McMahon | 2,115,085 | 32.04% | 38 / 125 | 8 | Oposició |
| 1974 | Billy Snedden | 2,582,968 | 34.95% | 40 / 127 | 2 | Oposició |
| 1975 | Malcolm Fraser | 3,232,159 | 41.80% | 68 / 127 | 28 | Majoria |
| 1977 | Malcolm Fraser | 3,017,896 | 38.09% | 67 / 124 | 1 | Majoria |
| 1980 | Malcolm Fraser | 3,108,512 | 37.43% | 54 / 125 | 13 | Majoria |
| 1983 | Malcolm Fraser | 2,983,986 | 34.36% | 33 / 125 | 21 | Oposició |
| 1984 | Andrew Peacock | 2,951,556 | 34.06% | 45 / 148 | 12 | Oposició |
| 1987 | John Howard | 3,175,262 | 34.41% | 43 / 148 | 2 | Oposició |
| 1990 | Andrew Peacock | 3,468,570 | 35.04% | 55 / 148 | 12 | Oposició |
| 1993 | John Hewson | 3,923,786 | 37.10% | 49 / 147 | 6 | Oposició |
| 1996 | John Howard | 4,210,689 | 38.69% | 75 / 148 | 26 | Majoria |
| 1998 | John Howard | 3,764,707 | 33.89% | 64 / 148 | 11 | Majoria |
| 2001 | John Howard | 4,244,072 | 37.40% | 68 / 150 | 4 | Majoria |
| 2004 | John Howard | 4,741,458 | 40.47% | 74 / 150 | 5 | Majoria |
| 2007 | John Howard | 4,546,600 | 36.60% | 55 / 150 | 20 | Oposició |
| 2010 | Tony Abbott | 3,777,383 | 30.46% | 60 / 150 | 5 | Oposició |
| 2013 | Tony Abbott | 4,134,865 | 32.02% | 74 / 150 | 14 | Majoria |
| 2016 | Malcolm Turnbull | 3,882,905 | 28.67% | 60 / 150 | 14 | Majoria |
| 2019 | Scott Morrison | 3,989,435 | 27.97% | 61 / 151 | 1 | Majoria |
| 2022 | Scott Morrison | 3,502,713 | 23.89% | 42 / 151 | 19 | Oposició |

## Referències

* ↑ «Liberal Party of Australia | History, Facts, & Prime Ministers» (en anglès). [Consulta: 10 octubre 2020].
# Pericoma shikokuensis

Pericoma shikokuensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)