OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eskişehir

* Per a altres significats, vegeu «Província d'Eskişehir».
Eskişehir -Eskişehir, (turc) 'vella ciutat'; Dorylaeum (llatí), catalanitzat Dorilèon; Δορύλαιον, Dorylaion (grec antic); Daruliyya (àrab)- és una ciutat del nord-oest de Turquia capital de la província d'Eskişehir. Segons el cens del 2008 té una població de 599.796 habitants i el districte de 614.247. És a la riba del Porsuk (afluent del Sangari) a 792 metres sobre el nivell de la mar, al mig de la fèrtil vall de la regió de Frígia. A la rodalia hi ha aigües termals. Hi ha la mesquita Kurshunlu Jamia del segle xvi, el Gran Kan i el Bedestan i la Mesquita Ala al-Din, seljúcida datada vers 1268.

## Història

Fou una ciutat frígia fundada vers el començament del primer mil·lenni abans de Crist. A les excavacions s'han trobat diversos objectes frigis i escultures. L'antiga Dorilèon estava situada prop de la moderna ciutat (3 km al nord) a Shar-Üyük, el trasllat es va fer segurament al segle iv. En aquest temps, amb el nom de Dorilèon, fou seu d'un bisbat, i entre els bisbes va destacar Eusebi de Dorilèon. El 708 fou conquerida per al-Abbas ibn al-Walid; el 778 els àrabs dirigits per Hasan ibn Kataba van tornar a la ciutat.
Fou famosa per la victòria dels croats sobre els seljúcides l'1 de juliol de 1097, però el mateix lloc els croats dirigits per Conrat III van patir una greu derrota el 26 d'octubre de 1147. Vers el 1170 fou atacada pels seljúcides i els turcs yüruüks es van establir a la rodalia. El 1175 fou fortificada pels romans d'Orient que van expulsar els yürüks de la regió, però derrotats per Kilidj Arslan II el 1176 va haver de desmantellar la fortalesa; tot seguit, sense defensa, fou ocupada pels seljúcides en una data no determinada exactament. Els turcs la van anomenar Eskişehir, Ciutat Vella.
Vers 1231, Ertogrul es va establir a la zona, a Söğüt. La fortalesa de Karadja Hisar al sud-oest és considerada la primera conquesta de la família que després foren els otomans. Osman I, fill d'Ertuğrul Gazi, la va rebre com a sandjak. Més tard fou capital del sandjak d'Inönü dins l'eyalat d'Anadolu. Al segle xix era un kada del sandjak de Kutahya wilayat de Brusa. Vers 1900 tenia 19.000 habitants. Fou destruïda en la guerra contra Grècia, el 1922, però reconstruïda més tard i esdevingué un centre industrial. Una fàbrica de producció i reparació de ferrocarrils està en aquesta ciutat.

## Galeria

* Museu
* Cases antigues a Odunpazarı
* Monument a les mares
* Vista
* Vista nocturna

## Vegeu també

* Ferrocarril Berlín-Bagdad

## Enllaços externs

* Portal del Govern d'Eskişehir
* Portal de l'Ajuntament d'Eskişehir
# Sinagoga Rykestrasse

La Sinagoga Rykestrasse (en alemany: Synagoge Rykestraße) és la sinagoga més gran d'Alemanya, es troba en el barri de Prenzlauer Berg, en el districte de Pankow de la ciutat de Berlín, la capital d'aquest país europeu. Johann Hoeniger va construir la sinagoga entre 1903 i 1904, va ser inaugurada el 4 de setembre de 1904, a temps per a les festes de Roix ha-Xanà. La sinagoga es troba fora de l'alineació del carrer i s'hi arriba per una carretera a l'edifici frontal corresponent.

## Referències

* ↑ http://www.seattlepi.com/national/1103AP_Germany_Biggest_Synagogue.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Callidrepana

Callidrepana és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Callidrepana albiceris (Swinhoe, 1907)
* Callidrepana amaura (Warren, 1901)
* Callidrepana argenteola (Moore, [1860])
* Callidrepana argyrobapta (Gaede, 1914)
* Callidrepana gelidata (Walker, [1863])
* Callidrepana gemina Watson, 1968
* Callidrepana heinzhuebneri Buchsbaum, Brüggemeier & Chen, 2014
* Callidrepana hirayamai Nagano, 1918
* Callidrepana jianfenglingensis Li, Hu & Wang, 2014
* Callidrepana macnultyi Watson, 1965
* Callidrepana micacea (Walker, 1862)
* Callidrepana nana Warren, 1922
* Callidrepana ovata Watson, 1968
* Callidrepana patrana (Moore, [1866])
* Callidrepana pulcherrima (Hampson, [1893])
* Callidrepana saucia Felder, 1861
* Callidrepana serena Watson, 1965
* Callidrepana splendens (Warren, 1897)
* Callidrepana vanbraeckeli Gaede, 1934

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Callidrepana» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.

## Bibliografia

* Li, Y., Hu, Y. & Wang, M., 2014: A new species of Callidrepana Felder, 1861 (Lepidoptera: Drepanidae) from Hainan, China. Tinea 22(5): 316-317.
* Ulf Buchsbaum, Frank Brüggemeier, Mei-Yu Chen, 2014: A new species of the genus Callidrepana Felder, 1861 from Laos (Lepidoptera, Drepanidae). Entomofauna, Suppl. 17: 45-53.
# Kingdom

* Per a altres significats, vegeu «Kingdom (sèrie de televisió)».
Kingdom és el 6º àlbum d'estudi de la cantant Koda Kumi llançat després del senzillanytime el 30 de gener de 2008. Aquest àlbum ix en 3 versions diferents: normal (CD), limitada de CD I DVD i una extra que contenia dos DVD en el qual el segon mostrava el Tour PREMIUM LIMITED IN HALL.
Aquest material ven un total de 505,824 còpies degut tal vegada que per eixes dates molts artistes trauen a la venda material.

## Portada

Aquest àlbum mostrava a Kumi en una faceta de Reina del Joc, perquè en el booklet els motius com cartes de poker abundaven, així com les fotos de Koda sostenint aquestes. Prenent açò parteix de la mercaderia d'aquest àlbum va ser un joc de cartes de pòker.

## Llista de Temes
### DVD 1

* Introduction For Kingdom
* Anytime (PV・Album version)
* Freaky
* Under (PV)
* Koi no Mahō (恋の魔法; The Magic of Love) (PV)
* Himitsu (秘密; Secret)
* Ai no Uta (愛のうた; Love Song) (PV・Album version)
* More (PV)
* Amai Wana (甘い罠) (PV)
* Aishō (愛証; The Proof of Love) (PV)
* Anata ga Shite Kureta Koto (あなたがしてくれたこと; What You Did For Me) (PV)
* Wonderland
* Run for Your Life (PV)
* But
* Last Angel feat. Tohoshinki (PV)
* Black Cherry (PV)

### DVD 2

       Note: Este DVD només ve amb la Versió Limitada.
* Cherry Girl
* But
* Won't Be Long
* Someday
* You
* Hands
* More
* Your Song
* Koi no Tsubomi (恋のつぼみ; Bud of Love)
* Sweet Love…
* Wind
    Encore
* Freaky
* Girls
* Through the sky

## Rànquing

Rànquing de Vendes d'Oricon (Japó)
| Lliurament | Rànquings | Posició Peak | Primera Setmanes de Vendes | Vendes Totals | Temps al Rànquing |
| 30 de gener del 2008 | Oricon Daily Charts | 1 | | | |
| 30 de gener del 2008 | Rànquings Setmanals d'Oricon | 1 | 421,302 | 612,223 | 32 weeks |
| 30 de gener del 2008 | Rànquings Mensuals d'Oricon | 1 | | | |
| 30 de gener del 2008 | Rànquings Anuals d'Oricon | 13 | | | |

## Senzills

| Date | Títol | Posició Peak | Setmanes | Vendes |
| 14 de març del 2007 | "But/Aishō" | 2 | 14 setmanes | 128,781 |
| 27 de juny del 2007 | "Freaky" | 1 | 15 setmanes | 195,322 |
| 19 de setembre del 2007 | "Ai no Uta" | 2 | 20 setmanes | 134,831 |
| 14 novembre 2007 | "Last Angel" | 3 | 12 setmanes | 89,620 |
| 23 de gener del 2008 | "Anytime" | 4 | 3 setmanes | 53,189 |
# Tripterygium wilfordii

Tripterygium wilfordii, o léi gōng téng (Mandari) (Xinès:雷公藤, Japonès: raikōtō). És una liana usada en la medicina xinesa tradicional i per a extreure'n el celastrol.
És l'única espècie del seu gènere. Es planta nativa d'Àsia oriental i es cultiva també com a planta ornamental. És tòxica i medicinal.
És caducifòlia i arriba a fer de 2 a 6 metres de llargada.

## Referències

* MHRA safety bulletin
# Diliara Idríssova

Diliara Màrsovna Idríssova (en rus: Диляра Марсовна Идрисова) (Ufà, 1r de febrer de 1989) és una soprano operística russa, especialitzada en obres per a soprano i mezzosoprano de coloratura dels segles XVIII i XIX. Va estudiar amb Miliaúixa Murtàzina i Galina Pissarenko.

## Primers anys i educació

Idríssova va néixer el primer de febrer de 1989 a Ufà, Rússia, i va estudiar al Conservatori Superior de Música de Moscou.
Des del 2014, Idríssova és membre del conjunt del teatre estatal d'òpera i ballet de Baixkíria, a Ufà.

## Carrera internacional

La temporada 2014/2015 va incloure el debut a la producció Alessandro de Händel (produïda per Decca /Parnassus Arts Productions), cantant el paper de Lisaura al costat de Iúlia Léjneva, Max Emanuel Cenčić i Xavier Sabata sota la direcció de Georgios Petrou dirigint Armonia Atenea. Les actuacions van tenir lloc a la sala de concerts Txaikovski de Moscou, al Palais de Bozar de Brussel·les i al Händel Festspiele de Bad Lauchstädt. L'estiu de 2015, Idríssova va participar en el seu primer enregistrament professional: Adriano in Siria de Pergolesi (com a Sabina) al costat de Franco Fagioli. El CD fou publicat el novembre de 2016 per Decca.
El 2015/2016, Idríssova va debutar amb una producció d'estrena mundial de Siroe de J. A. Hasse (com a Arasse). Va actuar a Cracòvia, Moscou i al Concertgebouw d'Amsterdam; el repartiment incloïa Iúlia Léjneva, Max Emanuel Cenčić i Juan Sancho. El desembre de 2015, va interpretar Adriano in Siria de Pergolesi (com a Sabina) a l'Opéra Royal de Versalles. El març de 2016, Idríssova va interpretar les Passions de Bach a la Gasteig Philharmonie i l'estiu de 2016 va fer el seu segon enregistrament per a Decca i el seu primer enregistrament al costat de Max Cenčić, una versió completa del Germanico in Germania de Porpora (com a Rosmonda). El CD es va publicar el gener de 2018 i va rebre el premi francès Diapason d'Or. El 17 d'octubre de 2016, a l'Auditori Nacional de Madrid, va cantar Asteria a l'òpera de Händel Tamerlano.

## Referències

* ↑ «CD Review: Nicola Antonio Porpora — Germanico in Germania (M. E. Cenčić, J. Lezhneva, M.-E. Nesi, J. Sancho, D. Idrisova, H. Bennani; Decca 483 1523)». www.voix-des-arts.com. [Consulta: 17 abril 2018].
* 1 2 «Dilyara Idrisova. Soprano». Opera Musica, 01-01-2018. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ «Диляра Идрисова. Лауреат Международных конкурсов. Артист-вокалист». Челябинский государственный академический театр оперы и балета им. М. И. Глинки, 01-01-2015. Arxivat de l'original el 2018-04-15. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ «CD Review: Nicola Antonio Porpora — Germanico in Germania (M. E. Cenčić, J. Lezhneva, M.-E. Nesi, J. Sancho, D. Idrisova, H. Bennani; Decca 483 1523)». voix-des-arts.com. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ «"Tamerlano", un Haendel bien servido». La Razón, 18-10-2016. [Consulta: 17 abril 2018].
# Gelat liofilitzat

Gelat liofilitzat , o gelat d'astronautes, és un gelat deshidratat mitjançant el procés de liofilització. El gelat no necessita refrigeració. Whirlpool Corporation va desenvolupar aquest tipus de gelat d'acord amb un contracte amb la NASA per al Projecte Apollo. Apollo 7 el 1968 va ser l'única missió en la qual els gelats liofilitzats van ser l'espai exterior.

## Referències

* ↑ Space Food (PDF). NASA [Consulta: 7 juny 2007].
* ↑ NASA Spinoff homepage. NASA [Consulta: 7 juny 2007]. Arxivat 2012-04-04 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Liofilització
# Sofit

El sofit és generalment la part de sota d'una obra suspesa; sovint el pla inferior de la volada d'una cornisa.
Així, en l'arquitectura romànica del segle xii, el sofit és una llosa decorativa col·locada entre dues mènsules o permòdols. Aquesta llosa marca l'avançament de la coberta d'una església romànica. Sovint està decorada amb una mena de conca.

## Referències

* ↑ «Sofit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sinagoga Ahrida

La Sinagoga Ahrida o Kahal d'Ohrid (en hebreu: בית הכנסת אכרידה) (en turc: Ahrida Sinagogu) és una de les sinagogues més antigues de la ciutat d'Istanbul. La sinagoga es troba al barri jueu de Balat. El temple va ser construït pels jueus que van emigrar de la ciutat d'Ohrid, quan aquesta encara formava part de l'Imperi Otomà (actualment forma part de Macedònia del Nord). Cal destacar que els jueus de Macedònia van emigrar a Turquia fa més de 550 anys. L'edifici és una de les dues sinagogues més antigues del Corn d'Or, i va ser renovat en 1992 per la fundació del cinquè centenari, en celebració dels 500 anys de l'arribada dels jueus a l'Imperi Otomà. La sinagoga Ahrida és l'única sinagoga de la ciutat d'Istanbul, on Sabatai Seví, el fundador del moviment sabateu, va resar.

## Referències

* ↑ Istanbul-Sacred Places-Ahrida Synagogue (Turkish)

## Enllaços externs

* www.turkyahudileri.com/ (anglès)
# Callimont

Callimont és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 51 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Callimont tenia 51 habitants, 19 habitatges, i 14 famílies. La densitat de població era de 4,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 19 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 21,1% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 13,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 7,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.750 $ i la renda mediana per família de 49.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 30.000 $. La renda per capita de la població era de 19.813 $. Cap de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Callimont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Callimont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tomba dels Askia

La Tomba dels Askia a Gao, a la regió homònima, Mali. Va ser construït a finals del segle xv, és on es creu que descansen les restes del Askia Mohammed I, el primer emperador dels Songhai.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2004, i a la llista en perill des del 2012.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Tomb of Askia» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Dilema de l'eriçó

El dilema de l'eriçó és una paràbola escrita el 1851 pel filòsof Arthur Schopenhauer en l'obra Pererga und Paralipomena. La història fou introduïda en el domini de la psicologia després del seu descobriment i adaptació per Sigmund Freud en l'obra Adaptació de la massa i estudi del jo.
Aquest dilema exposa que, com més propera sigui la relació entre dos éssers humans, més probable és que es puguin fer mal l'un a l'altre, però com més llunyana, més probable que sentin angoixa i soledat. Això es basa en el fet que els eriçons tenen espines a l'esquena i si s'apropen l'un a l'altre, les espines d'un farien mal a l'altre. Però els eriçons tenen la necessitat d'estar a prop d'un de l'altre per escalfar-se, i d'aquesta contradicció neix el dilema.

## Referències

* ↑ Schopenhauer, Arthur, Pererga und Paralipomena, volum II, capítol XXXI, secció 396.
* ↑ Freud, Sigmund, Psicología de las masas y análisis del yo en Obras Completas, Vol. XVIII, Amorrotu, Buenos Aires 9ª. Edición 1996, p. 96, ISBN 950-518-594-4 (Títol original: Massenpsychologie und Ich-Analyse, 1921).
# Marc Aureli Cota

Marc Aureli Cota (llatí: Marcus Aurelius Cotta) és el nom dels següents personatges:
* Marc Aureli Cota, magistrat romà i ambaixador el 202 aC.
* Marc Aureli Cota, llegat de Luci Corneli Escipió el 189 aC.
* Marc Aureli Cota, cònsol el 74 aC.
* Marc Aureli Cota, fill de l'anterior.
* Marc Aureli Cota Messal·lí, amic íntim de l'emperador Tiberi.
# Callionymus russelli

Callionymus russelli és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Toyohaïta

La toyohaïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la carrol·lita. Rep el nom de la mina Toyoha, al Japó, la seva localitat tipus.

## Característiques

La toyohaïta és un sulfur de fórmula química Ag$^{1+}$(Fe$^{2+}$$_{0.5}$Sn$^{4+}$$_{1.5}$)S₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1989, sent publicada per primera vegada el 1991. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la toyohaïta pertany a «02.D - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 3:4» juntament amb els següents minerals: bornhardtita, carrol·lita, cuproiridsita, cuprorhodsita, daubreelita, fletcherita, florensovita, greigita, indita, kalininita, linneïta, malanita, polidimita, siegenita, trüstedtita, tyrrel·lita, violarita, xingzhongita, ferrorhodsita, cadmoindita, cuprokalininita, rodoestannita, brezinaïta, heideïta, inaglyita, konderita i kingstonita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Geològic del Japó.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Toyoha, situada al districte de Minami-ku, a Sapporo (Hokkaidō, Japó). També ha estat descrita al dipòsit d'argent i estany de Pirquitas i al Cerro Salle, tots dos indrets al departament de Rinconada, a la província de Jujuy (Argentina). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Toyohaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2021].
# Diplurs

Els diplurs (Diplura, gr. "dues cues") són una classe del subfílum dels hexàpodes, molt pròxim als insectes vertaders. El seu nom fa referència a les dues prolongacions que tenen al final del cos, anomenades cercs. Són animals petits, malgrat que alguns poden assolir els 50 mm de longitud.
Els diplurs són abundants a la biota del sòl. Se n'han descrit unes 800 espècies, de les quals unes 70 habiten a l'Amèrica del Nord, 12 a la Gran Bretanya i dues a Austràlia.

## Taxonomia

La classe Diplura inclou 10 famílies:
* Família Campodeidae
* Família Procampodeidae
* Família Projapygidae
* Família Anajapygidae
* Família Japygidae
* Família Heterojapygidae
* Família Dinjapygidae
* Família Evalljapygidae
* Família Parajapygidae
* Família Octostigmatidae

## Referències

* ↑ Zhang, Z.-Q. 2011. Phylum Arthropoda von Siebold, 1848. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa, 3148: 99–103.
* 1 2 David R. Maddison. «Diplura». Tree of Life Project, 01-01-2005.
* ↑ David Kendall. «Diplura». Kendall Bioresearch Services, 2005.
* ↑ «Diplura». CSIRO Entomology. Arxivat de l'original el 2015-04-29. [Consulta: 11 maig 2015].
# Gastón Mazzacane

Gastón Mazzacane (La Plata, 8 de maig de 1975) fou un pilot de curses automobilístiques argentí que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Mazzacane va debutar a la primera cursa de la temporada 2000 (la 51a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 12 de març del 2000 el G.P. d'Austràlia al circuit de Melbourne.
Va participar en un total de vint-i-una curses puntuables pel campionat de la F1 disputades en dues temporades consecutives (2000 - 2001) aconseguint una vuitena posició com millor classificació en una cursa, i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 2000 | Telefonica Minardi Fondmetal | Minardi | Fondmetal | AUS Ret | BRA 10 | SMR 13 | GBR 15 | ESP 15 | EUR 8 | MON Ret | CAN 12 | FRA Ret | AUT 12 | ALE 11 | HUN Ret | BEL 17 | ITA 10 | USA Ret | JAP 15 | MAL 13 | - | 0 |
| 2001 | Prost Acer | Prost | Acer | AUS Ret | MAL Ret | BRA 12 | SMR Ret | ESP | AUT | MON | CAN | EUR | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | USA | JAP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 21 (21) | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-10-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Manuel Bento

Manuel Galrinho Bento (25 de juny de 1948 - 1 de març de 2007) és un exfutbolista portuguès de la dècada de 1980.
Fou 63 cops internacional amb la selecció portuguesa amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SL Benfica durant vint temporades.

## Palmarès
### Benfica

* Primeira Divisão: 1972-73, 1974-75, 1975-76, 1976-77, 1980-81, 1982-83, 1983-84, 1986-87, 1990-91
* Taça de Portugal: 1979-80, 1980-81, 1982-83, 1984-85, 1985-86, 1986-87
* Supercopa Cândido de Oliveira: 1979, 1984
* Taça de Honra (6)

## Referències

* ↑ «Morreu Manuel Bento» (en portuguès). Expresso, 01-03-2007. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2017. [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ Ribeiro, Raúl. Bento, um "santo" com garras de "águia". Mirandela e Companhia, 1986.
* ↑ Pierrend, José Luis. «Portugal - Record International Players». RSSSF, 28-05-2009. [Consulta: 2 setembre 2009].
* ↑ «Platini faz a diferença em meia-final de sonho» (en portuguès). UEFA.com, 04-10-2003. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Bento e o bom bacalhau» (en portuguès). O Jogo, 18-04-2014. [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ Malheiro, João. Memorial Benfica 100 Glórias (en portuguès). Third. QuidNovi, juliol 2006, p. 30-31. ISBN 978-972-8998-26-4.
* ↑ «Saving grace: Europe's favourite goalkeepers». UEFA.com, 30-01-2015. [Consulta: 31 gener 2015].
* ↑ Portugal stats at Eu-Football
* ↑ Manuel Bento a National-Football-Teams.com (anglès)
# Marahoué

Marahoué és una regió del centre-oest de Costa d'Ivori. La seva capital és la ciutat de Bouaflé. El seu nom es deu al riu Marahoué, que banya la regió. Té una superfície de 9.092,48 km² i el 2012 tenia una població estimada de 862.344 habitants. Els Gouros són els membres del seu principal grup ètnic. Marahoué formava part del Districte de Sassandra-Marahoué

## Situació geogràfica i regions veïnes

Marahoué està situat al centre-oest de Costa d'Ivori. Limita al nord amb la regió de Béré, a l'est amb la regió de Gbeke, de Bélier i el districte de Yamoussoukro, al sud amb la regió de Gôh i a l'oest amb la regió de Sassandra Septentrional.

## Departaments i municipis

Els cinc departaments de Maraoué són: Bonon, Bouaflé, Gohitafla, Zuénoula i Sinfra.

## Economia

L'agricultura és l'activitat econòmica principal de la regió. A més a més, també destaca l'artesania, i dues mines d'or: a Angovia i a Kpangbankouamékro. A Zuénoula hi ha fàbriques de sucre de canya. La ramaderia, la pesca i la piscicultura són altres activitats econòmiques importants a la regió. Els principals cultius industrials de Marahoué són el cafè, el cacau i la canya de sucre. L'arròs, la banana i la mandioca són altres cultius industrials destacats. El Parc Nacional de Marahoué, les pedres sagrades de Gohitafla i els teixidors de Bazré estan entre els atractius turístics més destacats de Marahoué.

## Cultura

El Festival de les Arts i les Cultures de la Regió, juntament amb les danses Zahouly, Gauly i Guerrieres són alguns dels principals atractius culturals de la regió.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Découverte de la Marahoue» (en anglès). ARDCI. Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: 1r agost 2015].
* ↑ «Regions of Cote d'Ivoire». Statoids. [Consulta: 1r agost 2015].
* 1 2 «Cote d'Ivoire: administrative units». Geohive. [Consulta: 1r agost 2015].
* ↑ «Bouaflé : Le parc national de la Marahoué menace de disparition» (en francès). Abidjan.net, 07-07-2014. [Consulta: 1r agost 2015].