OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enfocament basat en les capacitats

L'enfocament de desenvolupament humà, enfocament basat en les capacitats, creació de capacitats o teoria de les capacitats és una teoria econòmica concebuda als anys 1980 com a alternativa a la de l'estat del benestar i que a partir dels anys 90, i més encara al segle xxi, ha influenciat la ideologia i les actuacions dels anomenats nous moviments socials. L'any 1997, la UNESCO es va basar en les capacitats per fer el primer intent de definició i descripció d'ètica global, amb nous indicadors econòmics. Les noves economies (economies alternatives, economies feministes, etc.) proposen invertir en les capacitats de les persones i el compromís ètic de la cooperació per produir riquesa individual i col·lectiva, o social (win-win).
El premi Nobel d'economia Amartya Sen aporta un conjunt d'idees que prèviament havien estat excloses o havien estat formulades d'una manera no adient als enfocaments tradicionals de l'economia del benestar. El nucli de la teoria del desenvolupament de les capacitats personals es basa en el que pot fer cada persona, què és capaç de fer per a millorar i enriquir l'economia i el benestar individual i social. Altres pensadors es plantegen també les exigències ètiques i morals en un món globalitzat i destaquen valors com la confiança, la transparència, la co-responsabilitat, el capital social i l'ambiental.
Sen defineix l'ésser humà com una síntesi de necessitats i de capacitats humanes, en comptes de centrar-se en les capacitats productives de l'antiga economia mercantilista, entenent que un govern que actuï amb justícia i intel·ligència respon a les necessitats ciutadanes amb justícia i eficiència, en contraposició a actuacions eficients segons l'economia clàssica tradicional, que no són intel·ligents i acaben no sent ni tan sols efectives. La teoria diu que promovent i ampliant les oportunitats de les persones, expandint permanentment les seves capacitats humanes i llibertats, és com creix i es desenvolupa l'economia. Una societat que potencia les capacitats dels seus integrants, segons ell, les desenvolupa i les considera una veritable riquesa per a ella.

## Referències

* 1 2 Amartya Sen, Commodities and Capabilities, 1999, ISBN 9780195650389 (anglès)
* ↑ Martha C. Nussbaum i Flavio Comim, Capabilities, Gender, Equality, Cambridge University Press, 2014, ISBN 9781139916042 (anglès)
* 1 2 José Luis Groizard Cardosa, Globalització i desenvolupament, Universitat de les Illes Balears, 2003, ISBN 9788476328187 (català)
* 1 2 Josep Maria Jordán Galduf, Entre global i local, Universitat de València, 2011, ISBN 9788437083469 (català)
* ↑ Francesc Torralba, Crear capacitats, El Punt, 4 de juliol de 2012 (català)
# El río que nos lleva (pel·lícula)

El río que nos lleva és una pel·lícula espanyola de 1989 dirigida per Antonio del Real, adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima de José Luis Sampedro. El guió era d'Antonio Larreta, supervisat pel mateix Sampedro i Del Real, la música estava a càrrec de Carles Cases i Lluís Llach, i la fotografia va ser de Federico Ribes.

## Repartiment

El repartiment principal va ser el següent:
* Alfredo Landa: «el Americano»
* Tony Peck: l'irlandès Shannon
* Eulàlia Ramon: Paula
* Santiago Ramos: Dámaso
* Fernando Fernán Gómez, don Ángel
* Antonio Gamero: «Cacholo»
* Concha Cuetos: Cándida
* Ovidi Montllor: «Cuatro dedos»
* Mario Pardo: Seco
* Juanjo Artero: «el Rubio»

## Guardons

La pel·lícula va ser guardonada en deu festivals internacionals i, en 1990, va rebre el Premi al millor director que concedeix l'ADIRCAE (Assemblea de Directors, Realitzadors Cinematogràfics i Audiovisuals Espanyols). També va ser declarada d'interès per la UNESCO.
Alfredo Landa va estar nominat al Goya al millor actor en la 4a edició dels Premis Goya, que finalment va guanyar Jorge Sanz per Si te dicen que caí.

## Referències

* ↑ En Palabras y memoria de un escritor: José Luis Sampedro (1991), Francisco Martín Martín cita l'existència, des de 1954, d'un guió per cinema, «Los Gancheros» escrit per Sampedro i editat a Madrid per Casa Morell.
* ↑ El río que nos lleva a Filmaffinity (anglès)
* ↑ «El río que nos lleva» (en castellà). ruralcazorla.org, 13-07-2013. [Consulta: 30 abril 2016].

## Enllaços externs

* El río que nos lleva a The Movie Database (anglès)
# Enrique Jonama Darnaculleta

Enrique Jonama Darnaculleta fou un empresari i polític català, alcalde de l'Hospitalet de Llobregat durant els primers anys del franquisme
Fou empleat de Sabadell i Henry sota les ordres de Demetrio Carceller Segura. Quan Sabadell i Henry es va integrar dins la petroliera CAMPSA fou representant d'una empresa de lubricants. Segons informes oficials durant els anys de la Segona República Espanyola militava en el Partit Republicà Radical i el 1932 fou nomenat fiscal del jutjat municipal, mentre que el 1934 les seves simpaties anaven pel Partit Republicà Radical Socialista i per Manuel Azaña. En esclatar la Guerra Civil espanyola s'allunyà d'aquests sectors i simpatitzà amb les dretes, però va romandre a l'Hospitalet de Llobregat, va prosperar econòmicament i es va inventar un passat fals com a quintacolumnista.
En acabar la Guerra Civil espanyola (1939) es va afiliar a la Falange Española de las JONS i intentà integrar-se en la gestora municipal provisional com a tinent d'alcalde de José Wenceslao Marin López. Quan aquest fou destituït fou confirmat com a alcalde gràcies al suport de Demetrio Carceller Segura (a canvi d'incorporar el seu cunyat, depurat per haver estat subinspector de la Generalitat, com a tinent d'alcalde). Fou autor del bàndol municipal on es prohibia parlar el català als funcionaris municipals dins de l'exercici de la seva feina. Gràcies al seu suposat passat quintacolumnista el 1940 fou nomenat cap local de la FET-JONS. Després d'un breu parèntesi entre 1944 i 1945, va mantenir-se en el càrrec d'alcalde fins al 1952.
Durant el seu segon mandat va realitzar activitats fraudulentes en els abastaments de la ciutat, cosa que provocà denúncies d'abús d'autoritat i prevaricació en l'abastament de carn. Per aquest motiu fou destituït pel governador civil de Barcelona, Felipe Acedo Colunga.

## Referències

* ↑ Bagán, Luis V. «Enric Jonama Darnaculleta». L'Hospitalet del Llobregat. Imatges retrospectives d'una ciutat, 21-10-2010. [Consulta: 28 desembre 2018].
* ↑ Marin, Martí. Els Ajuntaments Franquistes a Catalunya (Política i administració municipal 1938-1979). Lleida: Pagès, p. 504 (Col·lecció Seminari,12).
* ↑ Enrique Jonama Darnaculleta a xtec.es
# Manuel Horrillo

Manuel Horrillo (Casablanca, 1959) és un guionista, director cinema i tècnic d'efectes especials hispanomarroquí, nascut a Casablanca, ciutat en què va viure fins al 1975. Va guanyar el Goya als millors efectes especials el 1995 pel seu treball a El día de la bestia (amb Juan Tomicic i Reyes Abades) i el 1999 per Nadie conoce a nadie (amb Raúl Romanillos i José Núñez) El 2008 va debutar com a director amb el documental Rif 1921, una historia olvidada, presentat a la Casa Àrab de Madrid, sobre les conseqüències del desastre d'Annual. El 2016 va dirigir el documental La fabulosa Casablanca, que va rebre el Premi Internacional Memòria per a la Democràcia i la Pau de la Fundació Tres Cultures del Mediterrani al Festival de Cinema de Nador (Marroc).

## Treballs
### Com a tècnic

* El día de la bestia (1995)
* El niño invisible (1995)
* Nadie conoce a nadie (1999)
* Habana Blues (2005)
* Tres días (2008)
* La voz dormida (2011)
* A puerta fría (2012)
* El Gran Tour de Jorge Bonsor (2017)

### Com a director

* Rif 1921, una historia olvidada (2008)
* La fabulosa Casablanca (2016)

## Referències

* ↑ Una película española cuenta el paraíso que fue "La fabulosa Casablanca", EFE, 14 de maig de 2016
* ↑ Nadie conoce a nadie al web dels Premis Goya
* ↑ Manuel Horrillo debuta en la dirección con 'Rif 1912. Una historia olvidada', El País, 12 de juliol de 2008
* ↑ La fabulosa Casablanca, de Manuel Horrillo Arxivat 2019-11-07 a Wayback Machine. a infomarruecos.ma
* ↑ La fabulosa Casablanca al web dels Premis Goya
# Luíntra

Luíntra és una localitat gallega, capital del municipi de Nogueira de Ramuín, a la província d'Ourense. Forma part de la parròquia de Nogueira de Ramuín i es troba a 16 km d'Ourense.
El 2011 tenia 421 habitants segons l'IGE.
Entre els seus monuments destaca l'església de Santa Olaia.

## Referències

* ↑ IGE
# Mapa de Nuzi

El Mapa de Nuzi (també conegut com a Mapa de Gasur) és el mapa topogràfic més antic trobat fins hui. El van descobrir durant les excavacions de Yorghan Tepe, que amagaven l'antiga ciutat mesopotàmica de Nuzi, anomenada Gasur en accadi, hui al nord de l'Iraq. Es troba en una tauleta d'argila del període accadi.
Es desconeix exactament el traçat del mapa, malgrat que es conserva la major part de la tauleta, que és en realitat un dels anomenats Textos de Nuzi (o de Gasur). Se sap que és anterior a la invasió de la ciutat de Gasur pels hurrites, que la van rebatejar com a Nuzi. Entre les més de 5.000 tauletes trobades al jaciment, sobretot entre les que contenen documentació legal, econòmica i comercial, es trobà el mapa el 1930, que la majoria d'experts data del període antic accadi (c. 2360-2180 abans de la nostra era).
Llavors, Gasur era un nucli comercial pròsper i els textos revelen una comunitat comercial d'importància. És possible que Ebla fos un dels seus socis comercials i que la tauleta, en comptes d'un registre de les propietats de la terra, siga un mapa de carreteres. La tauleta, que fa uns 6 × 6,5 cm, està inscrita només en l'anvers. Mostra esquemàticament els voltants de la ciutat de Gasur i la ciutat de Maskan-dur-ebla, representades amb un cercle, al cantó inferior esquerre, així com un canal o riu central, anomenat Rahium i dues cadenes muntanyenques, representades en dues franges amb petites semicircumferències, així com els punts cardinals en referència als noms dels vents, nord, est i oest, tot i que li manca el sud.
Pareix estar fet amb un dibuix a escala i representa una zona de conreu de regadiu indicada amb una extensió de 354 iku, que pertany a una persona anomenada Azala.
Es conserva encara al Harvard Museum of the Ancient Near East.

## Referències

* 1 2 3 Freedman, Nadezhda «The Nuzi Ebla». The Biblical Archaeologist, 40, 1, 1977. DOI: 10.2307/3209575. ISSN: 0006-0895.
* 1 2 Eleanor Robson, Mathematics in the Ancient Iraq: A Social History, Princeton University Press, 2008.
# Eptesicus kobayashii

Eptesicus kobayashii és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Corea del Nord i Corea del Sud. No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat i la seva ecologia. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M. Eptesicus kobayashii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 novembre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Eptesicus guadeloupensis

Eptesicus guadeloupensis és una espècie de ratpenat que viu a l'illa de Guadalupe.

## Referències

* Chiroptera Specialist Group 1996. Eptesicus guadeloupensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Manilia de suffragiis

La lex Manilia de suffragiis va ser una antiga llei romana proposada pel tribú de la plebs Gai Manili l'any 66 aC, que donava als lliberts el dret de sufragi en qualsevol tribu. Sotmesa a votació, la llei no es va arribar a aprovar.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de lalama, 1840, p. 111 [Consulta: 18 abril 2022].
# Emile Roemer

Emile Gerardus Maria Roemer (Boxmeer, Brabant del Nord, 24 d'agost de 1962) és un polític neerlandès. És membre de la cambra baixa des del 30 de novembre de 2006 i líder del Partit Socialista des del 5 de març de 2010.
De jove, Roemer va estudiar pedagogia, i entre 1986 i 1992 fou professor en una escola primària de Beuningen. A partir d'aquell any, i fins al 2002, fou professor en una escola de la seva ciutat natal, Boxmeer.
El 1994 fou elegit regidor a Boxmeer; el 2002 es convertí en alderman. Des del 1980 fins al 2007 fou el cap del Partit Socialista a Boxmeer. El 30 de novembre de 2006 fou elegit membre de la cambra baixa per aquest partit, i el 5 de març de 2010 fou elegit el nou líder del partit, després de la dimissió d'Agnes Kant. El 13 de març d'aquell any fou elegit com el "lijsttrekker" dels socialistes (cap de llista) de cara a les eleccions generals del 2010. També fou el "lijsttrekker" per a les eleccions del 2012.
Roemer està casat amb Aimée Roemer des del 1986, amb qui té dues filles.

## Referències

* (neerlandès) Parlement.com Biografia
* ↑ (neerlandès) Emile Roemer gekozen tot fractievoorzitter en beschikbaar als lijsttrekker Arxivat 2012-03-22 a Wayback Machine. Partit Socialista
* ↑ (neerlandès) Emile Roemer fractieleider SP NOS
* ↑ (neerlandès) Emile Roemer wilde wél en wordt nieuwe lijsttrekker SP Arxivat 2012-04-09 a Wayback Machine. NRC Next
* ↑ (neerlandès) Emile Roemer Socialist Party
# Mar de Wadden

El mar de Wadden (Wattenmeer en alemany, Waddenzee en neerlandès, Waadsee en frisó, Wattensee en baix alemany i Vadehavet en danès) és un mar situat entre les illes Frisones i el mar del Nord per un cantó i les costes neerlandesa, alemanya i danesa per l'altre. Es troba inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2009.
Format per planes mareals, és molt poc profund, i durant la baixamar consisteix en grans planes sorrenques interrompudes per priels o canals de drenatge naturals que evacuen l'aigua a marea baixa però s'omplen en sentit contrari a marea alta. De fet, és possible travessar-lo a peu, des del continent a les illes o viceversa, però sense guia i taula de marees és una operació força arriscada. S'hi donen també corrents llargs i a marea alta les elevacions s'encerclen per mar abans d'inundar-se completament.
La consistència de la sorra és molt específica i més aviat fangosa. Els hiverns solen ser freds i amb molt de vent, i és curiós com la mar es congela a causa de la poca profunditat de l'aigua. Fa uns 450 quilòmetres de llarg i entre 5 i 30 d'ample, amb una superfície d'uns 10.000 km².

## Referències

* ↑ «Wadden Sea» (en anglès). Unesco World Heritage Centre, 2009. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «Mar de Wadden». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mar de Wadden
* «vadehavsområdet» (en danès). (Mapa del mar de Wadden)
* «El mar de Wadden. Un mirall del cel. Alemanya / Països Baixos» (vídeo). TV3, 24-09-2016.
# Entomacrodus thalassinus

Entomacrodus thalassinus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Entomacrodus thalassinus longicirrus (Springer, 1967)
* Entomacrodus thalassinus thalassinus (Jordan & Seale, 1906)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Description of a new genus of Salarianae, from the West Indies. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 168-169.
* 1 2 BioLib (anglès)
# Marasme

El marasme és una forma de malnutrició severa caracteritzada per deficiència energètica. Pot ocórrer en qualsevol persona amb malnutrició severa, però sol aparèixer en nens. El pes corporal es redueix a menys del 62% del pes corporal normal (esperat) per a l'edat. L'aparició de marasme augmenta abans d'un any d'edat, mentre que l'aparició de kwashiorkor augmenta després dels 18 mesos. Es pot distingir del kwashiorkor perquè el kwashiorkor és una deficiència de proteïnes amb una ingesta energètica adequada, mentre que el marasme és una ingesta energètica inadequada en totes les formes, incloses les proteïnes. Tanmateix, aquesta clara separació de marasme i kwashiorkor no sempre és clínicament evident, ja que el kwashiorkor sovint es veu en un context d'ingesta calòrica insuficient i són possibles quadres clínics mixts, anomenats kwashiorkor maràsmic. La deficiència de proteïnes en el kwashiorkor generalment condueix a edema i ascites, mentre que la pèrdua muscular i la pèrdua de greix subcutani són els principals signes clínics del marasme, que fa que les costelles i les articulacions sobresurtin.
El pronòstic és millor que el del kwashiorkor. El marasme és la forma de malnutrició més altament associada al VIH, que es desenvolupa en les últimes etapes de la sida pediàtrica, i el pronòstic dels nens amb marasme comòrbid i VIH és molt dolent.
La paraula "marasmus" prové del grec μαρασμός marasmos ("marciment").

## Referències

* ↑ Appleton & Vanbergen, Metabolism and Nutrition, Medicine Crash Course 4th ed. Moseby (London: 2013) p.130
* ↑ Müller, Olaf; Krawinkel, Michael «Malnutrition and health in developing countries». CMAJ: Canadian Medical Association Journal, vol. 173, 3, 02-08-2005, pàg. 279–286. DOI: 10.1503/cmaj.050342. ISSN: 0820-3946. PMC: 1180662. PMID: 16076825.
* ↑ «Lipid kinetic differences between children with kwashiorkor and those with marasmus». Am. J. Clin. Nutr., vol. 83, 6, 01-06-2006, pàg. 1283–8. DOI: 10.1093/ajcn/83.6.1283. PMID: 16762938.
* ↑ Prazuck, Thierry; Tall, François; Macro, Boubacar; Rochereau, Anne; Traore, Antoinette; Sanou, Théophille; Malkin, Jean-Elie; Apaire-Marchais, Véronique; Masson, Damienne «HIV infection and severe malnutrition». AIDS, vol. 7, 1, 01-01-1993, pàg. 103–108. DOI: 10.1097/00002030-199301000-00016. ISSN: 0269-9370.
# Magma (desambiguació)

«Magma» té aquests significats:
* Magma, matèria que brolla dels volcans.
* Magma (àlgebra), estructura algebraica consistent en un conjunt dotat d'una llei de composició interna.
* Magma (banda), grup de música rock francès.
* Magma (informàtica), programa informàtic per a resoldre problemes matemàtics, especialment d'àlgebra.
# Marc Arza

Marc Arza (Reus, 1976) és un empresari i polític català.

## Biografia

Llicenciat en Dret i consultor d'empreses, ha estat regidor de l'Ajuntament de Reus. Va ser un dels primers bloguers, amb una bitàcola anònima que es deia Catdemonium, l'estiu de 2006. Poques setmanes després, va engegar el blog Catalunya.ffw per escriure sobre economia, política, societat i cultura. Aleshores va entrar en contacte amb bloguers de la Catosfera i va participar en iniciatives col·lectives com l'Olla de Grills, Bloc Gran del Sobiranisme o Absolut Mas, aquest últim de suport a Artur Mas. Marc Arza va passar a ser col·laborador habitual a la Fundació Catalunya Oberta i Nació Digital.
El 2015 se l'investigà per delictes societaris, contra la salut pública, contra l'administració i per blanqueig de capitals relacionat amb el suposat tracte de favor a l'empresa Traiber. L'acusació va ser arxivada el 2021.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2021 es va presentar per Tarragona amb el PDeCAT. Actualment (2023) es dedica al sector privat.

## Referències

* ↑ Llauradó Serra, Josep Maria. «Marc Arza: «El PDECat es presenta per garantir que el Govern no tingui temptació de revolta»». Nació Digital, 24-12-2020. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Imputen un altre regidor de Reus per l'escàndol de Traiber». El Triangle, 14-05-2015. [Consulta: 24 novembre 2023].
* ↑ «Arxivada la peça del cas Innova que acusava els regidors de l'Ajuntament de Reus». El Nacional, 25-11-2021. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ Bonet, Cinta. «Entrevista a Marc Arza, candidat del PDeCAT per Tarragona». Canal 21 Ebre, 14-01-2021. [Consulta: 2 juliol 2023].

## Bibliografia

* Gordillo, Saül. Sobirania.cat: 10 anys de la revolta política catalana a Internet. Crea't Edicions, 2014, p. 53, 74, 167 i 220. ISBN 978-84-942772-0-7.
# Eropó

Eropó (en llatí Eropon) era un oficial de confiança del rei Perseu de Macedònia a qui aquest va enviar l'any 168 aC per negociar amb Èumenes II de Pèrgam una aliança contra els romans.
Titus Livi diu que anteriorment ja havia fet feines secretes pel rei. El seu nom en grec podria ser exactament Κρυφῶντα.

## Referències

* ↑ Eropon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 50
# Estació d'Albatera-Catral

Albatera-Catral és una estació de ferrocarril situada al municipi valencià de Sant Isidre, a la comarca del Baix Segura. Forma part de la línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant. Disposa també de serveis de mitjana distància.

## Situació ferroviària

Es troba en la línia fèrria d'ample ibèric Alacant-El Reguerón, pq 38,6 a 8,48 metres d'altitud.

## Història

L'estació va ser inaugurada l'11 de maig de 1884 amb la posada en funcionament de la línia Alacant-Alquerías. Les obres van ser a càrrec de la Companyia dels Ferrocarrils Andalusos que, d'aquesta manera, expandia la seua xarxa fora de la seua principal zona d'actuació. La línia enllaçava Alquerías amb MSA, fet que va permetre unir Alacant amb Múrcia. En 1941, amb la nacionalització del ferrocarril a Espanya, l'estació va passar a ser gestionada per RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004, Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries.
En 2011, les obres de la línia d'alta velocitat Madrid-Llevant van suposar l'enderrocament de la històrica estació i la seua substitució per unes instal·lacions provisionals fins a la construcció de nou edifici per a viatgers. Malgrat l'antiguitat de la construcció, les autoritats locals només van decidir salvar la marquesina.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

Pertany a la línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant. La freqüència de pas és un tren cada 30-60 minuts.

### Mitjana Distància

Disposa de serveis de mitjana distància que permeten connexions amb ciutats com Múrcia, València o Cartagena.
| Línia MD | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| 44 | MD | València-Nord | Cartagena |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento
* ↑ Cronología básica del ferrocarril español de vía ancha Arxivat 2016-06-15 a Wayback Machine. Fundación de los Ferrocarriles Españoles
* ↑ Alicante a Murcia Arxivat 2018-11-30 a Wayback Machine. Spanishrailway
* ↑ «Adiós a un siglo de historia viva». Diario Información. [Consulta: 14 abril 2013].
# Ernst Friedrich Glocker

Ernst Friedrich Glocker (Stuttgart, 1 de maig de 1793 - Stuttgart, 18 de juliol del 1858) va ser un mineralogista, geòleg i paleontòleg alemany. Va ser professor de mineralogia a la Universitat de Breslau, (Universitat de Varsòvia), a Polònia i autor de diversos estudis sobre mineralogia sistemàtica.

## Obra

* Charakteristik der schlesisch-mineralogischen Literatur (Breslau 1827–32, 2 Bde.)
* Über den Jurakalk von Kurovice|Kurowitz (Breslau 1841)
* Bemerkungen über Terebrateln (Breslau 1845)
* Über einige neue fossile Tierformen aus dem Gebiet des Karpathensandsteins (Breslau 1850)
* Beiträge zur Kenntnis der nordischen Geschiebe und ihres Vorkommens in der Oderebene um Breslau (Breslau 1854–1856) und
* Geognostische Beschreibung der preußischen Oberlausitz (Görlitz 1858)

## Referències

* ↑ http://www.mindat.org/min-7281.html