OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monument a la Sardana (l'Hospitalet de Llobregat)

El Monument a la Sardana és una escultura pública de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sobre una peanya tronco-piramidal feta de conglomerat de formigó i petits palets de riu s'aixeca una escultura de fang d'un metre d'alçada que representa un músic de cobla tocant, assegut en una cadira d'estil Thonet, un dels instruments més característics de la sardana: el tible. L'escultura no té policromia i és de fang cuit sense vidrat.

## Història

Va ser col·locat l'any 1966 amb motiu de l'elecció de la ciutat de l'Hospitalet com a Pubilla de la sardana. Era la setena ciutat d'un cicle que havia començat l'any 1960.

## Referències

* 1 2 «Monument a la Sardana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Gary Clark Jr.

Gary Lee Clark Jr. (Austin, Texas, EUA, 15 de febrer de 1984) és un actor, compositor i intèrpret estatunidenc de blues fusionat amb rock, soul i música rap. Clark Jr és un músic molt polifacètic, ja que a banda de cantar, també toca multitud d'instruments diferents. Als 62ns Premis Grammy (2020) guanyà el Grammy als millor àlbum de blues contemporani per This Land.

## Referències

* ↑ «Songwriter/Composer: CLARK GARY LEE JR» (en anglès), 27-09-2015. Arxivat de l'original el 2016-01-31. [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ «Gary Clark Jr.: No Backup Plan» (en anglès), 08-10-2015.
* ↑ «GRAMMY Awards Winners & Nominees for Best Contemporary Blues Album - or Contemporary Blues Recording» (en anglès), 26-01-2020.
# Gerrit van den Berg

Gerrit van den Berg (Amsterdam, 24 de maig de 1903 - ?) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1926 i 1928. Del seu palmarès destaca el tercer lloc al Campionat del món amateur de 1925, per darrere del belga Henri Hoevenaers i el francès Marc Bocher.

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Gerrit Smith Miller

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Miller».
Gerrit Smith Miller, Jr. fou un zoòleg estatunidenc. Graduat a la Universitat Harvard el 1894; treballà sota Clinton Hart Merriam al Departament d'Agricultura dels Estats Units. Esdevingué conservador ajudant de mamífers al Museu Nacional dels Estats Units de Washington el 1898 i hi fou conservador entre el 1909 i el 1940, quan esdevingué Associat en biologia a la Institució Smithsonian. El 1906 viatjà a França, Espanya i Tànger en un viatge de recol·lecció. El 1915, publicà els resultats dels seus estudis de motlles d'exemplars associats amb l'home de Piltdown, arribant a la conclusió que el maxil·lar provenia en realitat d'un simi fòssil.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Finding Aid to Gerrit Smith Miller Jr. Papers, als arxius de la Institució Smithsonian (anglès)
# Gerritea

Gerritea és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* G. pseudopetiolata Zuloaga, Morrone i Killeen
# Espartaquiada

L'Espartaquiada (rus: спартакиада) era el nom d'una sèrie d'esdeveniments poliesportius organitzats per la Sportintern entre 1928 i 1937. Posteriorment es va estendre a tots els esdeveniments esportius realitzats a l'URSS i després de 1945 a l'Europa de l'Est (Polònia, RDA, Hongria, Txecoslovàquia, Bulgària, Romania, Albània i Iugoslàvia). El nom esdevingué un homenatge a l'antic esclau traci revoltat contra Roma, Espàrtac.

## Espartaquiades Internacionals

Aquesta sèrie d'esdeveniments va ser organitzada per la Sportintern com una forma de competir per l'hegemonia del moviment esportiu obrer que tenia la Internacional Esportiva Obrer Socialista i que organitzava les Olimpíades Obreres. Se'n van realitzar quatre edicions:
Edicions d'estiu:
* 1928: Moscou (URSS)
* 1931: Berlín (Alemanya)
* 1935: L'Espartaquíada de 1935 que s'havia de realitzar a Moscou va ser suspesa, la qual cosa no va impedir que la URSS emetés segells postals commemoratius d'aquest esdeveniment.
Edicions d'hivern:
* 1928: Oslo (Noruega)
* 1936: Oslo (Noruega)
Juntament amb la dissolució de la Sportintern (1937) i la participació de l'URSS en els Jocs Olímpics de Hèlsinki 1952 les Espartaquiades internacionals deixaren de realitzar-se.

## Espartaquiades a l'URSS

Les Espartaquiades a l'URSS, des del 1928, van passar a designar també tots els esdeveniments poliesportius en els seus diferents nivells, des del nivell local a la Espartaquiada dels Pobles de les URSS (Спартакиада народов СССР). Aquesta última té la seva primera versió en 1956.
També hi havia una Espartaquiada de la Joventut, així com la Espartaquiada dels Sindicats (Спартакиада профсоюзов).
# Esciles

Esciles (en grec antic: Σκύλης, Scyles) fou rei escita fill i successor d'Ariapites que regnava en temps d'Heròdot.
La seva mare era una grega d'Ístria que li va ensenyar el grec i li va ensenyar l'amor als costums grecs. Això li va servir per ser amic de la ciutat d'Òlbia una colònia milèsia a la boca del riu Borístenes, on va tenir una casa i va passar part de la seva vida i on es va casar amb una dona de la ciutat. Va ser descobert per alguns escites participant en una festa dels misteris de Bacus i fou deposat com a rei i proclamat al seu lloc el seu germà Octamasades. Esciles va fugir a la cort de Sitalces rei dels odrisis de Tràcia que el va acollir però quan Octamasades va envair els dominis de Sitalces aquest va entregar a Esciles que fou decapitat per orde del seu germà.

## Referències

* ↑ Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. 3, p. 759.
# Madrid Destino

Madrid Destino Cultura, Turismo y Negocio, S.A., simplement coneguda com a Madrid Destino, és una empresa pública propietat de l'Ajuntament de Madrid encarregat de la gestió dels aspectes culturals, el turisme, els espais i esdeveniments.
Va ser creada el juny de 2013, com a resultat de la fusió de Madrid Arte y Cultura S.A. (MACSA) i Madrid Visitors & Convention Bureau (MVCB). Posteriorment, també va heretar els actius de l'empresa municipal Madrid Espacios y Congresos (MadridEC; dissolta de forma efectiva al 31 de desembre de 2013), com la Caixa Màgica, els centres de convencions municipals del Passeig de la Castellana i Campo de las Naciones i el Madrid Arena.
La seva seu es troba al Cuartel del Conde-Duque, al barri de Universidad.

## Referències

* ↑ García, Pablo «Madrid Destino, la nueva mega-empresa de Botella, nace con un ERE a 50 empleados». Voz Pópuli, 31-10-2013.
* ↑ «Nace Madrid Destino Cultura, Turismo y Negocio S.A.». Ayuntamiento de Madrid, 30-06-2013.
* ↑ «Informe de fiscalización de la empresa municipal de Madrid, Madrid Espacios y Congresos, S.A.». Cámara de Cuentas de la Comunidad de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-10-25. [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ Caballero, Fátima «Madrid Destino: la herencia de tres empresas municipales del PP le estalla a Manuela Carmena». Eldiario.es, 21-10-2018.
* ↑ Tudela, Ana. «Carmena mantiene el ejército de directivos caros de Gallardón», 17-11-2015.
# Alfredo «Chocolate» Armenteros

Alfredo «Chocolate» Armenteros (Santa Clara, 4 d'abril de 1928 - Nova York, 6 de gener de 2016) va ser un trompetista cubà de jazz i música cubana.
Va començar tocant en una banda dirigida per René Álvarez anomenada Conjunto Los Astros, i aviat després amb Arsenio Rodríguez. El sobrenom «Chocolate» es va originar quan algú li va confondre amb el boxador Kid Chocolate. Va ser membre del famós conjunt cubà Sonora Matancera entre 1977 i 1980. Va tocar amb alguns dels músics més famosos de la música tropical, incloent José Fajardo, el porto-riqueny César Concepción (1909-1974), Charlie Palmieri i Machito.

## Discografia

* 1974: Roberto Torres i Chocolate juntos
* 1975: Bien sabroso
* 1976: En el Rincón
* 1980: Prefiero el son
* 1982: Y sigo con mi son
* 1983: Chocolate en sexteto
* 1987: Rompiendo hielo
* 1998: Chocolate and his Cuban soul

## Referències

* ↑ Muere el trompetista cubano Alfredo ‘Chocolate’ Armenteros
* ↑ «Muere en Nueva York el trompetista cubano Alfredo 'Chocolate' Armenteros» (en castellà). Diario de Cuba, 07-01-2016. [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ Afro-Cuban Jazz. Miller Freeman Books, 2000, p. 10?11. ISBN 9780879306199.
# Aquil·las

Aquil·las va ser el 18è patriarca d'Alexandria, de l'any 311 al 313.
Nascut a Alexandria, va succeir al patriarca Pere I que va morir martiritzat en temps de la persecució de Dioclecià. Va ser elegit patriarca el desembre de l'any 311. Enganyat per Arri, a qui Pere I li havia retirat la condició de diaca, el va ordenar sacerdot. L'any 313 va morir Aquil·las, venerat per tots per les seves moltes virtuts, i va tenir per successor a Alexandre, al que va seguir Atanasi. Tant l'Església Catòlica com l'Església Ortodoxa Copta el consideren sant.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 14

## Referències

* ↑ «Achillas». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Monks of Ramsgate. «Achillas». Book of Saints. Catholic Saints.info. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ Atiya, Aziz S. The Coptic encyclopedia. Nova York: Macmillan, 1991, p. Aquillas, s.v.. ISBN 9780028970257.
# Luis Fernández-Guerra y Orbe

Luis Fernández-Guerra y Orbe (Granada, 11 d'abril de 1818 – Madrid, 4 de març de 1890) va ser un acadèmic i escriptor espanyol, germà del també escriptor Aureliano Fernández-Guerra y Orbe.

## Biografia

Nascut a Granada l'11 d'abril de 1818, en 1841 es va traslladar a Madrid per estudiar pintura. Va ser fill de José Fernández Guerra, i germà del més conegut Aureliano Fernández-Guerra y Orbe. Es va casar el 18 de novembre de 1848 amb Carmen Valverde Orozco. Va ser autor d'obres com Don Juan Ruiz de Alarcón y Mendoza, escrit biogràfic sobre l'escriptor novohispà homònim, i com la recopilació dels treballs d'Agustín Moreto. Va assumir el càrrec d'acadèmic de nombre de la Reial Acadèmia Espanyola el 13 d'abril de 1873, ocupant la butaca h. Va morir el 4 de març de 1890 a Madrid.

## Referències

* ↑ Miranda Valdés, 2005, p. 230.
* 1 2 3 4 Valdés, Luis «Don Luis Fernández-Guerra y Orbe». La Ilustración española y americana Año XXXIV. Núm. 10. Madrid, 15 de març de 1890, pàg. 171-172. ISSN: 1889-8394.
* ↑ Miranda Valdés, 2005, p. 220.
* ↑ «Anticuarios y epigrafistas. Siglo XIX en adelante: Aureliano Fernández-Guerra (Granada, 1816 - Madrid, 1894)». Universitat d'Alcalá de Henares. Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ Miranda Valdés, 2005, p. 72.
* ↑ Miranda Valdés, 2005, p. 153.
* ↑ «Luis Fernández-Guerra y Orbe». Real Academia Española.
* ↑ Miranda Valdés, 2005, p. 224.

## Bibliografia

* Miranda Valdés, Javier. Aureliano Fernández-Guerra y Orbe (1816-1894): un romántico, escritor y anticuario. Reial Acadèmia de la Història, 2005. ISBN 8495983532. Arxivat 2012-04-12 a Wayback Machine.
# Silly

«Silly» té aquests significats:
* Silly (Bèlgica), municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona
* Silly-en-Gouffern, municipi francès al departament de l'Orne
* Silly-en-Saulnois, municipi francès al departament de Mosel·la
* Silly-la-Poterie, municipi francès al departament de l'Aisne
* Silly-le-Long, municipi francès al departament de l'Oise
* Silly-sur-Nied, municipi francès al departament de Mosel·la
* Silly-Tillard, municipi francès al departament de l'Oise
* Mouterre-Silly, municipi francès al departament de la Viena
Viccionari
# Manaquí capgroc

El manaquí capgroc (Chloropipo flavicapilla) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes de Colòmbia i l'Equador

## Referències

* ↑ «Manaquí capgroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Xenopipo flavicapilla, p. 492, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Manaquí cap-roig

El manaquí cap-roig (Ceratopipra rubrocapilla) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial a les terres baixes de l'est del Perú, nord de Bolívia i sud del Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Manaquí cap-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Pipra rubrocapilla, p. 497, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Lonetree

Lonetree és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 61 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lonetree tenia 61 habitants, 16 habitatges, i 15 famílies. La densitat de població era de 0,5 habitants/km².
Dels 16 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 81,3% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 6,3% no eren unitats familiars. En el 6,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 19,7% entre 25 i 44, un 14,8% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 8.788 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lonetree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lonetree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Los miedos

Los miedos és una pel·lícula argentina filmada en Eastmancolor estrenada el 14 d'agost de 1980. Dirigida per Alejandro Doria. Escrita per Alejandro Doria i Juan Carlos Cernadas Lamadrid. Protagonitzada per la primera actriu Tita Merello. Coprotagonitzada per Soledad Silveyra, Miguel Ángel Solá, Sandra Mihanovich, Aníbal Morixe i Lito González. També, va comptar amb l'actuació especial de María Leal. Té escenes d'exteriors filmades a Comodoro Rivadavia, Gaiman, Puerto Madryn, Rawson, Sarmiento i Trelew a la província de Chubut.

## Sinopsi

Una anciana, un assassí, una dona embarassada, un futbolista, un disminuït mental i una prostituta fugen d'una pesta cap al Sud.

## Repartiment

Hi van participar els següents intèrprets:
* Tita Merello
* Soledad Silveyra
* Miguel Ángel Solá
* Sandra Mihanovich
* Aníbal Morixe
* Lito González
* María Leal
* Pablo Brichta
* Silvia Fernández Vita
* María Pla
* Jorge Ferrero
* Agustín Barrilli

## Comentaris

Fernando Masllorens va opinar a Convicción :
| « | «Però arriba el film amb aquest sentit universal a l'espectador? Només parcialment perquè el tractament fantàstic del començament es veu circunscripto al problema particular de la dona embarassada i la seqüència final és purament realista.» | » |
A La Razón va opinar Alfredo Andrés:
| « | «Doria ha elaborat una històoria tan lacònica com expressiva.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Paràbola apocalíptica amb bones actuacions i estesa en extrem.» | » |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001.

## Enllaços externs

* Informació sobre Los miedos a cinenacional.com
* Los miedos a YouTube
# Mandawaca

El mandawaca (o Mandawaka) és una llengua arawak de Veneçuela i antigament del Brasil. Es desconeix el nombre de parlants; la data més recent es va publicar el 1975 i comptava uns 3.000 individus. És un dels diversos idiomes que rep el nom genèric de baré.
Kaufman (1994) la va classificar en un grup Warekena Nawiki Occidental de l'Amazònia Superior, Aikhenvald (1999) a l'Amazònia Superior Central (Orinoco).

## Referències

* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 2. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020, p. 208. DOI 10.24824/978655578892.1. ISBN 978-65-5578-892-1 [Consulta: 26 juny 2021]. Arxivat 2021-06-24 a Wayback Machine.
* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
# Soiuz 14

Soiuz 14 (rus: Союз 14, Unió 14) va ser un vol espacial tripulat soviètic en 1974 a l'estació espacial Saliut 3. Soiuz 14 és també el nom de la nau espacial Soiuz que es va utilitzar per transportar els cosmonautes a i de l'estació. La missió va ser part del programa Almaz de la Unió Soviètica per avaluar aplicacions militars del vol espacial tripulat. Els membres de la missió foren els cosmonautes Iuri Artiukhin i Pàvel Popóvitx. En aquell temps, la natura militar d'aquesta missió no va ser informada a les autoritats soviètiques. El vol va ser la primera missió amb èxit dels soviètics a una estació espacial. La missió va ser l'única per a la Saliut 3, ja que la Soiuz 15 va fallar en acoblar-se amb l'estació a l'agost i va ser desorbitada en gener de 1975. Amb les missions americanes Skylab llavors finalitzades, el vol va marcar l'inici del monopoli de les activitats espacials tripulades pels soviètics fins al llançament en 1981 del STS 1, el primer vol del transbordador espacial, excepte pel vol Apollo-Soiuz de 1975.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Pàvel Popóvitx Segon vol espacial | Pàvel Popóvitx Segon vol espacial |
| Enginyer de vol | Iuri Artiukhin Primer vol espacial | Iuri Artiukhin Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Guennadi Sarafànov | Guennadi Sarafànov |
| Enginyer de vol | Lev Diomin | Lev Diomin |

### Tripulació en suport

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Borís Volínov | Borís Volínov |
| Enginyer de vol | Vitali Jólobov | Vitali Jólobov |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6800 kg
* Perigeu: 195 km
* Apogeu: 217 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 88,6 min

## Referències

* ↑ Newkirk, Dennis. Almanac of Soviet Manned Space Flight. Houston, Texas: Gulf Publishing Company, 1990. ISBN 0-87201-848-2.
* ↑ Clark, Phillip. The Soviet Manned Space Program. New York: Orion Books, a division of Crown Publishers, Inc., 1988. ISBN 0-517-56954-X.
# Sidorovita

La sidorovita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom del geòleg i mineralogista rus Evgeniy Gennadievich Sidorov (1955–2021).

## Característiques

La sidorovita és un aliatge de fórmula química PtFe₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i va ser publicada en el mes de setembre de 2023. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Canadenc de la Natura, al Quebec (Canadà), amb el número de catàleg: cmnmc 90260.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al placer del riu Snegovaya, a Koriàkia (Krai de Kamtxatka, Rússia), sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sidorovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 5 gener 2023].
* 1 2 Anton Kutyrev; Andrew M. Mcdonald; Nobumichi Tamura; Louis J. Cabri; Nadezhda Tolstykh; Igor V. Pekov «Sidorovite, PtFe3, A NEW MINERAL FROM THE SNEGOVAYA RIVER PLACER, KORYAK HIGHLANDS, RUSSIA». The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology, 61, 5, 29-09-2023, pàg. 1021–1030. DOI: https://doi.org/10.3749/2200072 [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ Kutyrev, Anton; Mcdonald, Andrew M.; Tamura, Nobumichi; Cabri, Louis J.; Tolstykh, Nadezhda; Pekov, Igor V. «Sidorovite, PtFe3, A NEW MINERAL FROM THE SNEGOVAYA RIVER PLACER, KORYAK HIGHLANDS, RUSSIA». The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology, 61, 5, 01-09-2023, pàg. 1021–1030. DOI: https://doi.org/10.3749/2200072 [Consulta: 9 novembre 2023].
# Sofiko Txiaureli

Sofiko Txiaureli (georgià: სოფიკო ჭიაურელი; 21 de maig de 1937 – 2 de març de 2008, Tbilisi) va ser una actriu georgiana de cinema, musa del cineasta Serguei Parajanov. Chiaureli és recordada com una de les millors actrius de Geòrgia que va aparèixer en diverses de les més destacades produccions del cinema caucàsic soviètic, així com a l'escenari del Teatre Kote Marjanixvili (1960-1964, 1964-2008) i al Teatre Rustavelli (1964-1968). Casada amb el director Guiorgui Xenguelaia.

## Biografia

Sofiko Chiaureli va néixer a Tbilisi el 21 de maig de 1937, quan era la República Socialista Soviètica de Geòrgia. Els seus pares van ser el director de cinema Mikheil Txiaureli i l'actriu Veriko Anjaparidze. Es va graduar a l'Institut Panrus de Cinematografia de Moscou i va tornar a Tbilisi. El 1975 va ser membre del jurat en el 9è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Filmografia

* Ambavi erti kalishvilisa (ამბავი ერთი ქალიშვილისა, 1960) de Mikheil Txiaureli
* Khevsurskaia ballada (Хевсурская баллада, 1966) com Mzeqala (millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Locarno)
* El color de la magrana (Цвет граната, 1968), en la qual interpretava més de sis papers;
* Peristsvaleba (ფერისცვალება, 1968) de Lana Gogoberidze
* Ne goriui (Не горюй!, 1969) de Giorgi Danelia;
* Tiepló tvoikh ruk (1972) de Xota Managadze i Nodar Managadze
* Natvris khe (Древо желания, 1976) de Tenguiz Abuladze
* Alibaba Aur 40 Chor (Приключения Али-Бабы и сорока разбойников, 1979)
* Ixtxite jenxtxinu (Ищите женщину, 1983) d'Alla Surikova
* Ambavi Suramis tsikhitsa (ამბავი სურამის ციხისა, 1985) de Serguei Parajanov
* Ashug-Karibi (აშიკ-ქერიბი, 1988) de Dodo Abaixidze
* Million v bratxnoi korzine (Миллион в брачной корзине, 1985) de Vsevolod Xilovski

## Honors

* Artista del poble de Geòrgia (1976);
* Artista Popular d'Armènia (1979);
* Premi a la millor actriu al festival de cinema soviètic (1966, 1972, 1974);
* Premi a la millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Locarno (1965);
* Premi Estatal de l'URSS (1980).

## Referències

* ↑ Изгаршев, Игорь «Софико Чиаурели: мать маленького принца» (en ruso). АиФ Суперзвёзды, 21 (51), 02-11-2004. Arxivat de l'original el 2007-07-13 [Consulta: 7 agost 2012].
* ↑ «9th Moscow International Film Festival (1975)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 de gener de 2013. [Consulta: 4 gener 2013].

## Enllaços externs

* Soviet Georgian actress Sofiko Chiaureli
* The Times: Sofiko Chiaureli, Georgian actress who was the daughter of a Stalin toady and muse to a film director much distrusted by the Soviet Union
# Sinomphisa

Sinomphisa és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Eugene G. Munroe el 1958.

## Taxonomia

* Sinomphisa jeannelalis (Marion & Viette, 1956)
* Sinomphisa junctilinealis (Hampson, 1918)
* Sinomphisa plagialis (Wileman, 1911)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Sinomphisa Munroe, 1958» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.