OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Entògnats

Els entògnats (Entognatha) són un clade d'artròpodes ametàbols que, juntament amb els insectes, constitueixen els hexàpodes. El seu aparell bucal és entognat, el que significa que el retreuen a dins del cap. Són àpters, és a dir, no tenen ales. El monofiletisme del clade és discutit.
Al clade se li atorga sovint la categoria taxonòmica de classe, amb tres ordres: col·lèmbols, diplurs i proturs. Aquests tres grups han estat històricament units en l'ordre dels zigentoms per formar la classe dels apterigots, encara que posteriorment s'ha observat que la condició d'hexàpodes d'aquestes espècies ha evolucionat independentment de les dels insectes, i independentment dins de cada ordre. Els ordres podrien no estar estretament relacionats. En aquest cas, els entògnats serien un grup polifilètic.
Segons Tree of Life, el cladograma que suporta el monofiletisme del entògnats és el següent:
| Hexapoda | Entognatha Ellipura   Collembola Protura Diplura Ectognatha Insecta |

## Referències

* ↑ Kjer, Karl M.; Simon, Chris; Yavorskaya, Margarita; Beutel, Rolf G. «Progress, pitfalls and parallel universes: a history of insect phylogenetics». Journal of the Royal Society Interface, 13, 121, 01-08-2016, pàg. 20160363. DOI: 10.1098/rsif.2016.0363. ISSN: 1742-5689. PMC: 5014063. PMID: 27558853.
* ↑ «IRMNG - Hexapoda». [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ Alessandro Minelli. «A gallery of the major bilaterian clades». A: Perspectives in Animal Phylogeny and Evolution (en anglès). Oxford University Press, 2009, p. 71–109. ISBN 978-0-19-856620-5.
* ↑ P. J. Gullan, Peter Cranston. «Insect systematics: phylogeny and classification». A: The Insects: an Outline of Entomology (en anglès). 4th. John Wiley and Sons, 2010, p. 189–222. ISBN 978-1-4443-3036-6.
* ↑ Tree of Life, Hexapoda
# Siàglitsi (possiólok)

* Per a altres significats, vegeu «Siàglitsi».
Siàglitsi (en rus: Сяглицы) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 98 habitants, pertany al districte de Vólossovo.

## Referències

* ↑ «Переписная оброчная книга Водской пятины 1500 года» С. 593 (304)
* ↑ Йордебокер Писцовые книги Ижорской земли. Том 1. Годы 1618—1623, С. 83
* ↑ «Генеральная карта провинции Ингерманландии» Э. Белинга и А. Андерсина, 1704 г., составлена по материалам 1678 г.
# Silà

«Silà» té aquests significats:
* Química:
** Silà (compost), tetrahidrur de silici de fórmula SiH₄.
** Silà (genèric), hidrurs de silici de fórmula Si$_n$H$_{2n+2}$.
* Biografies:
** Silà (cognom), cognom romà
** Silà d'Ambràcia, endeví ambraciota al servei de Cir el Jove.
** Appi Juni Silà, cònsol l'any 28
** Aule Licini Nerva Silià, cònsol el 20 aC
** Dècim Juni Silà (comissionat), comissionat romà
** Dècim Juni Silà Manlià, pretor el 142 aC
** Dècim Juni Torquat Silà, cònsol l'any 53.
** Dècim Juni Silà (amant de Júlia), un dels amants de Júlia, neta d'August
** Dècim Juni Silà (cònsol 62 aC).
** Gai Juni Sila (cònsol any 10), cònsol l'any 10.
** Gai Juni Sila (cònsol 17 aC), cònsol el 17 aC
** Gai Juni Sila, cònsol sufecte l'any 92 en el regnat de Domicià.
** Juni Silà, cònsol en el regnat de Còmmode el 189, amb Quint Servili Silà.
** Juni Silà, cònsol en el regnat de Maximí el 237.
** Juni Silà a Àsia en el regnat de Tiberi i fou un dels seus acusadors (22).
** Luci Juni Silà, pretor el 48 aC
** Luci Juni Torquat Silà, descendent d'August
** Marc Juni Silà (cònsol any 19), cònsol l'any 19.
** Marc Juni Silà (cònsol 25 aC), cònsol el 25 aC.
** Marc Juni Silà (pretor), pretor el 212 aC
** Marc Juni Silà (cònsol any 46), cònsol l'any 46.
** Marc Juni Silà (cònsol 109 aC).
** Marc Servili Silà, cònsol del regnat de Còmmode el 188
** Quint Cecili Crètic Silà, governador romà
** Quint Servili Silà, cònsol del regnat de Còmmode el 189.
** Tit Turpili Silà, militar romà
# Skawina

Skawina és una ciutat del sud de Polònia situada a la Voivodia de la Petita Polònia des de l'any 1999, anteriorment a la Voivodia de Cracòvia (1975-1998). El 2023 tenia 44.022 habitants.

## Referències

* ↑ «Poland: Lesser Poland Voivoideship (Counties and Communes)» (en anglès), 14 maig 2024. [Consulta: 18 maig 2024].
# Skaw (Unst)

Skaw, també conegut com a Norwick, és un minúscul poblat situat a l'illa d'Unst, a l'arxipèlag de les Shetland. Es troba al nord de Haroldswick, en una península de la part nord-oriental de l'illa, i és el poblat més septentrional del Regne Unit. Durant la Segona Guerra Mundial, la RAF hi construí una estació de radar de la Chain Home. La carretera no classificada que va des de la B9087 fins a Skaw és la carretera més septentrional de la xarxa viària del Regne Unit.

## Vegeu també

* Punts extrems del Regne Unit
# Emil Hübner

Emil Hübner (Düsseldorf, 7 de juliol de 1834 - Berlín, 21 de febrer de 1901) va ser un epigrafista, arqueòleg i historiador alemany.

## Biografia

Fill del pintor historicista Julius Hübner després d'estudiar a les universitats de Berlín i Bonn va viatjar per Europa per a dur a terme investigacions arqueològiques i epigràfiques.
Comissionat pel govern prussià per a l'edició de diversos volums del Corpus Inscriptionum Latinarum, a partir de 1860 va estar-se durant llargs períodes a la península Ibèrica recopilant inscripcions epigràfiques. A Espanya va establir contacte amb estudiosos i acadèmics, com Eduard Saavedra o Juan de Dios de la Rada, i antiquaris, com Aureliano Fernández-Guerra. També va col·laborar activament amb la Real Academia de la Historia i va participar en projectes com la creació del Museu Arqueològic Nacional. El 1862 publicà Die antiken Bildwerke in Madrid, primer catàleg de l'escultura antiga del Museu del Prado.
En 1870 Hübner va ser nomenat catedràtic de Filologia Clàssica a la Universitat Humboldt de Berlín, però va continuar col·laborant i mantenint un contacte actiu amb estudiosos espanyols, com Manuel Gómez-Moreno.

## Obra

Entre la seva obra epigràfica destaca:
* Inscriptiones Hispaniae Latinae, 1869, Reimer, Berlín, 1869; reimpressió de Gruyter, Berlín, 1974, ISBN 3-11-003187-6 (Corpus Inscriptionum Latinarum, 2). Suplement, 1892; reimpressió, 1962.
* Inscriptiones Hispaniae Christianae, 1871, 2 volums, 1871–1900; reimpressió Olms, Hildesheim, 1975, ISBN 3-487-05483-3.
* Inscriptiones Britanniae Latinae, 1873, Reimer, Berlín, 1873; reimpressió, 1996, ISBN 3-11-003194-9 (Corpus Inscriptionum Latinarum, 7).
* Inscriptiones Britanniae Christianae, 1876.
* La Arqueología de España, 1888.
* Monumenta linguae Ibericae, 1893.
* Exempla scripturae epigraphicae Latinae. A Caesaris dictatoris morte ad aetatem Justiniani. Berlín, 1885; reimpressió, 1979, ISBN 3-11-004139-1 (Corpus Inscriptionum Latinarum, Actuarium).
Hübner també va escriure dos manuals per a l'estudiant de clàssiques:
* Grundriss zu Vorlesungen über die römische Literaturgeschichte, Weidmann, Berlín, 1876; 2.ª ed., Hertz, Berlín, 1889; reimpressió Olms, Hildesheim, 1973, ISBN 3-487-04737-3.
* Bibliographie der classischen Altertumswissenschaft (2a edició, 1889).
Altres obres seves d'importància són:
* De senatus populisque Romani actis, Teubner, Leipzig, 1859 (Tesi doctoral).
* Die antiken Bildwerke in Madrid, Berlín, 1862.
* Exempla Scripturae Epigraphicae Latinae, 1885.
* Römische Herrschaft in Westeuropa, 1890.
* Romische Epigraphik (2a edició, 1892).
# Soledad Gallego-Díaz

Soledad Gallego-Díaz (Madrid, 1951) és una periodista espanyola, directora d'El País de juny de 2018 a juny de 2020, quan va ser substituïda per Javier Moreno Barber.

## Biografia

El seu pare és procedent de Jaén i la seva mare, de Cuba. Va estudiar periodisme a Madrid. El 1970 començà treballant a l'agencia Pyresa (de Prensa del Movimento), però la van despatxar per participar en una vaga "en defensa de la professió". Col·laborà a Cuadernos para el Diálogo i des de la seva fundació al diari El País, del qual ha estat corresponsal a Brussel·les (1979), Londres, París i Nova York, defensora del lector, subdirectora (1986) amb Juan Luis Cebrián i encarregada d'afers europeus. Ha estat fent una columna de crònica política els diumenges, i actualment és corresponsal a Buenos Aires. Va formar part del grup promotor del setmanari Ahora, encara que va desvincular-s'hi abans de l'estiu de 2015.
Vicepresidenta de la secció espanyola de Reporters Sense Fronteres, el 2007 va rebre el Premi de Periodisme Francisco Cerecedo i el Premi Salvador de Madariaga, mentre que el 2009 va ser premiada amb el Cirilo Rodríguez i el 2011 amb el Rodríguez Santamaría de l'Associació de la Premsa de Madrid. El 2011 el Ministeri de Sanitat, Política Social i Igualtat li va concedir la medalla a la Promoció dels Valors d'Igualtat. L'any 2016 l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya li va atorgar el Premi Margarita Rivière al rigor periodístic amb visió de gènere.
El 2018 esdevingué nova directora del diari El País.

## Referències

* ↑ eldiario.es. «Javier Moreno volverá a dirigir El País y reemplaza a Soledad Gallego-Díaz» (en castellà). [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ Off the record. Jot Down, 2014, p. 75. ISBN 978-84-940939-7-5.
* ↑ «Soledad Gallego-Díaz se desvincula del 'Ahora'». eldiario.es, 08-09-2015. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ «Soledad Gallego-Díaz, medalla de la Igualdad» (en castellà). El País, 05-03-2011. [Consulta: 10 març 2011].
* ↑ «Guanyadores i guanyadors dels Premis de Comunicació No Sexista 2016». Dones. Revista digital, 18-11-2016. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ País, El «Soledad Gallego-Díaz, nombrada nueva directora de EL PAÍS» (en castellà). El País [Madrid], 08-06-2018. ISSN: 1134-6582.
# Embolcall de controlador

Un embolcall de controladors és una subrutina d'una biblioteca de programari que funciona com a adaptador entre un sistema operatiu i un controlador, com ara un controlador de dispositiu, que no s'ha dissenyat per a aquest sistema operatiu. Pot permetre l'ús de dispositius per als quals no hi ha controladors disponibles per al sistema operatiu en concret.

## Embolcalls de controladors de Windows per a Linux

Diversos projectes de programari de codi obert permeten utilitzar els controladors de Microsoft Windows amb un altre sistema operatiu, com Linux.
Alguns exemples inclouen controladors de xarxa per a targetes sense fil (com ara NDISwrapper per a Linux o Project Evil per a FreeBSD) i el sistema de fitxers NTFS (vegeu NTFS captiu).
El fil comú entre aquests exemples és l'ús de la tecnologia wrapper, que permet l'execució dels controladors en un entorn estranger. Les limitacions dels embolcalls dels controladors inclouen la manca de la capacitat de funcionar en temps real. Un exemple d'aquesta limitació inclou problemes de latència com els associats als intents de fer compatible amb Linux la gravadora de so i la superfície de control ZoomR16 DAW d'àudio.

## Referències

* ↑ Raikesh, Sweety «Device Driver Wrapper» (en anglès). International Journal of Engineering Research & Technology, 2, 6, 19-06-2013. DOI: 10.17577/IJERTV2IS60707. ISSN: 2278-0181.
* ↑ «Wrapper Definition» (en anglès). [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Windows driver wrappers for Linux» (en anglès). https://academic-accelerator.com.+[Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Drivers/Tutorials/ROSWrapper - ROS Wiki» (en anglès). http://wiki.ros.org.+[Consulta: 30 setembre 2023].
# Enllaç permanent

Un enllaç permanent (anglès permalink) és un enllaç que s'usa en els blocs per a assignar un URL permanent a cada entrada del bloc, per a després poder referenciar-la. D'aquesta forma s'identifica de manera univoca un contingut (article, discussió, anàlisi...) sobre un tema o qüestió en el bloc de destinació. És a dir, es facilita l'accés (i una referència) directa a tots aquells que puguin estar interessats en el contingut referenciat. Per a usar-lo, es copia l'enllaç i s'enganxa a un altre lloc per tal de poder-hi fer clic i anar directament a l'original referenciat.
També són usats en multitud de pàgines web (les anomenades estàtiques) per a millorar el posicionament web en cercadors, i són molt usuals en els fòrums per tal que l'URL sigui el títol del post o fòrum separat per guions, per exemple «això-és-un-exemple-d'enllaç-permanent.html». Això fa que la seva visibilitat sigui molt millor.
# Emilio Barbón Martínez

Emilio Barbón Martínez (El Rebollusu, La Pola Llaviana, 26 de maig de 1930 - 14 de juny de 2003) fou un advocat, sindicalista i polític asturià, diputat al Congrés dels Diputats en la legislatura constituent.

## Biografia

Fill de minaires, de petit va patir una greu paràlisi que l'afectà a les dues cames, i la mare fou tancada en un camp de concentració fins al 1941 per amagar a un fugit. El 1957 es llicencià en dret a la Universitat d'Oviedo i ingressà al PSOE, per al qual actuà com a enllaç i a defensar als treballadors represaliats durant la vaga de 1962. L'agost del 1967 fou nomenat secretari general de la Federació Socialista Asturiana, i fou empresonat per propaganda il·legal del 20 d'octubre a l'1 de novembre del mateix any. El 1969 fou secretari de propaganda del PSOE. Col·laborà amb els pagesos que els expropiaren les terres per a construir l'embassament de Rioseco. En 1975 fou detingut novament arran d'una manifestació davant la tomba de Pablo Iglesias Posse al Cementiri Civil de Madrid.
De 1975 a 1977 fou secretari general de la UGT d'Astúries. A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou elegit diputat per la FSA-PSOE. Durant el seu mandat fou Secretari Primer de la Comissió de Justícia i Vicepresident Segon de la Comissió Especial dels Problemes de Disminuïts Físics i Mentals del Congrés dels Diputats. El desembre de 1978 va ser nomenat conseller de treball del govern preautonòmic asturià presidit per Rafael Fernández Álvarez fins al 1983. Al maig de 1989, el Consell General del Poder Judicial el nomenà magistrat de la Sala Civil-Penal del Tribunal Superior de Justícia com jurista de reconegut prestigi, càrrec que ocupa fins al 21 de maig de 1999.
En 1998 li fou concedida la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil, el 1988 la medalla de l'Orde del Mèrit Constitucional i la creu de l'Orde de Sant Ramon de Penyafort.

## Referències

* ↑ Emilio Barbón Martínez, La Nueva Asturias, 19 de març de 2012
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia al web de la Fundación Emilio Barbón

## Enllaços externs

* Obituari de Michael Mullan a The Guardian (original en 2003)
# Emilio Azarola Gresillón

Emilio Azarola Gresillón (Tafalla, Navarra, 1872-1950) fou un enginyer de camins, economista i polític navarrès, membre d'una família basc-navarresa emigrada a l'Uruguai. En les eleccions municipals espanyoles de 1931 que dugueren a la Segona República, resultà escollit alcalde de Doneztebe (Navarra), per la minoria radical-socialista. En les eleccions generals espanyoles de 1931 va ser elegit diputat per la Conjunció Republicano-Socialista pel Partit Republicà Radical Socialista de Navarra
Va ser un dels més vehements opositors a una autonomia conjunta de les quatre províncies d'Àlaba, Guipúscoa, Biscaia i Navarra quan es debatia l'Estatut d'Estella. Va ser el cap de fila dels republicans navarresos que es van oposar a un Estatut únic. Després de la polèmica assemblea en la qual va ser rebutjat, un nombre important de republicans radical-socialistes que advocaven per un Estatut conjunt abandonaren el partit. ( Acta de l'assemblea del 19 de juny de 1932).
El seu germà, contraalmirall de l'Armada i Ministre de Marina durant la República Antonio Azarola Gresillón, va ser afusellat en la Guerra Civil Espanyola pel bàndol franquista, mentre que la seva filla Amelia Azarola Echevarría que estava casada amb l'aviador falangista Julio Ruiz de Alda, va enviduar quan el seu marit va ser assassinat a la Presó Model de Madrid el 23 d'agost de 1936. Va ser cap del gabinet del Ministre de Marina en els anys que el seu germà va ocupar la cartera i director Tècnic de l'Autoritat Portuària de Santa Cruz de Tenerife entre juliol de 1936 i octubre de 1942.

## Enllaços externs

* Emilio Azarola a l'Enciclopèdia Auñamendi
* Principals Protagonistes de la Guerra Civil Espanyola, 1936-39, Antonio Azarola
# Progressistes per les Illes Balears

Coalició preelectoral creada per PSM-Entesa, Esquerra Unida de les Illes Balears, Els Verds de Mallorca i Esquerra Republicana de les Illes Balears per presentar-se a les eleccions espanyoles de l'any 2004. La coalició obtingué un total de 40.289 vots: 33.250 a Mallorca, 4.586 a Menorca i 2.139 a les Pitiüses, quedant a les portes d'obtenir un escó al Congrés dels Diputats.

## Llista

La llista electoral per al Congrés dels Diputats estigué formada per les següents persones:
* Fernanda María Ramón Tous (PSM-Entesa Nacionalista)
* Manuel Cámara Fernández (Esquerra Unida de les Illes Balears)
* María Elena Durán Ortiz de Zárate.
* Joan Lluís Torres Faner (Partit Socialista de Menorca-PSM-Entesa Nacionalista)
* María de los Ángeles Suárez Ferreiro (Eivissa)
* Mateu Llabrés Salom (EU-Els Verds Menorca)
* María Mayans Ferrer (Formentera)
* Joan Lladó Binimelis (Esquerra Republicana de les Illes Balears)
Suplents
* Francesc Lluís Coll Cardona (Els Verds de Menorca)
* Maurici Cuesta Labernia (ENE-PSM-Entesa Nacionalista)
* Roberto de Andrés Pons (Eivissa)
* Joan Carles Vendrell Xirivella
* Margarita Ferriol Guillermo.
* María dels Dolors Fortesa-Rei Borrelleres (PSM-Entesa)
* Josefina Santiago Rodríguez (Esquerra Unida de les Illes Balears)
* Helena Inglada Grau.
* Joan Miró Cordón.
* María Sintes Campos.

### Senat

Mallorca
* Cecili Buele i Ramis (Esquerra Republicana de les Illes Balears)
Suplent: Caterina Canyelles Marquès.
* Miquel Àngel Llauger i Rosselló (Els Verds de Mallorca)
Suplent: Isabel Eugènia Nora del Castillo.
Menorca PSM-Entesa
* Joan Manel Martí i Llufriu.
Suplent: Anna Betlem Pons Sans
Esquerra de Menorca
* Miguel Pons Velasco.
Suplent: Isabel Agustina Pérez-Chuecos Vallés
Eivissa i Formentera Progressistes per Eivissa i Formentera
* Catalina Torres Roig.
Suplent: Esperança Marí Mayans (Esquerra Republicana de les Illes Balears)

## Enllaços externs

* Candidatures a les eleccions generals de 2004 (castellà) PDF
* Resultats a les eleccions generals de 2004 (castellà) PDF
* Progressistes per les Illes Balears a Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
# Cambra Municipal de São Paulo

La Cambra Municipal de São Paulo (en portuguès, Câmara Municipal de São Paulo) és l'organisme legislatiu del municipi brasiler de São Paulo.
Des de l'Onzena Legislatura (1993-1997), és formada por 55 regidors, nombre màxim establert per la Constitució –vigent des de 1988. Considerada la major casa legislativa municipal del país, va ser creada el 1560 i és també una de les més antigues. La seva seu actual, coneguda amb el nom de Palau Anchieta, se situa al centre de la ciutat, al Viaduto Jacareí nº 100, i va ser inaugurada el 7 de setembre de 1969.

## Referències

* ↑ SP, 1990, art. 5.
* ↑ SP, 1990, art. 12.
* ↑ Ribeiro, Fernando Victor Aguiar. Poder local e patrimonialismo: a Câmara Municipal e a concessão de terras urbanas na vila de São Paulo (1560-1765) (tesi) (en portuguès brasiler). São Paulo: Universidade de São Paulo, 2010.
* ↑ Carvalho, Alfredo. «Conheça os palácios da cidade de São Paulo» (en portuguès brasiler). Leia Já, 27-07-2020. [Consulta: 26 juliol 2022].

## Bibliografia

* SP. Lei Orgânica de São Paulo (en portuguès brasiler), 1990.

## Enllaços externs

* «Histórico da Câmara» (en portuguès brasiler). Câmara Municipal de São Paulo. [Consulta: 26 juliol 2022].
# Túnel de l'antic telefèric del collet de Vallcebre

El Túnel de l'antic telefèric del collet de Vallcebre és una obra de Vallcebre (Berguedà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El túnel de Vallcebre es va construir per passar el telefèric que extreia carbó de la mina de Tumí. Són dos túnels, un a continuació de l'altre, que foraden la roca de l'Esdevella i que permeten passar a l'altre cantó de la muntanya. El motiu de la construcció va ser per fer baixar les vagonetes de carbó de Vallcebre al Collet.
L'inici del trajecte del telefèric es trobava entre les mines de Tumí i Maria. Per sobre del poble de Vallcebre. Un primer tram sense gaire desnivell portava les vagonetes fins a la roca de l'Esdavella, on s'iniciava un fort pendent. Uns anys més tard, a causa dels problemes que comportava aquest gran desnivell, es van foradar aquests túnels per sota d'aquest punt per reduir-lo encara més. Al seu interior hi havia quatre pilones molt baixes. A partir d'aquí, anava disminuint l'alçada progressivament, passant prop de cal Tutó i cal Nai i per sobre de cal Metge. Des del poble anava en direcció a la Foradada on el desnivell se suavitzava fins a arribar a l'estació de Griera, primerament, i després fins al Collet. Els forts desnivells van fer que la instal·lació i l'explotació del telefèric fossin dificultoses. Wagner, l'enginyer alemany que havia impulsat les mines de Peguera, fou l'encarregat de la realització de l'obra.
El túnel és de volta de canó rebaixada i el primer tram, al que s'accedeix a través d'un camí senyalitzat amb escales a l'aire lliure. El primer tram és planer, mentre que el segon tram baixa en desnivell fins al punt on iniciava el trajecte el telefèric penjant, i on actualment hi ha un mirador. El conjunt es troba en una zona de gran interès paisatgístic i geològic, al costat del torrent del Forat Negre, que forma un gorg a la zona de l'Empalomar, i on actualment s'hi practica el barranquisme.
Aquesta cova és considerada zona d'interès geològic pel dipòsit de luctites vermelles que té. Apareix a l'inventari d'espais d'interès geològic a Catalunya, redactat pel Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 «Túnel de l'antic telefèric del collet de Vallcebre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Valentinià

Valentinià és el nom dels següents personatges:
* Valentinià I o Flavius Valentinianus (Cibalis, Panònia, 321-375), emperador romà del 364 al 375.
* Valentinià II o Flavius Valentinianus (371-392), emperador romà del 375 al 387 i del 388 al 392.
* Valentinià III o Flavius Placidius Valentinianus (Ravenna, 419 - Roma, 455), emperador romà d'Occident (424-455).
# Mèlian

Mèlian la Maia és un personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana. Era de la raça dels ainu, una maia al servei de Varda i Estë.
Es va trobar per atzar als boscos de Beleríand amb el Rei dels Elfs Elu Thíngol, i es van enamorar. Junts van fundar el Regne de Dòriath, que governaven conjuntament. Ella va utilitzar els seus poders per defensar el regne creant una protecció màgica que impedia l'entrada d'enemics. Aquest cercle protector es va conèixer com "El Cinturó de Na Mèlian".
Ella i Thíngol van tenir una filla, Lúthien Tinúviel, a través de la qual la seva sang maiarin va passar als elfs i als homes.
És un dels dos únics ainur dels quals es té coneixement que van tenir descendència. L'altra és l'aranya gegant Ungòliant, de la que descendeix l'Arranyera.
Quan Beren va arribar a Dòriath, va aconsellar a Thíngol que no l'enviés en la missió suïcida a la reerca del Silmaril. Aquest quest va acabar portant la ruïna a Dòriath i l'assassinat de Thíngol.
Després de la mort de Thíngol, va deixar que el seu cos "morís", abandonant la Terra Mitjana i anant a Vàlinor a plorar la mort del seu marit i la seva filla.

## Referències

* ↑ Tolkien, J. R. R. (1994), Christopher Tolkien, ed., The War of the Jewels, Boston: Houghton Mifflin, pp. 7-9, ISBN 0-395-71041-3
* ↑ Mèlian a l'Enciclopèdia d'Arda