OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rääkkylä

Rääkkylä és un municipi de Finlàndia dins la regió de Carèlia Septentrional. Té 2.555 habitants (2011) i una àrea de 699,69 km², dels quals 272,01 són aigua. La densitat és de 5,97 habitants per metre quadrat.
El municipi és monolingüe finès. També havia estat conegut com a Bräkylä en suec als documents, però avui dia és conegut com a Rääkkylä també en suec.

## Geografia

Rääkkylä és situada a la regió dels llacs de Finlàndia. Gran part de la geografia de Rääkkylä està formada per illes. També té grans extensions boscos de pins, avets i bedolls.

## Història

Rääkkylä va ser fundat l'any 1874 a partir de la unificació de terres de Kitee i Liperi. Abans d'això, però, hi havia una parròquia de Rääkkylä des del segle xvii. Al segle xviii la seva població va arribar a gairebé 8.000 habitants, posteriorment va anar disminuint per despoblació fins als actual 2.900.

## Economia

L'economia de Rääkkylä està orientada a l'agricultura i silvicultura. A més hi ha unes 160 empreses de petita indústria i serveis. A Rääkkylä tenen un propi banc cooperativa, el Rääkkylän Osuuspankki.

## Fills il·lustres

* Mari Kaasinen i Sari Kaasinen, fundadores del grup de música folk Värttinä

## Referències

* ↑ http://vrk.fi/default.aspx?docid=4258&site=3&id=0 Arxivat 2012-05-30 at Archive.is
* ↑ http://www.maanmittauslaitos.fi/sites/default/files/pinta-alat_2011_kunnannimenmukaan.xls

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Rääkkylä
* Municipi de Rääkkylä – Web oficial (finès)
# Weiningia

Weiningia és un gènere extint de braquiòpodes.

## Referències

* ↑ Entrada «Weiningia» de la Paleobiology Database (anglès)
# Sinagoga de Mouansa

La Sinagoga de Mouansa (en àrab: معبد موانسة) és un edifici religiós jueu que està situat en el poble de Mouansa, que es troba a l'oest de Zarzis, en el país africà de Tunísia. La sinagoga, juntament amb el cementiri jueu proper, és tot el que queda de la comunitat jueva del llogaret, que es va dissoldre durant la dècada de 1970.

## Referències

* ↑ http://books.google.co.ve/books/about/Synagogues_in_Tunisi.html?id=GZO_bwAACAAJ&redir_esc=y
# Authe

Authe és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 93 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Authe era de 93 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 16 eren unipersonals (16 dones vivint soles i 16 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 58 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien una cambra, 2 en tenien dues, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Authe el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 53 persones, 43 eren actives i 10 eren inactives. De les 43 persones actives 40 estaven ocupades (21 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Authe hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Authe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Authe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mont de Galièr

Mont de Galièr (francès Mont-de-Galié) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 22 agost 2010].
# Shunichi Suzuki

Sunichi Suzuki (鈴木 俊一 Suzuki Shun'ichi, 6 de novembre de 1910-14 de maig de 2010) fou un polític japonés qui va ser governador de Tòquio des de 1979 a 1995.

## Governador de Tòquio

Suzuki va resultar elegit governador a les eleccions a governador de Tòquio de 1979 com a candidat independent, però amb el suport del Partit Liberal Democràtic, el Kōmeitō, que fins a les anteriors eleccions havia recolzat el candidat del PSJ, Ryōkichi Minobe i el Partit Democràtic Socialista. Com a governador, les seues polítiques més notòries van ser el desenvolupament d'Odaiba, a la badia de Tòquio. També va planejar la construcció del nou edifici del Govern Metropolità de Tòquio i la seua ubicació a Shinjuku com també la creació del Tokyo International Forum i el Museu d'Edo-Tòquio. Va planejar també una exposició internacional a Tòquio que se celebraria a Odaiba el 1996, però el seu successor en el càrrec, en Yukio Aoshima, va cancel·lar el projecte aduint a que era balafiar els diners públics i que era un projecte de l'anomenada bambolla econòmica japonesa.
Suzuki faltà l'any 2010 i l'aleshores governador, Shintaro Ishihara va assistir al seu funeral de manera oficial.

## Eleccions a Governador de Tòquio

| Elecció | Partit (Suports) | Vots | Percentatge | Resultat |
| 1979 | Independent (PLD, PDS, Kōmeitō, NCL) | 1.900.210 | 43,28% | Sí |
| 1983 | Independent (PLD, PDS, Kōmeitō, NCL) | 2.355.348 | 60,16% | Sí |
| 1987 | Independent (PLD, PDS, Kōmeitō) | 2.128.476 | 57,81% | Sí |
| 1991 | Associació "Construïm tots Tòquio" | 2.292.846 | 49,94% | Sí |

## Referències

* ↑ «都政、開発重視の壁に　急激な少子高齢化対応も課題». 日本経済新聞, 20-12-2013 [Consulta: 20 desembre 2013].
* ↑ 細野, 透氏 «サムライ・黒川紀章の乱». Safety Japan, 07-03-2007 [Consulta: 20 desembre 2013]. Arxivat 20 de desembre 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ «故鈴木俊一氏の都葬に250人参列». 日本経済新聞, 28-05-2010 [Consulta: 20 desembre 2013].
* ↑ Amb el suport d'algunes faccions del PLD i PDS
# Malos hábitos

Malos hábitos és una pel·lícula mexicana dirigida per Simón Bross el 2007 i estrenada durant el XXII Festival Internacional de Cinema de Guadalajara a Mèxic. La història tracta de diferents desordres alimentaris.

## Sinopsi

La pel·lícula retrata a una família en què diferents integrants sofreixen trastorns alimentosos. Matilde ha deixat la carrera de medicina per a ingressar a un convent. Decideix iniciar un dejuni amb la finalitat de salvar a la humanitat, perquè pensa que s'aveïna el segon diluvi, això mentre prepara a la seva cosina Linda per la Primera Comunió.
Elena, una dona extremadament prima, s'avergonyeix de la grassor de la seva filla Linda, per la qual cosa intenta que aquesta baixi de pes, causant una sèrie de conflictes pel control de l'alimentació. D'altra banda, Gustavo, espòs d'Elena, l'enganya amb una estudiant, la "Gordibuena", que troba gran plaer amb el menjar, fent d'això gairebé un ritual.

## Repartiment

* Ximena Ayala - Matilde Soriano Ávila
* Elena de Haro - Elena Soriano, mare de Linda
* Marco Antonio Treviño - Gustavo Soriano, pare de Linda
* Aurora Cano - Teresa
* Elisa Vicedo - Linda Soriano
* Emilio Echevarría - Ramón Soriano, pare de Matilde
* Patricia Reyes Spíndola - Sofía, Mare Superiora
* Milagros Vidal - Gordibuena
* Héctor Téllez - Sacerdot
* Leticia Gómez - Monja

## Recepció

A més de presentar-se en el Festival de cinema de Guadalajara, el film es va presentar amb bones crítiques al 60è Festival Internacional de Cinema de Canes a França, el Festival de Cinema de Las Vegas, als Estats Units. i al World Film Festival de Montreal del Canadà, tots el 2007.

## Premis
### Festival Internacional de Cinema a Guadalajara

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2007 | Millor Pel·lícula | Malos hábitos | Guanyador |

### Festival de Cinema de Las Vegas

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2007 | Millor Pel·lícula | Malos hábitos | Guanyador |

### World Film Festival de Mont-real

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2007 | Millor Pel·lícula | Malos hábitos | Guanyador |

### L edició dels Premis Ariel

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millors efectes visuals | Francisco Muñoz | Nominat |
| Millors efectes especials | Ricardo Arvozi | Nominat |

## Referències

* ↑ Nesselson, Lisa «Bad Habits». Variety, 22-05-2007 [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Luciano Ramos. Os melhores filmes novos: 290 filmes comentados e analisados (en portuguese). Editora Contexto, 2 juny 2013, p. 337–. ISBN 978-85-7244-607-5.
* ↑ «Còpia arxivada» (en español), 14-05-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-25. [Consulta: 15 abril 2021].
* 1 2 3 «Malos hábitos». Expediente de Cineteca Nacional, A-05575 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Logra "Malos hábitos" premio como mejor película». Milenio, 15-06-2007 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ "Luz Silenciosa" brilla en premios Ariel, Expansión, 26 de març de 2008

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Sadovi (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sadovi».
Sadovi (en rus: Садовый) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia quatre habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Invariant per nusos

Es coneix com a invariant per nusos qualsevol funció f del conjunt de tots els nusos possibles a qualsevol conjunt tal que, siguin K i K' dos nusos isòtops (o, alternativament, homeomorfs), es compleixi f(K) = f(K'). Val la pena observar que no s'imposa com a condició la recriprocitat, pel que f(K) = f(K') no té per què implicar que K i K' siguin isòtops (podem tenir nusos diferents que prenguin el mateix valor per un invariant donat).
Pel que fa al conjunt d'arribada dels invariants per nusos més usuals hi predominen els polinomis, tot i que també són usats invariants que assignen a cada polinomi un grup (com en el cas del grup fonamental del complementari del nus) o un nombre (com passa amb els invariants de Vassiliev). Un dels invariants no trivials amb conjunt d'arribada més petit és l'invariant d'Arf, que assigna a cada nus un valor del conjunt {0, 1}.
Un dels primers invariants per nusos estudiats fou el grup fonamental del complementari (degut a les primeres definicions formals del concepte de nus). Tot i que és un invariant complet (és a dir, que sí que distingeix els nusos unívocament) la seva complexitat portà a definir els anys següents diversos invariants polinòmics.

## Identificar invariants

Una de les maneres més senzilles de comprovar si una funció per nusos n'és un invariant és comprovar si la funció en qüestió és invariant pels moviments de Reidemeister. Com que dos nusos són isòtops si i només si qualsevol diagrama d'un d'ells permet obtenir qualsevol diagrama de l'altre, és suficient veure que quan s'aplica qualsevol dels tres moviments a un diagrama el valor de la funció es manté invariant.

## Altres exemples d'invariants per nusos

* Polinomi de Jones
* Polinomi parèntesi de Kauffman
* Polinomi HOMFLY
* Polinomi d'Alexander

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Invariant per nusos» a MathWorld (en anglès).
* ↑ Gordon, C. McA.; Luecke, J. «Knots are determined by their Complements» (en anglès). Journal of the American Mathematical Society, 2, 1989, p. 371-415.

## Bibliografia

* Rolfsen, Dale. Knots and Links (en anglès). Providence, RI: AMS, 2003. ISBN 0-8218-3436-3.
* Adams, Colin Conrad. The Knot Book: an Elementary Introduction to the Mathematical Theory of Knots (en anglès). Repr., amb correccions. Providence, RI: AMS, 2004. ISBN 0-8218-3678-1.
* Burde, Gerhard; Zieschang, Heiner. Knots (en anglès). 2a rev., estesa. Nova York: De Gruyter, 2002. ISBN 3-11-017005-1.

## Enllaços externs

* Cha, Jae Choon; Livingston, Charles. «KnotInfo: Table of Knot Invariants» (en anglès). Indiana.edu. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2019. [Consulta: 18 abril 2013].
# Mamut de Sardenya

El mamut de Sardenya (Mammuthus lamarmorae) fou una espècie de mamut endèmica de la conca del Mediterrani. Se n'han trobat restes fòssils a la Pulla i l'illa de Sardenya. Com les altre espècies insulars, el mamut pigmeu i M. creticus, el mamut de Sardenya havia patit un procés de nanisme que li donà una mida molt inferior a la d'altres mamuts.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès).
# Shingo Katayama

Shingo Katayama (片山 晋呉, Chikusei, Prefectura d'Ibaraki, 31 de gener de 1973) és un golfista japonès. Katayama es convertí en professional en 1995 i ha jugat a temps complet al Japan Golf Tour des de 1997. Abastà les llistes de guanys al Japan Golf Tour en cinc vegades: 2000, 2004, 2005, 2006, i 2008. Ha guanyat 26 tornejos en el Japan Golf Tour.

## Enllaços externs

* Perfil al lloc oficial del Japan Golf Tour Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Resultats i estadístiques en el lloc oficial del PGA Tour (anglès)
# Trastorn precancerós

Un trastorn precancerós o una afecció precancerosa és un procés, condició o lesió que afecta cèl·lules anormals que s'associen a un major risc de convertir-se en càncer. Clínicament, les afeccions precanceroses abasten diverses afeccions o lesions amb un major risc de convertir-se en càncer. Algunes de les afeccions precanceroses més freqüents inclouen certs pòlips del còlon, que poden evolucionar cap al càncer de còlon, una gammopatia monoclonal de significació indeterminada, que pot evolucionar cap al mieloma múltiple o la síndrome mielodisplàstica, i la displàsia cervical, que pot evolucionar cap al càncer cervical. Patològicament, les lesions precanceroses poden anar des de neoplàsies benignes, que són tumors que no envaeixen els teixits normals veïns ni s'estenen a òrgans distants, fins a displàsia, que implica col·leccions de cèl·lules anormals que, en alguns casos, tenen un major risc de progressar a anaplàsia i el càncer invasiu. De vegades, el terme "precancer" també s'utilitza per al carcinoma in situ, que és un càncer no invasiu que no ha progressat a una etapa invasiva i agressiva. Com passa amb altres afeccions precanceroses, no tots els carcinomes in situ progressaran cap a malalties invasives.

## Referències

* 1 2 «NCI Dictionary of Cancer Terms» (en anglès), 02-02-2011. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Precancerous conditions of the colon or rectum». Canadian cancer society. [Consulta: 19 març 2018].
* ↑ «Precancerous conditions of the esophagus». Canadian cancer society. [Consulta: 19 març 2018].
* ↑ «Monoclonal gammopathy of undetermined significance (MGUS) and smoldering multiple myeloma (SMM): novel biological insights and development of early treatment strategies». Blood, 117, 21, 01-05-2011, pàg. 5573–81. DOI: 10.1182/blood-2011-01-270140. PMC: 3316455. PMID: 21441462.
* ↑ «Precancerous conditions of the cervix». Canadian cancer society. [Consulta: 19 març 2018].
# Senat de l'Imperi Romà d'Orient

El Senat de l'Imperi Romà d'Orient fou la continuació del senat romà en l'Imperi Romà d'Orient, establert al segle iv per Constantí I. Es reunia a l'edifici de Magnaura. Sobrevisqué com a institució durant diversos segles, però anà perdent rellevància fins a la seva desaparició al segle xiii.
El senat de l'Imperi Romà d'Orient estava format originalment per senadors romans que havien anat a viure a Constantinoble, així com alguns buròcrates promoguts a senadors. Constantí I oferí terres a qualsevol senador que estigués disposat a traslladar-se a l'est. Originalment, aquest senat comptava amb una autoritat similar a la dels consells municipals de ciutats importants de l'imperi, com ara Antioquia, tot i que després l'emperador Constanci II li atorgà majors funcions, passant de ser un consell municipal a una institució imperial tan poc rellevant com el senat de Roma.
Aquest senat pot definir-se més com una espècie de club social que com un òrgan prestigiós amb pes polític, cosa que feu que les famílies senatorials de Constantinoble fossin menys influents que les d'Occident.

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 33.

## Bibliografia

* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.
# Jean-Joseph Mounier

Jean-Joseph Mounier (Grenoble, 12 de novembre del 1758 - París, 27 de gener del 1806) fou un dels diputats dels Estats Generals francesos, escollit per l'Isèra, que el 20 de juny de 1789 van ser presents al jurament del Jeu de Paume.

## Referències

* ↑ Laborie, Léon Lanzac de. Un royaliste libéral en 1789: Jean-Joseph Mounier, sa vie politique et (en francès). E. Plon, Nourrit et cie, 1887.
* ↑ Saint-Prix Berriat, Jacques. Éloge historique de M. Mounier, conseiller d'état (en francès). Allier, 1806.
# Dakotallomys

Dakotallomys és un gènere de rosegador extint de la família dels aplodòntids, que actualment només conté una espècie vivent, el castor de muntanya. Visqué a Nord-amèrica durant l'estatge Rupelià de l'època de l'Oligocè.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Torre Qawra

La Torre Qawra és una fortificació de l'illa de Malta construïda per l'Orde de Sant Joan de Jerusalem el 1637. Es tracta d'una fortificació petita, amb un ús gairebé exclusiu de guaita. Localment és coneguda com a Fra Ben Tower. A l'oest vigila l'entrada de St. Paul's Bay i a l'oest vigila Salina Bay amb la Torre Għallis. Fou construïda durant el magisteri del Gran Mestre Jean de Lascaris-Castellar, cosa que la fa una de les 5 Torres Lascaris.
El 1715 van reforçar el punt per tal de situar-hyi una bateria. Actualment l'espai que ocupava la bateria és un restaurant i una piscina, amb una restauració que ha comportat l'addicció de materials moderns i altres elements que l'han desnaturalitzat. El 1659, amb la construcció de la Torre Għallis, una de les Torres de Redín es va completar la comuniació visutal entre Gozo i La Valletta.

## Enllaços externs

* http://www.educ.um.edu.mt/militarymalta/html/qawra_tower.html
# Senatconsult

Un senatconsult (Senatusconsultum) era una decisió del senat romà que no era estrictament una llei però que tenia la mateixa validesa. El seu nom deriva de «senat» i de «cònsol» perquè la iniciativa per la decisió senatorial la prenia el cònsol. Els senatusconsultum eren confiats als tribuns i edils fins al temps d'August que aquesta funció va passar als qüestors. Un tribú de la plebs podia aturar una mesura proposada per un senatusconsultum, i després ho va poder fer l'emperador que tenia l'autoritat tribunícia.
Durant el període republicà es van emetre gran nombre de senatusconsultum i alguns de fets foren lleis encara que no tenien aquesta consideració i altres van esdevenir lleis al passar pels comicis. Els senatusconsultum eren referits generalment a l'administració, el manteniment de la religió, la suspensió o abrogació de lleis en cas d'urgència o necessitat pública, qüestions entre l'erari i els publicans, i el tractament d'italians i provincials. Progressivament totes aquestes matèries van quedar dins la jurisdicció del senat en forma legislació aplicada (administració, policia, religió, afers provincials i relacions exteriors) mentre la resta romania en mans de les assemblees. A mesura que era més difícil reunir les assemblees el poder legislatiu va anar passant al senat.
El més antic dels senatusconsultum (i dels documents romans) coneguts és el de Triburtibus; el segueix el de Bacchanalibus; d'alguns ha quedat referència a la Digesta. A partir d'August les lleis sovint foren fetes en forma de senatusconsultum que es designaven pel nom dels cònsols anyals o pel nom de l'emperador. En alguns casos força estranys prenien altres designacions com el famós senatusconsultum macedonianus.

## Enllaços externs

* «Senatconsult». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* "Historia de las leyes, plebiscitos i senadoconsultos más notables desde la fundación de Roma hasta Justiniano" Arxivat 2017-11-07 a Wayback Machine. PDF, per D. Antonio de Puente y Franco (ministre togat de l'Audiencia pretorial de l'Havana) i José Francisco Díaz (assessor general de rendes de l'Havana); Madrid 1840. (castellà)
* Dictionary of Greek and Roman Antiquities by William Smith (1870) Arxivat 2006-04-09 a Wayback Machine. (anglès)
* http://www.ucm.es/info/archiepi/aevh/singulares/senadoconsulto.html