OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FC Senec

El FC Senec fou un club eslovac de futbol de la ciutat de Senec.

## Història

El club fou fundat l'any 1990. Fou dissolt l'any 2008 després de fusionar-se amb FK DAC 1904 Dunajská Streda. Evolució del nom:
* 1990: STK Senec
* 1992: FK Koba Senec
* 1995: FK VTJ Koba Senec
* 2002: FK Koba Senec
* 2004: FC Senec
* 2008: dissolució

## Palmarès

* Copa eslovaca de futbol:
** 2001-02
* Supercopa eslovaca de futbol:
** 2002

## Participacions europees

| Temporada | Competició | Ronda | País | Club | Local | Visitant | Agregat |
| 2002-03 | Copa de la UEFA | Ronda classificatòria | | NK Široki Brijeg | 1-2 | 0-3 | 1-5 |

## Patrocinadors

| Període | Proveïdor | Patrocinador |
| 1998-2000 | Uhlsport | KOBA |
| 2000-2003 | NIKE | KOBA |
| 2003-2004 | Legea | KOBA |
| 2004-2005 | Adidas | KOBA |
| 2005-2006 | Kappa | I LOVE SENEC |
| 2006-07 | NIKE | Astrium-Hotels.de |
| 2007-2008 | Umbro | Kenvelo |

## Futbolistes destacats

Futbolistes que han estat internacionals amb el seu país.
| Ľubomír Guldan Ľuboš Hanzel Ľubomír Michalík Krisztián Németh (futbolista eslovac) | Ján Novota Dušan Perniš Attila Pinte Július Šimon | Milan Timko Marek Ujlaky |

## Referències

* ↑ Na Žitný ostrov sa vráti najvyššia súťaž a fcdac1904.com
# Federació Nacional Eritrea de Futbol

La Federació Nacional Eritrea de Futbol, ENFF (amhàric: የኤርትራ ብሔራዊ እግር ኳስ ፌዴሬሽን) és la institució que regeix el futbol a Eritrea. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga eritrea de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol d'Eritrea absoluta i les de les altres categories. Té la seu a Asmara.
Va ser formada el 1996.
* Afiliació a la FIFA: 1998
* Afiliació a la CAF: 1996 (membre provisional), 1998

## Referències

* ↑ «Eritrean National Football Federation (ENFF)». Confederation of African Football. [Consulta: 28 novembre 2012].
* ↑ «Eritrea on FIFA.com». FIFA. Arxivat de l'original el 1 de novembre 2012. [Consulta: 28 novembre 2012].
* ↑ «FIFA President not to stand for re-election in 1998». FIFA, 07-12-1996. Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 22 juny 2018].
# Crawford (Geòrgia)

Crawford és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 807 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crawford tenia 807 habitants, 326 habitatges, i 203 famílies. La densitat de població era de 266,3 habitants per km².
Dels 326 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,7% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 67,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.917 $ i la renda mediana per família de 32.969 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 19.028 $. La renda per capita de la població era de 13.934 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 23,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crawford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crawford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Planctologia

La planctologia és l'estudi del plàncton, conjunt de microorganismes que viuen en suspensió en aigües salades o dolces. Aquest camp abasta una àmplia varietat de temes, incloent producció primària, i flux d'energia. El cicle del carboni és una recent àrea d'interès.
El plàncton condueix la «bomba biològica», un procés en el qual l'ecosistema oceà transporta carboni des de la zona fòtica cap al fons de l'oceà. Aquests processos són vitals pels embornals de carboni, un dels diversos mecanismes mitigadors de l'escalfament global. La planctologia moderna inclou aspectes de comportament dels microorganismes, a través de moderns dispositius d'imatge in situ.
Alguns projectes de planctologia permeten al públic participar online, com el Longterm Ecological Observatory.

## Planctòlegs destacats

* Ramon Margalef
* Karl Banse
* Sayed ElSayed
* Paul Falkowski
* Gotthilf Hempel
* Victor Hensen
* Uwe Kils
* Johannes Krey
* Jürgen Lenz
# Els Cosins del Sac

Els Cosins del Sac és un grup de música tradicional de Vilafranca del Penedès creat el 1990. Els fundadors van ser Xavier Bayer (sac de gemecs i gralla), David Miret (clarinet, flabiol i saxo soprano) i Paquita Casanovas (violí), la qual abandonaria el grup poc després. Posteriorment, s'hi van afegir Oriol Palau Masana (bateria i percussions) i Lluís Tetas Palau (guitarra, mandola i veu) i, més endavant, Paton Felices (teclat i piano), Eduard Mañé (fiscorn, trombó i veu) i Custodio Muñoz (tuba). Aquesta formació va ser estable durant molts anys, fins que Paton Felices va abandonar el grup i va incorporar-se els darrers anys Pau Bayer (violí). La combinació d'instruments tradicionals i moderns és un signe identitari de la formació.
El seu repertori està bàsicament constituït per temes de ball, tant velles danses col·lectives (sardana, rigodon, ball pla, contradansa…), com temes de ball de parella tradicionals dels segles XIX i de principis del XX (valsos, polques, xotis, masurques, pasdobles, tangos…) i altres ritmes (fox-trots, xa-xa-xà, boleros, havaneres, rumbes…). Si bé el ball, el concert i l'animació d'actes són el tipus d'espectacle bàsic de la seva activitat, també han produït espectacles pedagògics infantils sobre la música tradicional, i han col·laborat en concerts de romanços amb Jaume Arnella.

## Trajectòria

Durant aquests anys el grup ha participat a nombrosos festivals de música tradicional d'arreu: Tradicionàrius, Mercè Folk, Expocultura'94, Girona Folk, Cornamusam d'Olot, FIMPT de Vilanova, Música a la Vila del Vendrell, Mercat de Música Viva de Vic, Q-Rambla de Girona, Folk Segovia Arxivat 2021-07-31 a Wayback Machine., Hort de la Música a Tortosa, Danses a la plaça del Rei, Solc al Lluçanès, Balla Bisaura, Fira d'Espectacles d'Arrel Tradicional de Manresa, Festacarrer d'Ondara (Alacant), Aplec Internacional de la Sardana de Lisboa (2002) i Malmö, Suècia (2006), Música als Castells de Catalunya...

## Discografia

Els Cosins del Sac han editat sis discos: tres amb música de ball, un de música de concert, dos espectacles infantils i un videoclip.
* ...al final del ball t'espero (Sonifolk, 1994; ref. 20057)
* L'estrafolari (Sonifolk, 1997)
* Ton pare balla el drac (Ventilador Music, 2000)
* Vull una escombra voladora (Discmedi, 2002)
* Entre cosins (Bullanga Records, 2004)
* Bell ball vell (Temps Record, 2008)
* Rumbeta de la festa major (videoclip)

## Referències

* ↑ «Els cosins del sac». [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ Enderrock.cat. «Els Cosins del Sac - Vull una escombra voladora | Enderrock.cat». [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Línia folk - Acetre - Els cosins del sac». [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ «Vídeos de Els Cosins Del Sac (29 videoclips)». [Consulta: 13 novembre 2021].
# Famas

El FAMAS (Fusil d'Assaut de la Manufacture d'Armes de Saint-Étienne), és un fusell d'assalt amb configuració "Bullpup" (és a dir, amb la caixa de mecanismes integrada a la culata, situada per darrere del grup del disparador) i manufacturat a França per Saint-Étienne arms factory. Actualment és una arma que està en servei a l'exèrcit francés.

## Desenvolupament

El desenvolupament es va iniciar el 1967 sota la direcció de Paul Tellie i el primer prototip del FAMAS es va completar el 1971. L'any següent, l'exèrcit francés en va iniciar l'avaluació, però no va entrar en servei fins al 1978, quan va ser acceptat com a arma estàndard de combat i va substituir l'antic fusell semiautomàtic MAS-49. La denominació oficial va ser FAMAS F1.
Van fabricar-se aproximadament 400.000 fusells d'assalt FAMAS F1. Després Indústries GIAT el va substituir pel nou FAMAS G1. Aquest nou model incorporava diverses millores, tals com redissenys en les zones d'agafada i un protector del gallet allargat.
El G1 va ser un model provisional, ja que aviat es va tornar a millorar, apareixent el model FAMAS G2 el 1994. Aquest nou model va ser adquirit per la marina francesa el 1995.
No obstant això, a finals del 2006 l'exèrcit de terra francès encara continuava amb el primer model FAMAS F1, sense canviar al G2 perquè se n'esperava la nova versió: FAMAS Félin.

## Servei

El FAMAS es va veure en acció el 1991 a l'Iraq i a Kuwait, durant l'operació "Tempesta del Desert" i posteriorment en altres missions de pau. Les tropes franceses van trobar que l'arma era fiable sota les condicions de combat. El FAMAS era conegut com a Clairon entre els soldats francesos a finals dels anys 70 i principis dels 80. El model utilitzat actualment és el Félin.

## Característiques

| 01: Cantonera de la culata 02: Culata desmuntable 03: Suport per a la galta. Només pot ser disparada per tiradors dretans 04: Finestra d'expulsió 05: Passadors 06: Bípode 07: Guardamà 08: Disparador 09: Visor pel llançagranades 10: Suport per acoblar un llançagranades | 11: Broc apagaflames 12: Canó 13: Selector de tir: assegurat, un sol tret, automàtic 14: Gallet 15: Boca del carregador 16: Carregador STANAG 17: Número de sèrie 18: Selector de ràfega (3 trets o totalment automàtic) 19: Anella per la corretja |

## Més imatges

* FAMAS F1 amb punt vermell (anomenat Famas d'infanteria)
* FAMAS F1
* El FAMAS F1 vist des del darrere
* FAMAS Félin
Viccionari
# Artaïnta

Artaïnta (en grec antic Ἀρταΰντη Artaýntē) fou la filla de Masistes, el germà de Xerxes I de Pèrsia.
Aquest la va donar en matrimoni al seu fill Darios, però ell mateix hi va tenir relacions que foren descobertes i la dona de Xerxes, Amastris, pensant que la culpable era la mare d'Artaïnta, va prendre contra ella una cruel venjança i la va fer torturar i mutilar fins a la mort.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 358. ISBN 9788441224223.
# Yoshiaki Sato

Yoshiaki Sato (Prefectura d'Osaka, 19 de juny de 1969) és un futbolista japonès disputà un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Harri Holkeri

Harri Hermanni Holkeri KBE (Oripää, 6 de gener de 1937 - Oripää, 7 d'agost de 2011) fou un polític finlandès, provinent del Partit de la Coalició Nacional. Fou Primer ministre de Finlàndia des del 1987 fins al 1991. Fou candidat a les eleccions presidencials de Finlàndia de 1982 i de 1988. El 1998 se li va concedir el títol de conseller d'Estat i també fou president del seu partit entre 1971 i 1979.
De 2000 a 2001 fou president de l'Assemblea General de les Nacions Unides.

## Referències

* ↑ «Harri Holkeri on kuollut» (en finès). MTV3, 07-08-2011. [Consulta: 11 agost 2011].
* ↑ «Ministerikortisto». Valtioneuvosto.
* ↑ "What Where When – Citizen's Yearbook"/Mitä Missä Milloin – Kansalaisen vuosikirja, editions 1971, 1972, 1973, 1976, 1977, 1979, 1980; Otava Publications Ltd., Helsinki, Finlàndia.
# Embassament de Forata

L'embassament de Forata és un embassament del riu Magre, afluent del Xúquer, situat al municipi valencià de Iàtova (Foia de Bunyol), als peus de les serres de Malacara (nord) i Martés (sud).
Va ser construït el 1969 amb una capacitat de 37 Hm³ i una superfície de 231 Ha. La presa és de gravetat i pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

## Esdeveniments

Durant les tasques d'extinció dels incendis d'Andilla i Cortes de Pallars en juny i juliol de 2012, dos helicòpters es van accidentar i van caure al pantà de Forata quan es disposaven a carregar aigua, resultant mort un dels brigadistes que viatjava en l'helicòpter.

## Referències

* ↑ El helicóptero del piloto fallecido cayó al pantano de Forata cuando cargaba agua Levante-emv
* ↑ Dos helicòpters estavellats i un pilot mort als focs del País Valencià Vilaweb
* ↑ Un brigadista mort en un dels accidents d'helicòpter registrats a la Comunitat Valenciana Europa Press
# En moviment!

En moviment! és el cinquè disc de la banda de ska-rock Obrint Pas, i el seu primer treball en directe. Va ser llançat el 14 de novembre de 2005 per la discogràfica Propaganda pel Fet. El nom prové d'un fragment de la cançó «La flama», una de les més populars de la formació.
El disc és l'enregistrament del concert fet per aquest grup valencià al Campus de Tarongers de la ciutat de València el 30 d'abril de 2005, amb motiu de la Diada del 25 d'abril, i en el qual s'hi van aplegar 10.000 persones. El treball inclou un DVD homònim amb la gravació del concert, la preparació del mateix i un reportatge sobre la gira internacional d'Obrint Pas.
En moviment! inclou 28 cançons que ja havien estat enregistrades en els anteriors discos d'estudi de la banda, especialment dels tercer i quart treballs, Terra i La flama. Tant el concert de València com el posterior disc van comptar amb la col·laboració de bandes i cantants com Al Tall, Feliu Ventura, Fermín Muguruza i els cantants dels grups Inadaptats i Brams. També hi van participar els cantants d'albades Josep i Empar de Gandia, els dolçainers de La Gossa Sorda i la Unió Municipal La Rabosseta d'Otos.
El llançament d'aquest disc va obrir una extensa gira de concerts d'Obrint Pas, denominada Un poble en moviment, que va actuar per diversos països d'Europa.

## Llistat de cançons

L'àlbum contenia el següent llistat de cançons:

## Referències

* ↑ Obrint Pas presenta 'En moviment!'. Vilaweb
* ↑ Obrint Pas presentan en Palma su disco en directo «En moviment!». Última Hora
* ↑ «En moviment!». Viasona.
# En nom de la llei

En nom de la llei (títol original en anglès Lawman) és una pel·lícula estatunidenca de western dirigida l'any 1971 per Michael Winner.Ha estat doblada al català.

## Argument

En un poble de l'oest americà, una colla de vaquers s'emborratxen i fan un escàndol. Quan se'n van, un home vell ha mort. Al cap d'uns mesos, Jered Maddox cavalca cap al poble de Sabbath traginant el cadàver d'un dels busca-raons mentre intenta trobar la resta dels responsables de l'assassinat. El xèrif local no vol enfrontar-se amb el cap d'aquesta colla perquè es tracta d'un ranxer poderós de qui també depèn ell. La gent del poble tampoc vol problemes però no saben fins on pot arribar el rígid sentit de la justícia que té Maddox, que es disposa, sol a l'habitació de l'hotel, a lluitar amb qui calgui. L'aparició imprevista d'un antic amor de Maddox altera els seus plans.

## Repartiment

* Burt Lancaster: Jered Maddox
* Robert Ryan: Cotton Ryan
* Lee J. Cobb: Vincent Bronson
* Sheree North: Laura Shelby
* Robert Duvall: Vernon Adams
* Joseph Wise: Lucas
* Richard Jordan: Crowe Wheelright

## Referències

* ↑ esadir.cat. En nom de la llei. esadir.cat.
* ↑ «Lawman». The New York Times.
# En les estepes de l'Àsia central

En les estepes de l'Àsia central és un poema simfònic compost per Aleksandr Borodín el 1880.
El compositor rus va ser fill il·legítim del príncep Luka Stepanovich Gedianov i la seva amant Avdot'ya Konstantinovna Antónov. Segons el costum, va ser batejat amb el cognom d'un dels servents del príncep però educat sota la cura del seu pare biològic amb moltes preferències i comoditats. Gedianov li va assegurar un futur respectable en acordar el matrimoni per conveniència de la seva amant amb Christian Ivanovich Kleinecke, un metge retirat de l'exèrcit rus que poc després va morir deixant la seva herència a la mare del compositor i al compositor. Amb això el jove Borodin va tenir les condicions per desenvolupar plenament els seus interessos intel·lectuals i artístics.
Va estudiar medicina i fins i tot va ser reconegut internacionalment per les seves aportacions a la química en la investigació d'àcid fosfòric. Només de manera amateur es va dedicar a la composició. Escrivia música quan estava de vacances o quan patia alguna malaltia.
En les estepes de l'Àsia central va néixer com a part d'un gran projecte artístic amb el propòsit de celebrar l'arribada al tron del tsar Alexandre II. Encara que el projecte va fracassar, l'obra es va publicar amb un curt text en què s'evidencia la fascinació de Borodín per les llunyanes fronteres de la Rússia imperial. En les estepes de l'Àsia central es tanca una visió romàntica i optimista del segle xix.
# Simó (germà de Jesús)

Simó o Simon era un germà de Jesús, segons el Nou Testament. Es dona a entendre que el nom de sa mare era Maria, i els seus germans eren Jacob el Just, Josep i Judes.
En Mateu 13:55, la gent pregunta sobre Jesús: «No és aquest el fill del fuster? No es diu sa mare Maria, i sons germans, Jacob, Josep, Simó i Judes?», mentre que en Marc 6:3 es pregunten: «No és aquest el fuster, fill de Maria, germà de Jacob, de Josep, de Judes i de Simó? No estan també ací amb nosaltres ses germanes?».
L'Església catòlica defineix una doctrina que els «germans de Jesús» no eren fills biològics de María, el que forma part de la doctrina de la virginitat perpètua de Maria; per tant, rebutgen la idea que Simó era un fill biològic de Maria, la qual cosa suggereix que els anomenats desposyni eren o fills de Josep d'un matrimoni anterior (en altres paraules, mig germans) o bé eren primers de Jesús. L'Enciclopedia Catòlica suggereix que Simó pot ser la mateixa persona que Simeó de Jerusalem o Simó el Zelota. Els estudiosos protestants consideren a Simó com a germà de Jesús.
James Tabor, en el seu polèmic llibre The Jesus Dynasty [La dinastia de Jesús], suggereix que Simó era el fill de Maria i de Cleofás. Així mateix, Robert Eisenman suggereix que era Simó Cefas (Simó la Roca), conegut en grec com Pere (de petros=roca), qui va dirigir la comunitat cristiana jueva després de la mort de Jacob l'any 62 d.C.

## Referències

* ↑ Jimmy Akin. Ossuary of James - I: Burial Box of St. James Found?. Catholic Answers.
* 1 2 «The Brethren of the Lord». New Advent.
* ↑ Tabor, James. The Jesus Dynasty. Simon and Schuster, 2006, p. 90–91.
* ↑ Eisenman, Robert. James the Brother of Jesus. Watkins, 2007.
# Shirasu-Daichi

Shirasu-Daichi (シラス台地) (シラス台地) es un altiplà volcànic ample que es troba al sud del Japó. Cobreix gairebé tota la part sud de l'illa de Kyūshū, i va ser format per fluxos piroclàstics.

## Referències

* ↑ «Publication of the distribution maps of large-volume ignimbrites in Japan – geological data show the impact of large-scale eruptions｜Geological Survey of Japan, AIST｜産総研 地質調査総合センター / Geological Survey of Japan, AIST». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Entzheim

Entzheim (en alsacià Anze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.494 habitants.
Forma part del cantó de Lingolsheim, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 944 | 1.153 | 1.092 | 1.173 | 1.796 | 1.855 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Philippe Debs | UMP |
| 2008- | Jean Humann | |
# Sizzano

Sizzano és una localitat i comune italiana de la província de Novara, regió de Piemont, amb 1.458 habitants.

## Referències

* ↑ «Dades demogràfiques». Instituto Nazionale di Statistica. Arxivat de l'original el 2017-06-22. [Consulta: 20 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Sizzano (en italià)
# Els Castells (Rivert)

Els Castells és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Rivert.
Està situat a prop i al nord-oest de Rivert, a l'extrem sud-oriental del Serrat de la Rebollera. Queda al sud del Serrat dels Cinccamps, a ponent de Pui Redon. És a la dreta del Torrent de Vall.
# Skatxikha

Skatxikha (en rus: Скачиха) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 146 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Skaudvilė

Skaudvilė ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat del districte municipal de Tauragė en el comtat de Tauragė, Lituània. Es troba a 26 km al nord-est de la ciutat de Tauragė.

## Galeria

| Vista de la ciutat de Skaudvilė | Església de la Santa Crreu |
# Skvortsove (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Skvortsovo».
Skvortsove (en (ucraïnès): Скворцове, en rus: Скворцово, Skvortsovo) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.517 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Els Caus (Aguilar de Segarra)

Els Caus és una masia d'Aguilar de Segarra (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una típica casa de pagès, que ha sofert reformes i afegits diversos a través dels anys.
A la façana de llevant hi ha uns porxos de grans pilars i arcs de mig punt que formen, amb el mur del davant i d'altres edificis, un pati al qual s'accedeix a través d'una gran portalada amb un escut al qual s'hi llegeix la data de 1803.

## Referències

* 1 2 «Els Caus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].