OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ricard Barberà Guillem

Ricard Barberà i Guillem (Aldaia, 1971), és un polític valencià. Fou alcalde de Xirivella entre els anys 2017 i 2019 en substitució a Michel Montaner Berbel del PSPV-PSOE en virtut del pacte de govern de la legislatura 2015 - 2019. Va estudiar a l'institut de secundària d'Alaquàs per a posteriorment estudiar enginyeria en organització industrial a la Universitat Politècnica de València. Treballa en l'Institut de Biomecànica de València, on l'any 2016 va aconseguir la qualificació cum laude en la defensa de la seua tesi doctoral sobre la millora de la qualitat de vida de les persones que utilitzen cadira de rodes. Fou candidat a l'alcaldia de Xirivella per Compromís per Xirivella els anys 2011 i 2015, durant les dues legislatures va ser el portaveu de Compromís, des de 2015 és regidor de Benestar Social de l'Ajuntament de Xirivella.

## Referències

* ↑ «El PSPV es fa amb el comandament a Xirivella i Sedaví en l'últim minut». Levante-EMV.
* 1 2 «Xirivella - Ricard Barberà lamenta les mentires i enganys del PP». La Veu PV.
* 1 2 «Barberà, cum laude per la seua tesi sobre persones en cadira de rodes». Levante-EMV.
* ↑ Sena, Laura «Herederos del compromiso familiar». Levante-EMV, 29-05-2015.
* ↑ «Xirivella: el alcalde contra todos» (en castellà). ELMUNDO.
# De Lalande (cràter)

De Lalande és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 21,3 km de diàmetre. Porta el nom de Marie-Jeanne de Lalande (1768-1832), astrònoma francesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.
El cràter té una vora externa però no té cap pic central, i està molt a prop del volcà Gula Mons.

## Referències

* ↑ «de Lalande». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].
* ↑ Weitz, Catherine E. «Chapter 7. Impact Craters». NASA. [Consulta: 19 novembre 2012].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Purple Rain (àlbum)

Purple Rain és el sisé àlbum d'estudi del cantant i artista estatunidenc Prince, el primer amb la seva banda The Revolution, que el va fer guanyador de dos premis Grammy. És, a més, la banda sonora de la pel·lícula homònima (coneguda en català com a Pluja roja), guanyadora de l'Oscar a la millor cançó original el 1985 pel tema Purple Rain. Publicat als Estats Units per Warner Bros. Records el 25 de juny de 1984, ha venut en total més de 25 milions de còpies, convertint-se en un dels àlbums amb més èxit de tots els temps i la sisena banda sonora anb major èxit del món.

## Referències

* ↑ «27th Annual GRAMMY Awards (1984)» (en anglès). Record Academy Grammy Awards. Recording Academy. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Grammy Awards 1985» (en anglès). Awards and Shows. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Pluja roja». Filmoteca (ésAdir). Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «1985» (en anglès). Oscars.org. Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ Chris Jones. «Music: Review of Prince - Purple Rain» (en anglès). BBC, 2008. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Purple Rain (Album of the Day)» (en anglès). Rhino Insider. Rhino Entertainment. [Consulta: 21 novembre 2020].
# Ualabi de cua ungulada de brides

El ualabi de cua ungulada de brides (Onychogalea fraenata) és una espècie amenaçada de ualabi que actualment es troba en tres zones aïllades de Queensland (Austràlia). Aquest petit ualabi deu el seu nom a les seves dues característiques distintives: una línia blanca de "brides" que s'estén per darrere del coll al voltant de les espatlles i l'esperó corni del final de la cua. Les estimacions xifren la població actual total de l'espècie en aproximadament 500 individus.

## Referències

Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Guillem Bas Borrell

Guillem Bas Borrell (Barcelona, 3 de març de 1931), conegut com a Milano, és un antic pilot d'automobilisme català. Com a copilot de Sebastià Salvadó, el 1957 guanyà la VIII Volta a Catalunya-I Ral·li Catalunya. El 1959 fou campió de Catalunya d'automobilisme i guanyà el VII Ral·li Costa Brava.

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «L'inici de l'evolució dels rallies». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 114. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «Guillem Bas Borrell». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Ginette Neveu

Ginette Neveu (París, 11 d'agost de 1919 - Açores, 28 d'octubre de 1949) fou una violinista francesa.

## Biografia

Nena prodigi, Ginette Neveu va debutar a la sala Gaveau de París als set anys i mig, amb el Concert per a violí de Max Bruch. Va treballar amb Line Talluel i va continuar al Conservatori de París amb Jules Boucherit on, al cap de pocs mesos, el 1931, va obtenir el primer premi. Va seguir els estudis amb George Enescu i va obtenir nombrosos premis; el 1935, després d'aconseguir la primera plaça al Concurs Internacional de Henryk Wieniawski a Varsòvia davant de David Oïstrakh, va tenir un gran èxit.
Durant els anys de la guerra, va aprofundir en el seu coneixement de l'instrument i del repertori.
Herbert von Karajan li va permetre d'enregistrar grans interpretacions del Concert per a violí de Brahms, el Concert per a violí de Sibelius, el Tzigane de Ravel, el Poème op. 25 de Chausson, etc.
El 28 d'octubre de 1949 va morir en un accident d'avió quan el vol París - Nova York en el qual viatjava es va estavellar a les Açores. Alhora van desaparèixer, entre altres passatgers, el seu germà —el pianista Jean Neveu— i el campió de boxa Marcel Cerdan, aleshores company sentimental de la cantant Édith Piaf. Neveu està enterrada al Cementiri del Père-Lachaise de París.

## Bibliografia

* Jean-Michel Molkhou, Les grands violonistes du XXe siècle, Buchet-Chastel
* Adrien Bosc, Constellation, Stock, 2014; novel·la sobre l'accident d'avió en què va morir Ginette Neveu.

## Referències

* ↑ «Ginette Neveu | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Fiche Aviatechno». [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ Bosch, Adrien. «Constellation». [Consulta: 8 abril 2015].
# Ricardo Lucas

Ricardo Lucas, conegut com a Dodô, (São Paulo, Brasil, 2 de maig de 1974) és un futbolista brasiler. Va disputar 5 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Eurodoc

* No s'ha de confondre amb Eurodac.
Eurodoc (European Council for Doctoral Candidates and Junior Researchers) és una federació internacional fundada el 2002 que està formada per 34 associacions nacionals de aspirants a doctor i investigadors amb contracte temporal (tant predoctorals com postdoctorats) dintre la Unió Europea i el Consell Europeu. Representa investigadors de 33 països de la Unió Europea i el Consell d'Europa.
Sent una organització voluntària i sense ànim de lucre, Eurodoc s'encarrega de monitorar el benestar dels investigadors (mobilitat, condicions laborals, oportunitats laborals, especialitzacions, entrenament i supervisió doctoral...)
Així Eurodoc estableix unes directrius i recomanacions a totes les institucions (corporacions, centres educatius i d'investigació, organismes governamentals...) a la fi d'establir unes pautes en el tractament dels investigadors i aspirants a doctor europeus com ara el Procés de Bolonya o l'estratègia de Lisboa. Amb aquesta finalitat, la federació manté contacte permanent amb aquelles institucions interessades en investigació europea i educació superior, notablement l'Associació d'Universitats Europees i el Directori general d'Investigació (Comissió Europea).
Cada any, durant la primavera, Eurodoc organitza una conferència internacional amb els objectius de promocionar el contacte d'aquests investigadors amb líders europeus construint així l'Àrea europea d'investigació i educació superior.
La primera enquesta d'Eurodoc es va dur a terme entre desembre de 2008 i maig de 2011. Van participar al voltant de 7561 aspirants a doctor de dotze països (Alemanya, Àustria, Bèlgica, Eslovènia, Espanya, Finlàndia, França, Hongria, Noruega, Països Baixos, Portugal i Suècia), i aquesta informació recopilada fou emprada a escala europea per establir la política de la federació.
Eurodoc té com a finalitat aconseguir que els aspirants doctorals i investigadors siguen reconeguts en el marc europeu pel seu valor intrínsec i el seu rol essencial. Pretén així representar aquests i permetre'ls desenvolupar una vida professional plena.

## Referències

* ↑ Judith Marquand. Democrats, Authoritarians and the Bologna Process: Universities in Germany, Russia, England and Wales. Emerald Publishing Limited, 6 abril 2018, p. 65–. ISBN 978-1-78743-954-2.
* 1 2 Birgit Schmidt; Iryna Kuchma Implementing Open Access Mandates in Europe: OpenAIRE Study on the Development of Open Access Repository Communities in Europe. Universitätsverlag Göttingen, 2012, p. 116–. ISBN 978-3-86395-095-8.
* ↑ Administrator. «(EURODOC) European Council of Doctoral Candidates and Junior Researchers (EURODOC)» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-04-21. [Consulta: 6 setembre 2018].
# Punta Bretxa de Tempestades

La Punta Bretxa de Tempestades és un cim de 3.274 m d'altitud, amb una prominència de 19 m, que es troba al sud de la Bretxa de Tempestades, al massís de la Maladeta província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Pica d'Estats, Esc. 1:40.000. Granollers: Editorial Alpina, 1994 (E-25). ISBN 84-8090-022-9.
# Tòfol Nano

El Tòfol Nano és un dels gegants que forma part del bestiari del Carnaval de Solsona, construït l'any 1983 pel mestre geganter Manel Casserras i Boix. Durant l'edició de l'any 2007 del Carnaval, va tenir lloc la celebració del 25è aniversari de la construcció del gegant. Seguint amb la tradició iniciada l'any abans amb el 25è aniversari del Gegant Boig, una part important de la festa rondava al voltant d'aquest element: la portada del programa d'aquesta edició estava dedicada a aquesta peça, i durant diversos actes realitzats durant la festa solsonina, el protagonista va ser aquest gegant. A més, es va aprofitar per presentar el nou ballet i corresponent música d'aquest element, creats pels artistes solsonins Josep Dalmau i Bantolra (coreografia) i Roger Mas (música).

## Referències

* ↑ Vilaseca, Noemí; Trilla i Reig, Marc. El Carnaval de Solsona. La història d'un desafiament genuí. Solsona: Associació de Festes del Carnaval de Solsona, 25 febrer 2011, p. 90. D. legal B-7218-2011. ISBN 978-84-614-6965-9.
* ↑ Associació de Festes del Carnaval de Solsona Programa Carnaval de Solsona [Solsona], 2007 [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ Chicano, Dani «Mística tel·lúrica». El Punt, 02-07-2011 [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ Estany, Ramon «Polèmica al Carnaval de Solsona al voltant del Tòfol Nano». Nació Solsona [Consulta: 30 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Ball del Tòfol Nano». YouTube. [Consulta: 14 desembre 2011].
# Dos caminos

Dos caminos és una pel·lícula dramàtica espanyola estrenada l'u de febrer de 1954 dirigida per Arturo Ruiz Castillo. Mostra una visió tendenciosa dels que practicaren la resistència armada contra els vencedors de la guerra civil espanyola.

## Argument

Mostra la història de dos combatents de l'Exèrcit Popular de la República un cop acabada la guerra civil. Mentre que Antonio decideix quedar-se a Espanya com a metge rural al Pirineu, l'altre, Miguel, fuig a França, on és tancat en un camp de concentració i lluita com a maquis. Finalment torna a Espanya i acaba morint als braços del seu amic.

## Repartiment

* María Luisa Abad - Carmen
* Valeriano Andrés - Oficial de fronteres
* María Asquerino - Marcelle
* Joaquín Bergía - Tinent Espanyol
* Francisco Bernal - Oficial de gendarmes
* Adriano Domínguez - Tinent Ibarra
* Manuel Guitián - Cipriano
* Fernando Heiko Vassel - Oficial alemany
* Arturo Marín - Sergent de la guàrdia civil
* Juanjo Menéndez - Pedro
* Pepita Monter
* Trini Moreno - Colette
* José Nieto - Comandant
* Teófilo Palou - Oficial de gendarmes
* Ángel Picazo - Antonio
* Luis Pérez de León - Don Tomás
* Inés Pérez Indarte
* Rubén Rojo - Miguel
* Enrique F. Sagaseta
* Diana Salcedo - Basilis
* José Sepúlveda - Janos
* Juan Vázquez - Pare de Marcelle

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 100.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1953.

## Referències

* ↑ Bentley p.124
* ↑ Ramón Villares i Miguel Cabo Guerra, violencia e conflitividade na historia, p. 278
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114

## Bibliografia

* Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer 2008.
# Curtis

Curtis és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Betanzos. Limita al nord amb Oza dos Ríos i Aranga, a l'est amb Guitiriz i a l'oest amb Mesía i Cesuras.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.335 | 5.678 | 6.723 | 5.084 | 4.421 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Curtis (Santaia)
* Fisteus (Santa María)
* Foxado (Santa María)
* Santa María de Lurdes (Santa María)

## Persones il·lustres

* Benigno Andrade Foucellas, maquis antifranquista.

## Referències

Viccionari
# Mar Niobrarà

El mar Niobrarà, també anomenat mar del Cretaci, mar interior occidental, i mar interior d'Amèrica del Nord, va ser un enorme mar interior que va separar el continent nord-americà en dues meitats durant la major part del Cretaci mitjà i superior.
# Punta Carretas

Punta Carretas és un barri costaner del sud de Montevideo, Uruguai. Limita amb el Parque Rodó i Pocitos al nord, mentre que a l'est, sud i oest es troba delimitat pel litoral del Riu de la Plata.
Segons dades del cens de 2005, el barri té una població de 24.679 habitants.

## Informació

El Parque Rodó, la Facultat d'Enginyeria de la Universitat de la República i el Club de Golf de Montevideo formen la seva part occidental, mentre que a l'est s'ubiquen el centre comercial (shopping) de Punta Carretas, l'hotel Sheraton, el parc de Villa Biarritz i el Museu de Juan Zorrilla de San Martín. Al sud del barri es troba el cap de Punta Carretas, també conegut com a Punta Brava, el qual dona el seu nom a aquesta divisió territorial. El Far de Punta Carretas, fundat el 1876, també es troba al cap del mateix nom.

## Referències

* ↑ Informació sobre Punta Carretas a la pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Intendència Municipal de Montevideo / Informació / Punta Carretas (castellà)
* Intendència Municipal de Montevideo / Parcs i places / Parque Rodó Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (sobre el parc, no el barri)
# Arne Ileby

Arne Ileby (Fredrikstad, 2 de desembre de 1913 - 25 de desembre de 1999) fou un futbolista noruec de les dècades de 1930 i 1940.
Tota la seva carrera transcorregué al Fredrikstad FK, club amb el qual guanyà la copa noruega els anys 1935, 1936, 1938 i 1940, i dues lligues els anys 1937-38 i 1938-39. Disputà 1 partit amb la selecció de futbol de Noruega, amb la qual guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1936 i participà en el Mundial de 1938.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «Arne Ileby» (en noruec). ffksupporter.net, 23-05-2009. [Consulta: 30 juny 2010].
# Drexel-Alvernon

Drexel-Alvernon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 4.192 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Drexel-Alvernon tenia 4.192 habitants, 1.328 habitatges, i 988 famílies La densitat de població era de 1.759,3 habitants/km².
Dels 1.328 habitatges en un 39,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,2% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.972 $ i la renda mediana per família de 36.019 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.699 $ mentre que les dones 20.060 $. La renda per capita de la població era d'11.068 $. Aproximadament el 16,5% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Drexel-Alvernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Drexel-Alvernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gil de Albornoz

Gil de Albornoz (castellà: Gil Álvarez Carillo de Albornoz) (Carrascosa del Campo, 1310 - Viterbo, 23 d'agost de 1367) va ser arquebisbe de Toledo i experimentat militar, que havia lluitat per a Alfons XI de Castella a la batalla del riu Salado i en el setge d'Algesires. Des del seu exili a Avinyó, el papa Climent VI, aprofitant l'estada d'Albornoz a la seu pontifícia, el va ordenar cardenal i li va encomanar la missió de reclutar un exèrcit. Dos anys més tard (1353) sota el pontificat d'Innocenci VI, Gil de Albornoz va anar als Estats Pontificis amb una butlla que li atorgava plens poders.
Albornoz, com a legat pontifici, va recuperar militarment els territoris que el papat considerava que li havien estat usurpats, i va doblegar els insubordinats i altius nobles italians. Els Estats Pontificis es van tornar a agrupar al voltant de l'obediència al Papa.
Albornoz també va redactar i posar a la pràctica el primer marc jurídic específic dels Estats Pontificis, les Constitutiones Aegidianae, que seguirien en funcionament fins als Pactes del Laterà del (1929).
Gil de Albornoz va morir a Viterbo, (Italia), el 24 d'agost de 1367, i va llegar tot el seu patrimoni per a la construcció d'un "Collegium Hispanicum" a Bolonya (actualment Real Colegio de España), on, entre d'altres, va estudiar l'humanista Antonio de Nebrija.

## Referències

* ↑ «Gil [Álvarez de Albornoz]» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ Albornoz, Gil de. Reverendiss. cardinalis Aegidi Albornotii totius italiae legati, ... Testamentum. (en llatí). Bononiae: impensa Collegii Hispanorum, 1533. Arxivat 2022-01-22 a Wayback Machine.
# Roca piroclàstica

Les roques piroclàstiques o piroclàstiques (paraula derivada del grec: πῦρ, que significa foc; i κλαστός, que significa trencat) són roques clàstiques compostes només o principalment per materials volcànics. Quan els materials volcànics ha estat transportat i reelaborat a través d'acció mecànica, com la del vent o l'aigua, aquestes roques es diuen volcanoclàstiques. Comunament associades amb activitat volcànica d'erupcions dels estils planians o de Krakatoa o erupció ortomagmàtica, els dipòsits normalment provenen de l'aire en forma de cendra volcànica, lapilli i bombes o blocs ejectats des del mateix volcà, mesclats amb roques del país.
Les roques piroclàstiques poden estar compostes per un ampli rang de mides de clast; des de grans aglomerats, a cendres molt fines i toves volcàniques. Els piroclasts de diferents mides es classifiquen com bombes volcàniques, lapilli i cendra volcànica. La cendra es considera un piroclast perquè és una pols fina feta de roca volcànica. Les ignimbrites, són dipòsits formats per gas a alta temperatura i cendra per un flux piroclàstic.
Classificació de Piroclasts
| Mida del clast | Piroclast | Tefra: principalment inconsolidat | Roca priroclàstica: principalment consolidada |
| > 64 mm | Bloc, bomba | Aglomerat | Aglomerat, bretxa piroclàstica |
| < 64 mm | Lapillis | Capa, tefra de lapilli | Tova de lapilli, pedra de lapilli |
| < 2 mm | Cendra gruixuda | Cendra gruixuda | Tova (cendra) gruixuda |
| < 0.063 mm | Cendra fina | Cendra fina | Tova (cendra) fina |
Es poden distingir tres formes de transport: flux piroclàstic, surgència piroclàstica, i caiguda piroclàstica. Les partícules que cauen dels núvols de l'erupció formen capes sobre el sòl i es diuen terra.
Una erupció piroclàstica pot ser en forma de lava d'esquitxada o de font en la qual la lava va a parar a l'atmosfera amb cendra, materials piroclàstics i altres subproductes volcànics. Les erupcions de Hawaii com les del Kilauea poden projectar magma en suspensió en el gas i això s'anomena “font de foc” (‘fire Fontaine’). Aquest magma si és prou calent pot fer un flux de lava.
Els dipòsits piroclàstics consten de piroclasts que no estan fonamentats entre ells. La tova volcànica són dipòsits piroclàstics que s'han litificat.

## Referències

* ↑ Heiken G. and Wohletz K., 1985 Volcanic Ash, University of California Press;, pp. 246.
* Blatt, Harvey and Robert J. Tracy (1996) Petrology: Igneous, Sedimentary, and Metamorphic, W.H.W. Freeman & Company; 2nd ed., pp. 26-29; ISBN 0-7167-2438-3
# Marcial Buj Luna

Marcial Buj Luna, Chas (Saragossa, 1909 - 1959) va ser un humorista gràfic i caricaturista aragonés.
Va treballar com a periodista a l'Heraldo de Aragón des dels 18 anys de la mà de son pare, el periodista Marcial Buj. Va treballar sobretot com a humorista gràfic habitualment amb caricatures i acudits. La seua primera època és la millor recordada, quan les seues vinyetes encara conservaven el seu característic traç senzill. Les caricatures li van portar a retratar a una gran varietat de personatges de la seua època. Durant els anys quaranta va mantenir una secció diària amb el títol de Nota de humor
Va pertànyer a l'Agrupació d'Humoristes Aragonesos. Va ser contemporani d'altres humoristes aragonesos com Manuel Bayo Marín, Gazo, Teixi, De l'Arc, Yus, Cardona, Rael, Mata, etc.
El mercantil va ser l'escenari de la seua primera exposició personal, que va constar de diverses caricatures i aquarel·les. Igualment va prendre part en la penya Niké, a la qual va aportar la seua obra en diverses exposicions artístiques. Com a periodista va realitzar diverses entrevistes a artistes de la seua època; de la mateixa forma va signar crítiques d'art amb el pseudònim que el va fer conegut: Chas. El 1932 va realitzar una exposició al Palau Provincial de Saragossa, clausurada el 17 de gener. El 1944 va realitzar el cartell guanyador de les festes del Pilar de Saragossa.

## Referències

* ↑ Obituari Ressenya al diari ABC 12 de desembre de 1943
* ↑ El arte del cartel en Zaragoza. Mónica Vázquez Astorga y Pilar Biel Ibáñez. Universidad de Zaragoza
* ↑ Article a La Vanguardia de 19 gener 1932

## Enllaços externs

* Article i dibuixos a la Gran Enciclopèdia Aragonesa Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine.
* Cartell guanyador Arxivat 2013-12-12 a Wayback Machine. de les Festes del Pilar de 1944
# Psychrolutes microporos

Psychrolutes microporos és una espècie de peix de la família Psychrolutidae que viu en les aigües de Nova Zelanda i l'est d'Austràlia. Viu en aigües profundes, més o menys a uns 1.000 metres de profunditat.

## Referències

* ↑ Blobfish, Psychrolutes microporos Nelson, 1995; holotype Museum of New Zealand. Retrieved 2011-10-28.
* ↑ Blobfish: Psychrolutes microporos Arxivat 2008-10-16 a Wayback Machine. Retrieved 2011-10-28.
* ↑ Psychrolutes microporos - Nelson, 1995 FishBase. Retrieved 2011-10-28.