OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grup discret

En matemàtiques, un grup discret G és un grup de topologia discreta. Amb aquesta topologia, G esdevé un grup topològic. Un subgrup discret d'un grup topològic G és un subgrup H la topologia relativa de la qual és discreta. Per exemple, els enters, Z, formen un subgrup discret del nombres reals, R (amb la topologia mètrica estàndard), però els nombres racionals, Q, no el formen.
A qualsevol grup se li pot dotar d'una topologia discreta. Atès que cada mapejat d'un espai discret és continu, els homomorfismes topològics entre grups discrets són exactament els homomorfismes de grup entre els grups subjacents. Per això, hi ha un isomorfisme entre la categoria de grups i la categoria de grups discrets. Així, els grups discrets poden ser identificats amb el seu grup subjacent (no-topològic).
Hi ha ocasions on és útil dotar un grup topològic o grup de Lie amb la topologia discreta 'contra natura'. Això passa per exemple en la teoria de compactificació de Bohr, i en teoria d'homologia de grups de Lie.
Un grup d'isometria discret és un grup d'isometria tal que per a cada punt de l'espai mètric el conjunt d'imatges del punt sota les isometries és un conjunt discret. Un grup de simetria discret és un grup de simetria que és un grup d'isometria discret.

## Exemples

* Els grups de Frieze i de paper pintat són subgrups discrets del grup d'isometria del pla euclidià. Els grups de paper pintat són cocompactes, però no així els grups de Frieze.
* Un grup espacial (cristal·logràfic) normalment implica un subgrup cocompacte discret de les isometries d'algun espai euclidià. De vegades, tanmateix, el grup espacial pot ser un subgrup cocompacte discret d'un grup de Lie nilpotent o resoluble.
* Cada grup de triangle T és un subgrup discret del grup d'isometria de l'esfera (quan T és finit), del pla euclidià (quan T té un Z + Z subgrup d'índex finit), o del pla hiperbòlic.
* Els grups Fuchsians són, per definició, subgrups discrets del grup d'isometria del pla hiperbòlic.
* Els grups Kleinians són, per definició, subgrups discrets del grup d'isometria de l'espai hiperbòlic a 3 dimensions. Aquests inclouen grups quasi-Fuchsians.
* Un reticle del grup de Lie és un subgrup discret tal que la mesura de Haar de l'espai de quocient és finita.

## Referències

* Hazewinkel, Michiel, ed. (2001), " Michiel Hazewinkel (ed.). Discrete subgroup. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4. "
# Gotō Shinpei

Gotō Shinpei (后 藤 新 平?), (24 de juliol 1857–13 d'abril de 1929) o comte Gotō Shinpei, fou un estadista del Japó. Fou el cap d'assumptes civils durant l'ocupació japonesa de Taiwan, el primer director del ferrocarril del sud de Manxúria, el setè alcalde de Tòquio, el primer cap escolta del Japó, primer director de la NHK, el tercer degà de la Universitat de Takushoku, i el ministre de l'Interior i ministre de Relacions Exteriors del Japó.

## Enllaços externs

* Goto Shimpei no Kai
* Goto, Shinpei
* Retrats de personatges del Japó Modern (National Diet Library)
# Nieves Romero

Nieves Romero (morta en Madrid, el 5 de gener de 1986) va ser una periodista espanyola.
Va destacar sobretot en el món de la ràdio, on va desenvolupar la major part de la seva carrera professional. Va treballar sobretot a Ràdio Nacional d'Espanya i especialment recordades són les seves col·laboracions en espais com el musical Para vosotros, jóvenes i el magazín Fiesta.
A televisió va participar en alguns programes informatius durant la dècada dels setanta, com a Panorama de actualidad, que s'emetia abans del telenotícies de migdia i va presentar amb José Luis Uribarri, Tele-Revista (1975) o Opinión Pública (1978).
A més, entre 1976 i 1977 va compartir amb Pedro Macía la presentació de la tercera edició del Telediario, en un moment especialment important en la història recent d'Espanya, amb la legalització del Partit Comunista d'Espanya i les primeres eleccions democràtiques.
Va rebre un dels Premis Ondas 1971 (Nacionals de Ràdio) a la Millor locutora.

## Referències

* ↑ Mary Nieves Romero, periodista, El País, 6 de gener de 1986
* ↑ La tele de la nostalgia
* ↑ Anoche se fallaron los Ondas de radio y televisión, ABC, 20 d'octubre de 1971
# Niffer

Niffer (en alsacià Nìfer) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 952 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 225 | 307 | 402 | 575 | 614 | 657 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -1995 | Aimé Syren | |
| 1995- | Jean-Luc Vonfeld | |
# Nigali

Nigali o Ligani és una petita comarca històrica de Geòrgia regada pel riu del mateix nom (un dels de la conca del Chorokhi), que se situa entre Artvin i la mar. Avui pertany a la província d'Artvin (Artvini en georgià), a Turquia a la frontera amb Geòrgia.

## Referències

* Vall de Ligani
# Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 11 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 11 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una mostra del tipus més senzill d'edifici de pisos d'aquest sector de la ciutat. Consta de planta i tres pisos, i té una amplada, de mitgera a mitgera, de 2,5m. La planta té una alçada aproximada de 2m, i s'obre mitjançant una porta de mides estàndards amb llinda de fusta. La fusta (cabirons) és utilitzada també per les separacions de pisos, fins i tot com a reforç de façana, i per als muntants i llindes de les finestres. En els dos primers pisos s'obren petits balcons de fusta, amb base de secció convexa i amb mol poc voladís; les baranes es presenten sense treballar. A la golfa, la finestra apareix sola i sense tancament. El voladís de la teulada sobresurt molt poc, i encara ho fa mitjançant teules-canl modernes. Manté la distribució interior original.

## Història

Pertany al barri de St. Jaume, part de l'antic barri jueu de la ciutat construït a l'edat mitjana. La construcció actual, però, correspon a les darreries del s. XIX o principis del XX, quan tot el sector sofrí una renovació important com demostren la resta de construccions. Interessa per haver estat molt poc modificada modernament, tant en la seva estructura com altres detalls.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Major de Sant Jaume, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Golf de San Jorge

El golf de San Jorge (Golfo San Jorge) és una badia del sud de Patagònia a l'Argentina. És una conca oceànica oberta a l'oceà Atlàntic. La seva línia de costa abasta la província de Chubut i la de Santa Cruz. El golf fa aproximadament 148 km de llargada i 244 km d'amplada. Es troba entre el Cap Dos Bahías i el Cap Tres Puntas.
Més del 70% de la conca del golf està entre 70 m i 100 m de fondària.
la temperatura mitjana de l'aigua varia entre 5,9 °C i 13,4 °C, la salinitat és al voltant de 33.000 ppm.

## Població

Aproximadament el 90% dels habitants de la província de Chubut vien a la costa del golf. Comodoro Rivadavia i Caleta Olivia són les ciutats més poblades. Les ciutats pesqueres de Camarones i Rada Tilly també es troben al golf.
La pesca, principalment de marisc, i la indústria petroliera, el petroli s'hi va descobrir l'any 193, són les activitats econòmiques més rellevants.

## Referències

* Publicación H 202. p. 257. Servicio de Hidrografía Naval, Armada de la República Argentina.
* Journal of Iberian Geology (2001). Geology of the Golfo San Jorge Basin, Argentina. Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.
* http://www.golfosanjorge.com.ar/home.html Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine.
# Greentop

Greentop és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 427 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greentop tenia 427 habitants, 190 habitatges, i 126 famílies. La densitat de població era de 201,1 habitants per km².
Dels 190 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.953 $ i la renda mediana per família de 37.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 15.757 $. Entorn del 13,9% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greentop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greentop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Greensburg (Pennsilvània)

Greensburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 15.889 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greensburg tenia 15.889 habitants, 7.144 habitatges, i 3.922 famílies. La densitat de població era de 1.446,9 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 7.144 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,3% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 45,1% no eren unitats familiars. En el 39,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.324 $ i la renda mediana per família de 41.112 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.306 $ mentre que les dones 24.246 $. La renda per capita de la població era de 18.312 $. Entorn del 10,8% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nopala

Nopala és un municipi de l'estat d'Hidalgo. Nopala de Villagrán és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb el municipi de Huichapan, al sud amb estat de Mèxic, l'oest amb Querétaro i a l'est amb Tepetitlán i Chapantongo).

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Nopala Arxivat 2021-01-28 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Nopala de Villagrán». Enciclopedia de los Municipios de México. Instituto Nacional para el Federalismo y el Desarrollo Municipal. Arxivat de l'original el 29 de gener 2007. [Consulta: 27 desembre 2008].

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo
# Hamlet (Liszt)

Hamlet S.104 és un poema simfònic compost per Franz Liszt entre 1849 i 1854. És el número 10 d'un cicle de tretze poemes simfònics escrits durant el seu període a Weimar.
És un profund retrat psicològic de l'heroi homònim de William Shakespeare, Hamlet. Liszt va compondre una versió inicial, destinada a introduir una peça teatral en 1858.
L'obertura té instruccions de Liszt: molt lent i malenconiós. Entren els instruments de vent-fusta, a continuació, els tambors i més tard les cordes. Alterna moments de tranquil·litat amb moments turmentats: els primers eren per al compositor evocacions d'Ofèlia i la famosa pregunta de «ser o no ser» no és resolta: Liszt utilitza un pizzicato de cordes que acaba de sobte.
L'obra es va estrenar en Sondershausen el 2 de juliol de 1876, sota la direcció de Max Erdmannsdorf. El temps d'execució és del voltant de 14 minuts.

## Referències

* ↑ Searle, 1970, p. 287.
* ↑ Tranchefort, 1998, p. 424.

## Bibliografia

* Searle, Humphrey. «The Orchestral Works». A: Alan Walker. Franz Liszt: The Man and His Music. Nueva York: Taplinger Publishing Company, 1970. ISBN 0800829905.
* Tranchefort, François-René. Guia da Música Sinfónica (en portuguès). 1ª. Lisboa: Gradiva, 1998, p. 903. ISBN 9-726-62640-4.
# Guillem Ramon

Guillem Ramon és el nom dels següents personatges:
* Guillem Ramon I de Castellvell, Senyor de Castellví de Rosanes (1095- 1126)
* Guillem Ramon II de Castellvell, Senyor de Castellví de Rosanes (1126-1166)
* Guillem Ramon de Cerdanya o Guillem I de Cerdanya (~ 1068 - 1095), comte de Berga (1068-94), de Cerdanya, de Confelent (1068-94) i Senescal de Barcelona
* Guillem Ramon de Gironella (segona meitat del segle xiii), trobador de Gironella
* Guillem Ramon I de Montcada el Gran Senescal (?-1173), senescal de Barcelona (1130-1173) i senyor de Tortosa, Sentmenat, Arraona, Peníscola i Carles i Castlà de Lleida
* Guillem Ramon I de Montcada i de Bearn, vescomte de Bearn
* Guillem Ramon II de Montcada (Segle XII - 1228), baró d'Aitona i senescal de Barcelona, fou un noble
* Guillem Ramon V de Montcada i d'Alagó (Sicília, segle xv - Ciminna, Sicília, 1466/68), baró de Caltanissetta
* Guillem Ramon de Montcada i d'Alagón-Espés-Castre (? - 1670), marquès d'Aitona, baró de Castre i Gran d'Espanya
* Guillem Ramon VIII de Montcada (Madrid, 1674 -València, 1727), noble i militar borbònic
* Guillem Ramon de Mont-rodon, abat de Sant Quirze de Colera (1522 -1533)
* Guillem Ramon de Santcliment (Catalunya, segle xvi - Praga, 1608), ambaixador i cavaller català del llinatge dels Santcliment
* Guillem Ramon de Vich i Vallterra (València, 1460/1470 — Veroli, Laci, 1525), cardenal Valencià
# Golondrina (motocicleta)

Golondrina fou una marca catalana de ciclomotors, fabricats per l'empresa Crédito Ciclista de Barcelona entre 1953 i 1954.
Els ciclomotors Golondrina tenien el quadre obert i un motor Galgo de 56 cc.

## Referències

* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 310. ISBN 84-920886-5-6.
# Golovin (cràter)

Golovin és un cràter d'impacte localitzat al sud-est de la plana emmurallada del cràter Campbell, a l'hemisferi nord de la cara oculta de la Lluna, per la qual cosa no es pot veure directament des de la Terra. A només dos diàmetres del cràter cap al sud-oest de Golovin s'hi troba el cràter de major grandària Appleton, i al nord apareix el cràter Langevin.
La vora gairebé circular de Golovin presenta poca erosió, sense altres cràters superposats. Posseeix una lleugera corba cap a l'exterior al seu costat nord-oest. Les parets interiors són relativament àmplies, i s'han desprès lleugerament prop de la vora superior. S'hi localitza una serralada central en punt mitjà de l'interior del cràter, relativament anivellat i de petita extensió relativa.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats als mapes lunars posant la lletra al costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Golovin.
| Cràters satèl·lit | Golovin Coordenades Diàmetre C 40° 48′ N, 163° 06′ E﻿ / ﻿40.8°N,163.1°E﻿ / 40.8; 163.1﻿ (Golovin C) 16 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Golovinó

«Golovinó» té aquests significats:
* Golovinó (Sakhalín), localitat de l'óblast de Sakhalín, a Rússia
* Golovinó (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Gökçe Akyıldız

Gökçe Akyıldız (Ayancık, Sinop, 30 d'octubre de 1992) és una actriu de teatre, televisió i cinema turca, on va iniciar-se amb un petit rol en Un toc de canyella. Akyıldız va actuar a la TV des de nena.

## Referències

* ↑ https://www.atv.com.tr/gokce-akyildiz/kimdir
* ↑ https://tiyatrolar.com.tr/gokce-akyildiz
* ↑ https://www.sabah.com.tr/cumartesi/2016/01/16/hayatimizda-bu-kadar-cok-aglamamistik
* ↑ https://www.hurriyet.com.tr/kelebek/buyuk-dizilerin-kucuk-yildizlari-38583438

## Enllaços externs

* Entrevista amb Gökçe Akyıldız (turc)
# Nicòstrat de Macedònia (militar)

Nicòstrat (en llatí Nicostratus, en grec antic Νικόστρατος "Nikóstratos") fou un oficial macedoni de l'exèrcit d'Alexandre el Gran.
Va ser un dels que formava part de la conspiració de Sostrat per assassinar al rei, motivat pel desig de revenja per un insult fet a Hermolaos. La conspiració va fracassar i segurament devia ser mort amb altres conspiradors, ja que no se'l menciona més.

## Referències

* ↑ 7.Nicostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1200
# Novobjegokai

Novobjegokai - Новобжегокай (rus) - és un aül de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Afips, a l'inici de l'embassament de Xapsug, a 12 km a l'oest de Takhtamukai i a 106 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi d'Enem.
# Nuria Sureda Carrión

Nuria Sureda Carrión (Palma, 13 de gener de 1926 - ?, 4 de juliol de 1998) va ser una historiadora mallorquina, especialitzada en Tartessos a través de les fonts greco-llatines i epigràfiques.
Filla de Josep Sureda i Blanes (director el 1912 del laboratori de química general de la Residència d'Estudiants de la Junta per a l'Ampliació d'Estudis). Va presentar la seva tesi doctoral a finals dels anys 1970, publicada amb el títol Las fuentes sobre Tartessos y su relación con el sureste peninsular (Múrcia, 1979), en la qual defensava que Tartessos era a la zona de Cartagena, basant-se en la interpretació dels textos clàssics d'Heròdot, Estrabó, Plini el Vell, Polibi, Aviè i altres.
Els fonaments de les seves teories estan en què els ibers i els tartessis són d'origen autòcton, diferenciant-los dels fenicis clarament, i en els seus estudis critica la lectura tradicional d'alguns topònims citats per les fonts greco-llatines i proposa una identificació alternativa d'alguns topònims amb punts geogràfics actuals, com Ebre-Xúquer o les Columnes d'Hèrcules, seguint a Pere Bosch o Jérôme Carcopino. Es va casar amb Joaquín Cerdá Ruiz-Funes, catedràtic d'Història del Dret de la Universitat de Múrcia, amb el qual va tenir 4 fills.

## Obres

* 1968: Hipótesis sobre Tarschisch: esquemas para investigadores.
* 1972: Tartessos visto por Bosch Gimpera. Sucesores de Nogues.
* 1979: Las fuentes sobre Tartessos y su relación con el sureste peninsular. Universitat de Múrcia, 1979. ISBN 84-600-1498-3.
* 1988: La monarquía en la Historia Antigua de "Iberia".
* 1992: Atlántida y otros artículos. Historia y Vida.

## Referències

* ↑ «Obituario de Nuria Sureda Carrión» (en castellà). LaVanguardia.com, 07-07-1998. [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ Sureda Carrión, Nuria. «Han descubierto Tartessos» (en castellà). ElPaís.com, 08-05-1981. [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ Sureda Carrión, Nuria «El río Ebro y los íberos en las fuentes antiguas» (en castellà). Simposi Internacional Els Orígens del Món Ibèric, 1978, pàg. 567-576.
# Estròp

Estròp (italià Stroppo, piemontès Stròp) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 108 habitants. Està situat a la Val Maira, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis d'Elva, l'Arma, la Màrmol, Prats i Sant Pèire.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Pier Antonio Raina | Llista cívica |
# Sant Miquel de Naens

Sant Miquel de Naens es troba en el poble de Naens, del terme municipal de Senterada a la comarca del Pallars Jussà.
Possiblement es tracta de la primitiva església parroquial del poble, però caigué en desús, fins que s'enderrocà per eixamplar el pas de vehicles i màquines agrícoles, ja que l'estretor del carrer que quedava entre el temple i les cases adjacents a penes permetien el pas de carros petits. En l'actualitat, el carrer principal del poble passa just pel que era la nau principal de l'església, les restes de la qual es veuen al costat meridional del carrer.
Es tractava d'una església romànica del segle xi, d'una sola nau amb absis únic, coberta amb volta de canó. Només se'n conserva el mur de migdia, amb l'arrencada de la volta.

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Orcau". Dins Pallars Jussà, III. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 33). ISBN 84-7935-740-1
* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Sant Genís de Bellera". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Simpsonichthys antenori

Simpsonichthys antenori és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys antenori». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)