OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marista

Marista era una ciutat situada a l'est (lleugerament al sud-est) d'Hattusa, a la Terra Alta Hitita.
Els kashka de la ciutat de Pishuru al començar el segle xiii aC van ocupar les ciutats hitites de Ishupitta i Daistipassa, des on van conquerir Landa, Marista i algunes ciutats fortificades dels hitites. L'enemic va travessar el riu Marasanta i van atacar territori hitita. Muwatal·lis II va cridar al seu germà Hattusilis (després Hattusilis III), li va donar tropes i carros de guerra, i amb tropes auxiliars va reconquerir aquelles ciutats. Diu que les ciutats de Karahna i Marista eren la frontera amb els kashka. Muwatal·lis va entregar al seu germà una sèrie de ciutats d'aquell territori, i va fundar el regne d'Hakpis, per establir un punt de defensa important davant dels freqüents atacs dels kashka.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 211. ISBN 8446022532.
# Font de Sant Onofre

La Font de Sant Onofre és una font de Palau-saverdera (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És situada en un replà enlairat del vessant de ponent de Verdera, sota el castell de Sant Salvador, al peu mateix del Fitor i del Coll de Raïmeres. De fet, la font està ubicada a la mateixa esplanada on es localitza el santuari de Sant Onofre, a uns vint metres al nord-oest d'aquest.
L'estructura de la font es troba integrada dins d'un mur de pedra seca, que sosté el marge que delimita l'esplanada per la part nord-oest. Consta d'un petit espai de planta més o menys quadrada, cobert amb volta de mig punt construïda amb pedra sense treballar, disposada a cantell. Al costat de la font també es va construir un banc de pedra corregut. Tota la construcció ha estat encalcinada, de la mateixa manera que el santuari.
Tota la zona fou adequada l'any 1980, netejant la vegetació i condicionant-ne els accessos.

## Història

La documentació disponible sobre la font fa referència als treballs de conservació duts a terme durant el segle xx, els quals daten de l'any 1958. Es va reconstruir la font i la feixa de l'esplanada, a més a més de refer tota la teulada del santuari. El 10 de maig del 1958 es va realitzar una missa i un dinar de germanor per poder inaugurar així les noves millores realitzades.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de Sant Onofre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Paul Heinrich von Groth

Paul Heinrich von Groth (Magdeburg, 23 de juny de 1843 - Múnic, 2 de desembre de 1927), fou un mineralogista alemany.

## Biografia

Va estudiar a Freiberg, Dresden i Berlín; obtenint el títol de doctor el 1868. Després d'exercir la càtedra de Mineralogia a partir de 1872 a Estrasburg, va ser nomenat el 1883 professor de mineralogia i encarregat de minerals en el museu estatal de Múnic.
Va dur a terme exhaustives recerques sobre cristalls i minerals, a part de moltes roques. Va publicar les obres Tabellarische Übersicht der einfachen Mineralien (1874-1898) i Physikalische Krystallographie (1876-1895, ed. 4, 1905). Va ser editor durant alguns anys de la Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Diversos autors, 1911, p. 621.
* ↑ R. W., 1929, p. 216.

## Bibliografia

* R. W. «Obituary notices. Paul Heinrich von Groth» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of Edinburgh, 48, enero 1929, pàg. 216-217. DOI: 10.1017/S0370164600021544. ISSN: 0370-1646. W. (gener de 1929). R. W. «Obituary notices. Paul Heinrich von Groth» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of Edinburgh, 48, enero 1929, pàg. 216-217. DOI: 10.1017/S0370164600021544. ISSN: 0370-1646.
* Diversos autors. «Groth, Paul Heinrich von». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (11ª edición). (en dominio público). Cambridge University Press, 1911. (1911). Diversos autors. «Groth, Paul Heinrich von». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (11ª edición). (en dominio público). Cambridge University Press, 1911.
* Diversos autors (1910-1911, actualment en domini públic).16x16px «Groth, Paul Heinrich von». En Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica. A Dictionary of Arts, Sciences, Literature, and General information (en anglès) (11a. edició). Encyclopædia Britannica, Inc.
# Nikolai Menxutkin

Nikolai Aleksàndrovitx Menxutkin (en rus, Николáй Алексáндрович Меншýткин), nascut a Sant Petersburg, Rússia, el 12 d'octubre de 1842 i traspassat a Sant Petersburg el 22 de gener de 1907, fou un destacat químic rus que descobrí el procés per a transformar les amines terciàries en quaternàries (reacció de Menxutkin).

## Biografia

Als 16 anys entrà a la Universitat de Sant Petersburg per estudiar química i es graduà el 1862. Després amplià els seus estudis en diferents centres d'investigació d'Alemanya i França. Primer amb Adolph Strecker a la Universitat de Tübingen el 1862, després a la Universitat de París el 1864 amb Charles Adolphe Würtz i, finalment, amb Hermann Kolbe el 1865 a la Universitat de Marburg. Al seu retorn a Sant Petersburg aconseguí la seva especialització gràcies als treballs realitzats a l'estranger, especialment per les seves investigacions de l'àcid fosforós. El 1869 defensà la seva tesi doctoral davant Aleksandr Butlerov i Dmitri Mendeléiev i passà a ser professor ajudant de la Universitat de Sant Petersburg i després a ser professor. Publicà diversos manuals de química que tingueren una important influència en l'ensenyament de la química a Rússia durant bastants d'anys.

## Obra

A la seva tesi doctoral, Menxutkin estudià les reaccions de l'àcid fosfòric demostrant que els tres àtoms d'hidrogen no són equivalents. El 1890 descobrí que les amines terciàries poden convertir-se en amines quaternàries (sals d'amoni) per reacció amb halurs d'alquil.

## Referències i notes

* ↑ A Rússia no s'adoptà el calendari gregorià fins al 1918 i seguien emprant el calendari julià. Amb el calendari gregorià, emprat en aquestes dates a la resta d'Europa, Menxutkin naixé el 24 d'octubre de 1842 i morí el 5 de febrer de 1907)
* ↑ Morachevskii, A.G «Nikolai Aleksandrovich Menshutkin (to 100th anniversary of his death)». Russian Journal of Applied Chemistry, 80, 2007, pàg. 166. doi: 10.1134/S1070427207010351.
# Gormaki

Gormaki (en rus: Гормаки) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 180 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Alexandre I

Alexandre I és el nom dels següents personatges:
* Alexandre I Balas, Rei selèucida (150-146 aC)
* Alexandre I de Macedònia, rei de Macedònia (450 aC)
* Alexandre I de l'Epir, Rei d'Epir (342 aC)
* Papa Alexandre I, Papa entre 106 i 115
* Alexandre I de Constantinoble, bisbe de Bizanci (314-337)
* Alexandre I d'Escòcia, Rei d'Escòcia (1078–1124)
* Alexandre I de Jülich o Alexandre de Jülich, Príncep-bisbe de Lieja (1128-1135)
* Alexandre I de Moldàvia (?-1432) Voivoda de Moldàvia
* Alexandre I de Geòrgia (1412–1442), Rei de Geòrgia
* Alexandre I de Kakhètia (1476–1511), Rei de Kakhètia
* Alexandre I de Rússia (1801–1825), Emperador de Rússia
* Alexandre I o Alexandre de Bulgària (1857–1893), Príncep de Bulgària
* Alexandre I de Sèrbia (1889–1903), Rei de Sèrbia
* Alexandre I de Grècia (1917–1920), Rei de Grècia
* Alexandre I de Iugoslàvia (1929–1934), Rei de Iugoslàvia
* Alexandre I o Alexandre Jagelló (1461-1506), Gran Duc de Lituània i Rei de Polònia
* Alexandre I o Alexandre d'Alexandria, patriarca d'Alexandria (312-326)
# Isònoe (satèl·lit)

Isònoe (del grec Ισονοη), o Júpiter XXVI, és un satèl·lit natural irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2000 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard i rebé la designació provisional de S/2000 J 6.

## Característiques

Isònoe té un diàmetre d'uns 3,8 quilòmetres, i orbita Júpiter a una distància mitjana de 23.833 milions de km en 751,647 dies, a una inclinació de 166 º a l'eclíptica (169° a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,166.
Pertany al grup de Carme, compost pels satèl·lits irregulars retrògrads de Júpiter en òrbites entre els 23 i 24 milions de km i en una inclinació d'uns 165 °.

### Denominació

Isònoe deu el seu nom al personatge de la mitologia grega d'Isònoe; Isònoe fou una de les danaides, conquesta amorosa de Zeus, amb la qual tingué a Orcomen. Isònoe rebé el nom definitiu el 22 d'octubre de 2002., la seva designació provisional fou S/2000 J 6, que indica que fou el sisè satèl·lit de Júpiter fotografiat per primera vegada l'any 2000.

## Vegeu també

* Satèl·lits de Júpiter
* Satèl·lit natural

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ IAUC 7555: Satellites of Jupiter(anglès)
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». USGS Astrogeology Research Program - Gazetteer of Planetary Nomenclature, 08-01-2008.(anglès)
* ↑ Green, D. W. E «Satellites of Jupiter». 7998, 22-10-2002. Bibcode: 2002IAUC.7998....2G.(anglès)
# Għasri

Għasri és un municipi de Malta, a la part occidental de l'illa de Gozo, amb una població de 525 persones (al març de 2014). Per població, és el poble més petit de Gozo després de San Lawrenz, i el tercer més petit de les illes malteses, després de Bidnija i Mdina. Għasri, però, té una àrea relativament gran.

## Referències

* ↑ «Població estimada per localitat 31 de març de 2014». Government of Malta, 16-05-2014. Arxivat de l'original el 21 de juny de 2015.
* ↑ «Gazzetta tal-Gvern ta’ Malta» (PDF) (en maltès) p. 22. Governo di Malta, 03-09-2019.
# Turó de la Moixa

El turó de la Moixa és una muntanya del massís del Montseny que té una altura sobre el nivell del mar de 1.187 m, al terme municipal de Sant Pere de Vilamajor, a la comarca del Vallès Oriental. També conegut com a turó del Roquet. Està situat a la part nord del terme municipal, sota els contraforts llevantins de la Calma. Hi afloren materials del cambrià-ordovicià (nivells pissarrosos amb diferents graus de metamorfisme). També hi trobem afloraments de calcosquists i calcàries del Devonià, juntament amb materials del Carbonífer (a la base, pissarres, i a sobre, calcàries amb intercalacions argiloses).
Sota el turó del Samont, al pla de la Moixa hi neix la riera de Vilamajor.
# Francesc Ruiz i Valbuena

Francesc Ruiz i Valbuena, conegut futbolísticament com a Rodri, (Reus, 3 de desembre de 1971) és un futbolista català que ocupa la posició de porter.

## Trajectòria

Començà la seva trajectòria al Reus Deportiu a la categoria territorial preferent el 1992, d'on passà al CD Tortosa la temporada següent a Tercera Divisió i a la UE Figueres a Segona B entre 1994 i 1997. També a Segona B jugà al CP Almería i al Reial Múrcia. L'any 2001 fou cedit a la UE Figueres, i el 2001 tornà al Múrcia a Segona A i la temporadada següent al SD Eibar, també a Segona A. Abans de finalitzar la temporada retornà al seu primer club, el Reus Deportiu a Segona B. El 2003-2004 jugà al CF Badalona, allargant la seva trajectòria a equips més modestos. Des del 2012 ocupa els tres pals del CF Vila-seca, a la Segona Catalana (G.6).
Disputà un partit amb la selecció catalana de futbol el 1995.

## Referències

* ↑ «Francisco Ruiz Valbuena». Europa Press. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ «Informació plantilles CD Alcanar». seniacf.com. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ «CF Vilaseca». icompeticion.com. [Consulta: 20 agost 2012].
* 1 2 «Segunda intentona del Figueres». Mundo Deportivo, 07-09-1994.
* ↑ «L'exporter del Múrcia, Rodri, debuta aquest diumenge amb la Unió.». Vilaweb, 28-01-2001.
* ↑ «Jugadores perdidos». futbolplus.com, 04-05-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 setembre 2012].
* ↑ «RODRI RUIZ». icompeticion.com. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ «Unidos por la selección catalana». Mundo Deportivo, 23-06-1995.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a BDF
* Fitxa al Diari As
# Soiuz 8

Soiuz 8 (rus: Союз 8, Unió 8) va ser part d'una missió conjunta amb la Soiuz 6 i la Soiuz 7 que va tenir lloc amb tres naus espacials Soiuz en òrbita juntes al mateix temps, transportant set cosmonautes.
La tripulació va consistir del comandant Vladímir Xatàlov i l'enginyer de vol Aleksei Ielisséiev, on la missió era la d'acoblar-se al Soiuz 7 i transferir la tripulació, com en les missions Soiuz 4 (que va implicar, entre d'altres, aquests dos cosmonautes) i Soiuz 5. La Soiuz 6 anava a filmar l'operació des de les proximitats.
No onstant això, aquest objectiu no es va aconseguir a causa d'errors en els equips. Les fonts soviètiques més tard van declarar que no hi havia la intenció d'acoblament, però això semblava poc probable, tenint en compte els adaptadors de connexió transportats per les naus, i el fet que tant Xatàlov i Ielisséiev eren veterans de la missió d'acoblament amb èxit anterior. Aquesta va ser l'última vegada que el maquinari allunatge tripulat soviètic es va posar a prova en òrbita, i el fracàs sembla haver estat un dels últims claus en el taüt del programa.
L'indicatiu de ràdio de la nau espacial era Granit. Aquesta paraula és aparentment utilitzada com el nom d'un esquadró reactiu o defensiu en l'entrenament militar soviètic, i, igual que el Soiuz 5, va ser construït com també la tripulació va ser entrenada per ser una nau responsiva (no completament passiva) o femella en l'acoblament. Posant noms militars a les naus espacials va ser probablement en resposta a una apel·lació que va realitzar el comandant del Soiuz 5. Més tard, la paraula va ser escollida probablement a mesura que comença amb una lletra després que la seqüència de partida amb Antey (significant Antaeus) i Buran (que vol dir Mag); Г (G) Ã©s la quarta lletra de l'alfabet rus.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Vladímir Xatàlov Segon vol espacial | Vladímir Xatàlov Segon vol espacial |
| Enginyer de vol | Aleksei Ielisséiev Segon vol espacial | Aleksei Ielisséiev Segon vol espacial |

### Tripulació en reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Andrian Nikolàiev | Andrian Nikolàiev |
| Enginyer de vol | Vitali Sevastiànov | Vitali Sevastiànov |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6646 kg
* Perigeu: 201 km
* Apogeu: 227 km
* Inclinació: 51,7°
* Període: 88,7 min
# Paul Hawkins

Paul Hawkins va ser un pilot de curses automobilístiques australià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 12 d'octubre del 1937 a Melbourne, Austràlia i va morir el 26 de maig del 1969 en un accident disputant una cursa a Oulton Park, Cheshire, Anglaterra.

## A la F1

Paul Hawkins va debutar a la primera cursa de la temporada 1965 (la setzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de gener del 1965 el GP de Sud-àfrica al circuit d'East London.
Va participar en un total de tres proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en una sola temporada (1965) aconseguint una novena posició com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.
Junt amb Alberto Ascari ha estat l'únic pilot a caure a les aigües del port de Montecarlo en la disputa del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1965 | John Willment Automobiles | Brabham | Ford | SUD 9 | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1965 | DW Racing Enterprises | Lotus | Climax | | MON 10 | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE Ret | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Aknada (Agvali)

* Per a altres significats, vegeu «Aknada».
Aknada (en rus: Акнада) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 120 habitants. Pertany al districte rural d'Agvali.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Gorlinka

Gorlinka (en ucraïnès i en rus: Горлинка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 62 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Jacques Pimpaneau

Jacques Pimpaneau (París, 12 de setembre de 1934 - París, 2 de novembre de 2021) va ser un sinòleg francès.
Va estudiar a la Universitat de Pequín del 1958 al 1960. De tornada a Occident, esdevé professor a l'Institut National des Langues et Civilisations Orientales, on va ser titular de la càtedra de literatura xinesa des del 1963 fins al 1999. Entre el 1968 i el 1971 va ser professor a la Universitat Xinesa de Hong Kong on coincideix amb el sinòleg belga Pierre Ryckmans.
Pimpaneau va estar al centre de reunions entre certs sinòlegs i teòrics radicals situacionistes com el seu antic alumne René Viénet. Va participar el 1976 al documental Chinois, encore un effort être révolutionnaires!.
El 1972 va crear a París el museu Kwok On, les col·leccions del qual es van donar al Museu d'Orient de Lisboa.

## Obres destacades

* Chine l'opéra classique : promenade au jardin des poiriers [Òpera clàssica de la Xina: passejada pel jardí dels perers]. nova edició eixamplada de 2014. París: Les Belles lettres, 1983. ISBN 978-2-251-44442-0.
* Chine, histoire de la littérature (en francès). Nouv. éd. rev. París: Éditions P. Picquier, 2004. ISBN 2-87730-702-6.
* Chine : Mythes et dieux de la religion populaire. (en francès). edició eixamplada de 1999. Arles: P. Picquier, 1995. ISBN 2-87730-450-7.
* Dans un jardin de Chine (en francès). Philippe Picquier, 1999 (Picquier Poche). ISBN 2-87730-683-6.
* Lettre à une jeune fille qui voudrait partir en Chine, Collection Picquier poche, Philippe Picquier, 2003, ISBN 2-87730-711-5
* Chine : Culture et traditions, Nouvelle édition revue et corrigée, Philippe Picquier, 2004 ISBN 2-87730-701-8
* Célébration de l'ivresse, Collection Écrits dans la paume de la main, Philippe Picquier, 2000 ISBN 2-87730-501-5
* À deux jeunes filles qui voudraient comprendre la religion des chinois, Philippe Picquier, 2010
* Chroniques sanglantes de Chinoises amoureuses, Éditions Espaces et signes, 2014 ISBN 978-2-9535965-7-1

## Referències

* ↑ «Disparition de Jacques Pimpaneau, sinologue et professeur à l'Inalco de 1965 à 1999» (en francès). Institut nacional de llengües i civilitzacions orientals, 05-11-2021. [Consulta: 12 març 2023].
* 1 2 «Jacques Pimpaneau» (en francès). L'Asiathèque. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Jacques Pimpaneau, grand spécialiste de la civilisation chinoise, est mort» (en francès). Le Monde, 12-11-2021.
* 1 2 «Commemorating Jacques Pimpaneau» (en anglès), 07-11-2021. [Consulta: 12 març 2023].
# Varessia

Varessia és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Varessia era de 35 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 8 eren segones residències. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 16 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Varessia el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 19 persones, 13 eren actives i 6 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(8 homes i 5 dones).. De les 6 persones inactives 4 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Varessia a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Varessia a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cristiano Pereira Figueiredo

Cristiano Pereira Figueiredo, conegut simplement com a Cristiano (Múnic, Alemanya, 29 de novembre de 1990) és un futbolista portuguès que juga per al Sporting Clube de Braga B com a porter.

## Carrera professional

Després d'acabar la seua formació futbolística a l'Sporting Clube de Braga, Cristiano és promogut al primer equip la temporada 2009-10, estant aquella temporada de tercer porter, darrere d'Eduardo i el polonès Paweł Kieszek.
La temporada 2010-11, va jugar a l'equip filial FC Vizela, a la II Divisão (la tercera divisió portuguesa). el 24 de juliol de 2011, va fitxar a cost zero pel València CF, amb un contracte d'un any. Tanmateix, en acabar el contracte el València no li'l renovaria, quedant com a agent lliure.

## Referències

* ↑ Otra limpieza a fondo en la plantilla valencianista article a Valencia plaza del 25 d'abril de 2012 (castellà)

## Enllaços externs

* estadístiques a ForaDeJogo (portuguès)
# Agulla de Baiau

L'Agulla de Baiau és una muntanya de 2.860,5 metres que es troba entre els termes municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà i la parroquia de la Massana, a Andorra. Es troba al sud i damunt dels Estanys de Baiau, al nord-est del Pic de Sanfonts, al sud-oest de la Portella i pic de Baiau i al nord-oest de l'Estany Negre.

## Vies d'accés

Situat dins del Parc Natural Comunal de les Valls del Comapedrosa, el cim és accessible pel GR 11 des d'Arinsal per via andorrana i des del Pla de Boet per la via catalana. Els refugis de muntanya més pròxims son l'andorrà de Comapedrosa i el català de Baiau.