OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teoria del cervell en una cubeta

A filosofia, el cervell en una cubeta és una varietat d'experiment mental, tractat principalment per Hilary Putnam després d'haver estat inicialment proposat per Jonathan Dancy, que tracta de fer llum sobre certes característiques de les nostres idees del coneixement, la realitat, la veritat, la ment i el significat.
L'experiment en molts sentits és una revisió contemporárea de la hipòtesi del geni maligne proposta per René Descartes a les seves Meditacions Metafísiques.
L'experiment del cervell en una cubeta parteix de la idea, utilitzada en moltes històries de ciència-ficció (vegeu per exemple les novel·les El Cervell de Donovan, Diaris de les estrelles, de Stanisław Lem, la pel·lícula The Matrix de Larry i Andy Wachowski o el concepte dels cefalomos d'Agustin Rojas), en què un científic boig podria treure el cervell d'una persona del seu cos, introduir-lo en una cubeta plena d'un líquid que el mantingués viu i connectar les seves neurones mitjançant cables a una superordinador que li proporcionaria impulsos elèctrics idèntics als que rep un cervell en condicions normals.
Al llibre, Introducció a l'epistemologia contemporània, Jonathan Dancy, planteja directament la realitat en aquests termes:
    No sap que no és un cervell, suspès en una cubeta plena de líquid en un laboratori, i connectada a un ordinador que l'alimenta amb les seves experiències actuals sota el control d'algun enginyós científic tècnic (benèvol o maligne, d'acord amb el seu gust). Atès que, si fos un cervell així, assumint que el científic té èxit, res dins de les seves experiències podria revelar que vostè ho és, ja que les seves experiències són, segons la hipòtesi, idèntiques a les d'alguna cosa que no és un cervell en la cubeta. Com vostè només té les seves pròpies experiències per saber-ho, i aquestes experiències són les mateixes en qualsevol situació, res podria mostrar quina de les dues situacions és la real.
          - Introduction to Contemporary Epistemology, 10.
D'acord amb aquestes teories, l'ordinador estaria simulant una realitat virtual (incloent respostes apropiades a les interaccions del propi cervell) i la persona a la qual pertany el cervell continuaria tenint experiències completament normals sense estar aquestes subjectes a objectes o esdeveniments del món real.
# Tefnakht

Tefnajt o Shepsesra va ser el dignatari fundador de la relativament breu dinastia XXIV d'Egipte. Va regnar de circa 740 a 718 aC, segons von Beckerath.
Plutarc l'anomena Tecnatis i Diodor de Sicília Tnefaktos.
Tefnajt, no era d'origen libi, com es pensava fa temps, sinó membre d'una família de sacerdots de Saïs, d'origen desconegut. Va establir la seva capital a Sais, on va ser governant de 742 a 727 aC. Va constituir una aliança amb altres dirigents menors de la regió del delta del Nil per recuperar el Regne Mitjà d'Egipte i l'Alt Egipte, que estaven sota influència del rei cuixita Piye. Tefnajt va ser capaç de capturar moltes ciutats de la regió del delta, fent-se considerablement més poderós que qualsevol dels seus predecessors de les dinasties XXII o XXIII.
Abans de prendre el títol no reial de «Gran cap de l'oest», Tefnajt va aconseguir estendre la seva influència cap al sud, capturant la ciutat de Memfis i assetjant la ciutat d'Heracleòpolis, que era aliada del rei cuixita. Això va causar que s'enfrontés amb a Piye, especialment després que Nimlot, el governant d'Hermòpolis, desertés de la influència de Piye i s'aliés amb ell.
Un parell de trobades navals a l'Egipte Mitjà aviat van confirmar més avançaments de la coalició de Tefnajt en territoris de Piye, encara que Memfis va ser recuperada ràpidament pels cuixites. Després de diverses campanyes, els aliats de Tefnajt es van rendir davant de Piye i Tefnajt es va trobar aïllat. Finalment, es va sotmetre al monarca cuixita i li va jurar lleialtat, però es va negar a presentar-se davant seu.
Aquests esdeveniments estan gravats en la Gran Estela de la Victòria que Piye va erigir el dia de cap d'any, en el seu vint-i-unè any de regnat. Poc de temps després, Piye va tornar a la seva llar, a Gebel Barkal, a Kush, i mai més va retornar a Egipte.
Malgrat aquesta derrota, Tefnajt va romandre com a governador de la seva regió, i passat un temps va aconseguir reafirmar el seu poder en tota la regió de delta, el Baix Egipte.
| Predecessor: Iuput II | Faraó Dinastia XXIV | Successor: Bakenrenef |

## Referències

* ↑ P.R. Del Francia, "Di una statuette dedicate ad Amon-Ra dal grande capo dei Ma Tefnakht nel Museo Egizio di Firenze", S. Russo (ed.) Atti del V Convegno Nazionale di Egittologia e Papirologia, Firenze, 10-12 dicembre 1999, Firenze, 2000, 63-112, 76-82
* ↑ Ancient Egypt and the Near East (en anglès). Marshall Cavendish Corporation, 2010, p. 45. ISBN 0761479341.
# Tefrítids

Els tefrítids (Tephritidae) és una famílies de dípters braquícers de l'infraordre dels esquizòfors. Es coneixen com a mosques de la fruita, nom que comparteixen amb la família Drosophilidae. La descripció, recategorització, i anàlisi genètica estan constantment canviant la taxonomia d'aquesta família.
Tenen gran importància en agricultura, alguns dels seus efectes són positius i altres són negatius. Al gènere Bactrocera pertany la mosca de l'olivera (B. oleae), una greu plaga per a aquest cultiu.
D'altra banda hi ha espècies que es fan servir en el control biològic i algunes espècies del gènere Urophora es fan servir contra males herbes nocives com algunes del gènere Centaurea, malgrat que la seva efectivitat es qüestionada.
Algunes espècies fan agalles en algunes plantes.

## Taxonomia

Els Tephritidae estan agrupats en diverses subfamílies:
* Blepharoneurinae (5 gèneres i 34 espècies)
* Dacinae (41 gèneres, 1066 espècies)
* Phytalmiinae (95 gèneres, 331 espècies)
* Tachiniscinae (8 gèneres, 18 espècies)
* Tephritinae (211 gèneres, 1859 espècies)
* Trypetinae (118 gèneres, 1012 espècies)
* Chaetostomella cylindrica
Els gèneres Oxyphora, Pseudorellia i Stylia, comprenen 32 espècies, i no estan inclosos en cap subfamília (incertae sedis).

## Referències

* ↑ Dean E. Pearson & Ragan M. Callaway «Weed-biocontrol insects reduce native-plant recruitment through second-order apparent competition» (PDF). Ecological Applications, 18, 6, 2008, pàg. 1489–1500. DOI: 10.1890/07-1789.1. PMID: 18767624.
* ↑ Allen L. Norrbom. «Fruit Fly (Diptera: Tephritidae) Phylogeny». The Diptera Site. Agricultural Research Service, 30-04-2004. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2011. [Consulta: 31 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Biological Control of Tephritidae
# Tefroïta

* No s'ha de confondre amb Tefrita.
La tefroïta és un mineral de la classe dels nesosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de l'olivina”. Va ser descoberta l'any 1823 en una mina de Franklin, a l'estat de Nova Jersey (EUA), sent nomenada així del grec tephros -cendra-, en al·lusió al seu color.
Un sinònim poc usat és: peridot-mangànic.

## Característiques químiques

És un silicat de manganès. El grup de l'olivina al qual pertany són tots silicats del sistema cristal·lí ortoròmbic, tenint la tefroïta estructura molecular de nesosilicat amb cations en coordinació octaèdrica, sense anions addicionals.
Forma dues sèries de solució sòlida, una d'elles amb la fayalita ((Fe$^{2+}$)₂SiO₄), en la qual la substitució gradual del manganès per ferro va donant els diferents minerals de la sèrie. Una segona sèrie és la que forma amb la forsterita (Mg₂SiO₄), en la qual es va substituint el manganès per magnesi. També s'han descrit sèries amb l'olivina càlcica.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: ferro, zinc, calci i Magnesi.

## Formació i jaciments

Apareix en jaciments de minerals del ferro i manganès, en roques sedimentaris metamorfitzades i pissarres. També es forma en roques sotmeses a metamorfisme de contacte riques en manganès.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: cincita, wil·lemita, franklinita, rodonita, jacobsita, diòpsid, gageita, bustamita, glaucocroita, zincita, banalsita o al·leghanyita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Serrana (El Molar, Priorat).

## Referències

* ↑ Breithaupt J.F.A., 1823. "Tephroit", en Vollständige Charakteristik des Mineral-Systems, Arnoldischen Buchhandlung (Dresden) 278-279.
* ↑ Bareche, Eugeni «Mines de Catalunya: Falset (Tarragona)». Mineralogistes de Catalunya, 3, 5, 1986, pàg. 135-137 [Consulta: 5 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Tefroïta, mindat.org.
* Tefroïta, webmineral.com.
* Manual de tefroïta, Mineral Data Publishing.
# The Fighting Gringo (pel·lícula de 1939)

The Fighting Gringo és un western de 1939 dirigit per David Howard i protagonitzada per George O'Brien i Lupita Tovar. La pel·lícula va ser produïda per RKO Pictures i Ben Johnson va tenir un petit paper primerenc, sense acreditar, com a mexicà i va fer una mica de feina com a doble.
Se'n conserva una còpia a la Biblioteca del Congrés.

## Argument

Ben Wallace busca el ranxo de Don Aliso. Després de falsificar la seva topografia, l'inculpa per assassinat. Però Wallace té un còmplice amb Rance Potter i aquest és a qui Wade Barton creu que pot enganyar per treure-li una confessió.

## Repartiment

* George O'Brien com Wade Barton
* Lupita Tovar com Anita 'Nita' del Campo
* Lucio Villegas com Don Aliso del Campo
* William Royle com Ben Wallace
* Glenn Strange com Rance Potter
* Slim Whitaker com Monty Bates
* LeRoy Mason com John Courtney
* Mary Field com Sandra Courtney
* Martí Garralaga com Pedro
* Dick Botiller com Jose
* Bill Cody com Sheriff Fred Warren
* Chris-Pin Martin com Felipe
* Ben Johnson com mexicà (sense acreditar)
* Sid Jordan com Buck (sense acreditar)
* Forrest Taylor com cap del jurat (sense acreditar)

## Referències

* ↑ Catalog of Holdings The American Film Institute Collection and The United Artists Collection at The Library of Congress. p.56 c.1978 the American Film Institute
# Miquel Àngel Luque i Santiago

Miquel Àngel Luque i Santiago (Sabadell, 23 de juliol de 1990) és un futbolista català que juga com a centrecampista.

## Trajectòria

Luque va créixer a Manresa. Va jugar en els equips inferiors del RCD Espanyol i de la Fundació Ferran Martorell. De 2005 a 2009, el migcampista va jugar en els equips inferiors del Vila-real CF. El 2009, Luque, va ser contractat pel FC Barcelona per al segon equip, el Barça Atlètic.

## Referències

* ↑ http://www.fcbarcelona.cat/web/catala/futbol/temporada_09-10/futbol_base/FCB_B.html Arxivat 2010-01-11 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.transfermarkt.co.uk/en/spieler/74617/miguel-Ángel-luque/profil.html
* ↑ http://www.joinfutbol.com/es/el_barca_b_de_luis_enrique_ficha_a_luque_del_villarreal_cf_c_20835.php Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine.
# Miquel Àngel Grimalt Vert

Miquel Àngel Grimalt Vert (Manacor, 1968) és un polític mallorquí d'Unió Mallorquina.
És llicenciat en Filologia Catalana i Dret per la Universitat de les Illes Balears.
Antic membre de la Joventut Nacionalista de les Illes entrà a Unió Mallorquina quan l'extinta JNI es fusionà amb els Joves d'Unió Mallorquina dins la Joventut Nacionalista de Mallorca l'any 1995.
Fou membre del Consell Polític d'UM entre els anys 1997 i 2003.
Al 2000 fou nomenat per ocupar el lloc de treball de Coordinador de l’Àrea de Serveis Generals, configurat com a de personal eventual del Consell de Mallorca.
Dins del Consell de Mallorca ha ocupat diversos càrrecs de diferents àmbits, va ser director Insular de Sistemes d’Informació (octubre 2001), Director Insular d'Urbanisme, Patrimoni Històric i Litoral (octubre 2001 - juliol 2003) i Director Insular d'Urbanisme i Litoral (2003-2007). Ha estat també regidor de l'ajuntament del seu poble natal, Manacor, des de 2003. Fou reelegit l'any 2007 en una llista en la qual anava de número 2 i que encapçalava Catalina Julve.
L'any 2007 va ser nomenat pel president del Govern de les Illes Balears, Francesc Antich, conseller de Medi Ambient de l'executiu balear.

## Referències

* ↑ Amb efectes del dia 1 de Setembre de 2000, per aquesta Presidència del Consell Insular de Mallorca, s'ha nomenat al Sr. Miquel Ángel Grimalt Vert per ocupar el lloc de treball de Coordinador adscrit a la Comissió de Promoció Econòmica i Ocupació per a les tasques... PDF
* ↑ Correcció d'errades del nomenament publicat al BOIB núm 118 de 26 de setembre de 2000 PDF

## Enllaços externs

* Currículum al web del Govern de les Illes Balears
# Teillay

Teillay (en bretó Tilheg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 912 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.099 | 1.066 | 948 | 829 | 786 | 786 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yvon Mellet | MoDem |

## Agermanaments

* Bussy-Chardonney
# Moganita

La moganita, o lutecita, és un mineral de la classe dels òxids amb la fórmula química SiO₂ (diòxid de silici). Va ser descoberta el 1984 al municipi de Mogán (Gran Canària), del qual rep el seu nom. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És considerat un polimorf del quars, és a dir, té la mateixa composició química que el quars, però una estructura cristal·lina diferent.
L'any 1994, l'Associació Mineralògica Internacional (IMA) el va rebutjar com a espècie independent, ja que no es distingia clarament del quars. Cinc anys després, el 1999, es va tornar a aprovar com una espècie vàlida. Aquest mineral és "virtualment indistingible" de la calcedònia, la qual està composta de moganita i quars. S'ha observat principalment en llocs secs com Gran Canària i el llac Magadi (Kenya).

## Referències

* ↑ «Moganite». Mindat. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Moganite Mineral Data». Webmineral. [Consulta: 6 agost 2013].
# Mogatà

Mogatà (en rus: Могата) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2014 tenia un habitant. Pertany al districte municipal de Tróitskoie.

## Referències

* ↑ «Калмыцкие топонимы Астраханской области — автореферат и диссертация по филологии.». Arxivat de l'original el 2014-10-09.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-02-04.
* ↑ Бага-Чоносовское сельское муниципальное образование (История)
# Teresina

Teresina és una ciutat de Brasil, capital de l'estat del Piauí. La seva població segons els cens de 2010 era de 814.230 habitants.
Està banyada per dos rius, el Parnaíba i el Potí els quals conflueixen al nord i a tocar d'aquesta localitat.

## Referències

* ↑ «Teresina» (en portuguès brasiler). IBGE. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «História de Teresina» (en portuguès brasiler). Prefeitura de Teresina. Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Marques Brandão, Francisco Wesley; Abreu Paula, Jorge Eduardo «USO E OCUPAÇÃO DAS MARGENS DOS RIOS POTI E PARNAÍBA EM TERESINA» (pdf). IX Jornada Internacional de Políticas Públicas, 01-08-2019.
# Mokhsogol·lokh

Mokhsogol·lokh - Мохсоголлох (rus) és un possiólok, un poble, rus a la República de Sakhà. Es troba a la vora del riu Lena, a 24 km al nord de Pokrovsk.
# Mokhtar Dhouieb

Mokhtar Dhouieb (Sfax, 23 de març de 1952) és un futbolista de Tunísia retirat de la dècada de 1970.

## Trajectòria esportiva

Fou internacional amb la selecció de futbol de Tunísia, amb la qual jugà a la Copa del Món de 1978 a l'Argentina, on marcà un gol. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Club Sportif Sfaxien.

## Referències

* ↑ Mokhtar Dhouieb Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Calcio.com. «Perfil».
# Minor Hill

Minor Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 437 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minor Hill tenia 437 habitants, 181 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 106,1 habitants/km².
Dels 181 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.625 $ i la renda mediana per família de 30.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.645 $ mentre que les dones 23.250 $. La renda per capita de la població era de 13.373 $. Entorn del 14,5% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minor Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minor Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Thornton (Nou Hampshire)

Thornton és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 1.843 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thornton tenia 1.843 habitants, 759 habitatges, i 507 famílies. La densitat de població era de 14,1 habitants per km².
Dels 759 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.380$ i la renda mediana per família de 45.172$. Els homes tenien una renda mediana de 27.750$ mentre que les dones 22.938$. La renda per capita de la població era de 18.478$. Entorn del 6,9% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thornton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thornton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miraval de Cabardés

Miraval de Cabardés (en francès Miraval-Cabardès) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Miraval de Lauragués

Miraval de Lauragués (en francès Mireval-Lauragais) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Tone Float

Tone Float és el primer i únic disc publicat pel grup de rock alemany Organisation. Va aparèixer l'any 1970, i fou editat al segell discogràfic RCA.
L'estil de Tone Float és comparable al del material publicat per altres grups contemporanis de l'escena rock alemanya, com Can o els primers Tangerine Dream: d'una banda, segueix l'estil del rock simfònic representat per Pink Floyd, però també mostra influències de músics avantguardistes com Karlheinz Stockhausen.
Fou produït per Conrad "Conny" Plank, i enregistrat als seus estudis provisionals, localitzats a una refineria de petroli abandonada. Gràcies als contactes de Plank, Organisation pogué publicar el seu primer disc al segell RCA; però això va fer que a Alemanya el disc només estigués disponible via importació i no hi va vendre gaire còpies.
Veient les baixes xifres de vendes del disc, RCA va decidir de rescindir el contracte d'Organisation, que poc després es dissolgueren. Hütter i Schneider formaren posteriorment Kraftwerk.
L'àlbum no ha estat reeditat oficialment en CD, però sí que han aparegut LPs i CDs no oficials a partir dels anys 90. Algunes d'aquestes reedicions inclouen un tema extra anomenat "Vor dem blauen Bock", però en realitat es tracta de "Truckstop Gondolero/Rückstoß Gondoliere", que, a més, fou interpretat per Kraftwerk en directe al programa televisiu Beatclub al mes de maig de 1971, en la primera aparició televisiva del grup.

## Temes

* Tone Float - 20:37
* Milk Rock - 5:17
* Rhythm Salad - 3:15
* Silver Forest - 4:05
* Noitasinagro - 7:42
Tema extra:
* Vor dem blauen Bock (Truckstop Gondolero/Rückstoß Gondoliere) - 11:17

## Dades

* Organisation:
Basil Hammoudi: Veus, bongos, caixa de música, conga, gong, glockenspiel, percussió.
Ralf Hütter: Orgue Hammond.
Florian Schneider-Esleben: Flauta elèctrica i acústica, campana, triangle, violí elèctric, percussió.
Butch Hauf: Baix, percussions.
Fred Monicks: Bateria, pandereta, maraca, esquella, bongos, percussió.
* Produït per Conny Plank.

## Fonts

* Kraftwerk: Man, Machine and Music, Pascal Bussy, SAF Publishing, 2a edició, 2001.
# Tondo

El tondo és una composició pictòrica que està realitzada en forma de disc, i no en rectangle, com és tradicional. El terme prové de l'italià rotondo, rodó. Els tondi (en plural) van ser creats en l'antiguitat, per exemple abunda en la ceràmica grega de figures vermelles, sobretot en el fons de les copes kílix. Es conserva una d'aquestes copes amb el retrat de Menandre d'Atenes, comediògraf grec del segle iv aC, emmarcat en una composició circular. Però és durant el Renaixement quan en coneix l'apogeu, en voga des que els pintors italians el reintrodueixen, en redescobrir sobretot la imago clipeata romana.
En el segle xvi, l'estil pictòric de l'istoriato per a la decoració de majòlica va ser aplicat a grans peces ceràmiques circulars. Andrea della Robbia i altres membres de la seva família van crear tondi de terracota vítria, que sovint estaven emmarcats dintre d'una corona de fruites i fulles, que s'encastaven en parets estucades. Igualment, a partir del Renaixement, és utilitzat com a element arquitectònic.
En l'Spedale degli Innocenti de Florència, orfanat dissenyat per l'arquitecte Filippo Brunelleschi entre 1421 i 1424, Andrea della Robbia es va encarregar (c. 1490) dels tondi de terracota vítria, amb nadons en bolquers sobre discos de color blau clar, per a ser col·locats en els arcs, damunt de cada columna.
Originalment concebuts per Brunelleschi de color blanc, subsisteixen alguns tondos originals, però uns altres són còpies del segle xix. El tondo es va posar de moda en el segle XV a Florència, amb Botticelli, qui va pintar diverses Madonnas com la Verge del Magníficat, i escenes narratives. Michelangelo Buonarroti va emprar tondos circulars en diverses composicions, pintades i esculpides, com el Tondo Taddei o el Tondo Doni en la Galeria Uffizi.

## Simbolisme

El cercle, l'esfera i el disc remeten a la idea de perfecció (vegeu quadratura del cercle).

## Ocupació

Situat als sostres, el tondo està associat sovint a tipus de pintures al·legòriques anomenades Apoteosi, que serveixen per a deïficar els poderosos representant-los en l'aire. Són més aviat decoracions de la grandària dels frescos murals i no tant dels quadres rodons.

## Galeria

* El fill pròdig d'El Bosch
* Apoteosi de George Washington
* Al·legoria de la indústria, de Francisco de Goya
* Tondo d'Andrea della Robbia