OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carl Ehrenberg

Carl Ehrenberg (Dresden, 5 d'abril de 1878 - Múnic, 26 de febrer de 1962) fou un compositor alemany.
Era fill del pintor Carl Ehrenberg i germà del violinista i pintor Paul Ehrenberg; els germans, que van perdre la seva mare el 1892, van créixer a la casa de l'arxivista estatal Theodor Distel juntament amb les seves filles Hilde i Lilly.
Va estudiar al Conservatori de Dresden amb Felix Draeseke. Després va ser director de direcció a Dortmund, Würzburg, Poznan, Augsburg, Metz i Lausana i des del 1922 fou director d'òpera estatal a Berlín. De 1925 a 1935 va exercir la docència a la Universitat de Música de Colònia, es va incorporar al NSDAP el 1932 (número de membre 1.240.737) i es va convertir en professor a la Universitat de Música de Múnic de 1935 a 1945. A més, va ser membre del cos estudiantil per a educadors musicals de la música del Reich dins del règim nazi.
Ehrenberg va compondre una òpera, dues simfonies, esbossos simfònics, dues suites orquestrals, una obertura, cors masculins amb orquestra, un concert de violoncel, obres de música de cambra, música dramàtica i lieder.
Descansa al cementiri nord de Múnic.

## Obres (selecció)

* Pròleg simfònic d'un joc memorial patriòtic (1916)
* Anneliese. Ballada nòrdica op.24
* La vostra pàtria per a cor i orquestra op. 27 (1927)
* Pròleg festiu op.34
* Música per a un joc de contes de contes alemany op.35
* Obertura romàntica per a orquestra (1938)
* Cançons de Goethe (1939)
* Sonata per a violí i piano (1939)
* Sinfonietta op. 45 (1950)

## Referències

* ↑ Així doncs, després de l'entrada de naixement, es va accedir mitjançant una ascendència, com, 9 de juny de 2016; veure. també aquest fil
* 1 2 Fred K. Prieberg: Manual de músics alemanys 1933–1945, Lèxic de CD-Rom, Kiel 2004, pàg. 1335–1337
* 1 2 Ernst Klee: l' Enciclopèdia Cultural del Tercer Reich. Qui era què abans i després de 1945. S. Fischer, Frankfurt am Main 2007, ISBN 978-3-10-039326-5, p. 130.
# Carl English

Carl Jerome English (nascut el 2 de febrer del 1981 a St. John's, Newfoundland, Canadà) és un exjugador de bàsquet canadenc.

## Carrera esportiva
### Etapa de formació als Estats Units

L'escorta va començar la seva formació basquetbolística a la seva localitat natal de Saint John, des d'on va passar a la NCAA de la mà de la Universitat de Hawaii (1999-2003). A la campanya 2003-04 va jugar en la Lliga de Desenvolupament de l'NBA, la NBDL, amb els North Charleston Lowgators, i fitxà la temporada següent (04-05) pels Florida Flame de la mateixa competició.

### Etapa a Europa

La temporada 2005-06 English va creuar l'Atlàntic per fitxar per la Virtus Bolonya de la LEGA italiana, i una campanya després (2006-07) amb el KK Zadar croat. L'any posterior l'escorta va passar a l'ACB després de vincular-se al Gran Canària 2014, equip en què militaria durant dues campanyes, 2007-08 i 2008-09. Després del seu reeixit pas pel planter insular va ser fitxat pel Caja Laboral, en què va jugar durant la temporada 2009-10 i amb el qual va conquistar el títol de Lliga.
La campanya següent (2010-11) va unir el seu destí al del FIATC Mútua Joventut, però desafortunadament no va poder defensar l'equip durant la primera volta de la lliga en patir una lesió important al canell dret. En els 17 partits que va poder disputar en aquesta campanya amb el conjunt badaloní va fer una mitjana de 15 punts, 4 rebots, 2 assistències i una valoració de 12.5 en una mitjana de 30 minuts sobre la pista. En la seva etapa anterior amb el Caja Laboral va fer unes estadístiques de 20 minuts, 9 punts, 3 rebots i 7 de valoració en 39 partits. En la seva primera temporada amb el Gran Canària 2014 va fer una mitjana de 25 minuts, 16 punts, 4 rebots, 3 assistències i 13 de valoració en 35 partits, mentre que en la seva primera campanya amb els insulars va manejar uns números de 26 minuts, 15 punts, 4 rebots, 2 assistències i 11 de valoració en 34 partits.

## Enllaços externs

* Carl English jugador a l'ACB
* Fitxa a la Lliga Adriàtica (anglès)
* Fitxa a la Lega Basket A Arxivat 2021-12-07 a Wayback Machine. (italià)
* Fitxa amb la Selecció Canadenca Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Fitxa a la Lliga de Desenvolupament de l'NBA (anglès)
# Vegvísir

El Vegvísir és un símbol màgic que pretén guiar les persones durant una jornada de mal temps. No obstant això, Vegvísir no es pot considerar un mite, està relacionat amb un artefacte (brúixola solar) usat pels navegants vikings semblant a la rosa dels vents.

## Neopaganisme

El vegvísir reapareix en el neopaganisme en forma de tatuatge (encara que no està demostrada l'existència de tatuatges en els pobles del nord prèvia a l'entrada del Cristianisme), com a símbol místic d'ajuda per a no torçar el camí recte a seguir en la vida.
L'exemple més conegut pertany a la cantant Björk que mostra tatuat un vegvísir en el seu braç esquerre.

## Referències literàries

A la Saga d'Hrana hrings apareix: "el temps estava ennuvolat i tempestuós ... el rei observava al seu voltant i no va veure el cel blau ... llavors el rei va prendre a les mans el vegvísir i va veure on el sol apareixia en la pedra. "

## Vegeu també

* Símbols màgics d'Islàndia
* Aegishjalmur

## Referències

* ↑ .ips-planetarium.org/planetarian/articles/viking.html Article de "Northern Lights Planetarium"
* ↑ «Article de Robert Knocks Johnson». Arxivat de l'original el 2010-10-08. [Consulta: 6 octubre 2010].
* ↑ Tatuatge de Björk Guðmundsdóttir

## Enllaços externs

* Alphabet of Mystery: Rune Charms Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.
* ser real la brúixola solar?
* Saville/viking_sun_compass.htm La brúixola solar vikinga
* Gnarr Borgrum - La brúixola solar vikinga Arxivat 2010-10-08 a Wayback Machine.
* Reproducció del Vegvísir
# Vegårshei

Vegårshei és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 2.036 habitants (2016) i té una superfície de 355.65 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Skeimo.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Vegårshei - Lloc web oficial
# Carlos Sánchez Magro

Carlos Sánchez Magro va ser un astrofísic que va néixer a Valladolid, Castella, el 26 de juliol de 1944 i va morir a Tenerife al 1985. La seva àrea d'estudi va ser l'astronomia infraroja i la docència.
Al febrer de 2010 li van donar el seu nom a un carrer en la seva ciutat natal. Després de la seva mort es va donar el nom al telescopi Carlos Sánchez, instal·lat en l'observatori de Teide.

## Carrera

Carlos va estudiar a casa seva durant nou anys, educat per els seus pares, fins que ingressà al batxiller a l'Institut Zorrilla. Va fer-se amic d'un veí de la família, el qual es deia Jesús Brizuela. Ell va fer-li adquirir a Carlos la afició per la mecànica, reparant avaries, molt freqüents en aquell temps. Va desplaçar-se a Madrid per estudiar ciències físiques, que van causar que molts dies estudies per les nits, atès que tenia moltes aficions, però això no li causà ningun problema, ja que li agradava.
A Madrid va conèixer a Eduardo Battaner, un amic que estava també molt interessat per l'astronomia.
Quan es va llicenciar, va començar a treballar en el Departament d' Astronomia i Geodèsia de la Universitat Complutense de Madrid. Al 1968 va desplaçar-se a Tenerife, on va dedicar-se a realitzar triangulacions geodèsiques observant satèl·lits. Allà va ser quan va ajudar a Francisco Sánchez en el seu projecte d'organitzar l'institut d'astrofísica espanyol germen del futur IAC.
Durant l'estància a Canàries va començar a impartir classes a futurs enginyers i físics, d'enginyeria, òptica, física, electricitat, astronomia...
Mentre impartia classes, també va realitzar cursos de doctorat i començà a crear un instrument per a medir la luminescència atmosfèrica.

## Referències

* ↑ «Sociedad Astronómica Syrma». [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Un telescopio con nombre y apellidos vallisoletanos» (en castellà), 10-12-2018. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Escudero Escudero, Luis. El callejero de La Carolina (Jaén) como fuente de conocimiento de la Historia Moderna. Ediciones de la Universidad de Castilla-La Mancha, 2020-09. ISBN 978-84-9044-400-9.
# Cantata, BWV 184a

De la Cantata, BWV 184a de Bach, l'única cosa que se sap és que, probablement, fou estrenada a Köthen el primer de gener de 1721 o 1723, per felicitar l'Any Nou al Príncep de la casa d'Anhalt-Köthen. Podria ser idèntica a la BWV Anh. 8, i alguna part de la música podria haver-se parodiat en la BWV 184.

## Referències

* ↑ Bach Cantatas Website

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Union Sportive Madinet d'Orà

La Union Sportive Madinet d'Oran (àrab: الإتحاد الرياضي لمدينة وهران, al-Ittiḥād ar-Riyāḍī li-Madīnat Wahrān, ‘Unió Esportiva de la Ciutat d'Orà’), també conegut com a USM Oran o USMO, és un club de futbol algerià de la ciutat d'Orà.
El club va ser fundat l'1 de març de 1926 amb el nom Union Sportive Musulmane d'Oran. També s'anomenà NADIT Oran entre 1977 i 1989.

## Palmarès

* Lliga d'Orà de futbol:
** 1933, 1943, 1944, 1945, 1946, 1949, 1950
* Copa d'Orà de futbol:
** 1952

## Referències

* ↑ «USM Oran squad (Algerian Cup)». Mouloudia.com. [Consulta: 26 desembre 2014].
* ↑ «USM Oran: Une saison cauchemardesque». Le Quotidien d'Oran. M. Benboua, 06-06-2009.
* ↑ «USM Oran : Les " Noir et Blanc " en couleur». L'Expression Magazine. A. Salim, 03-05-2006.
* ↑ «Algeria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Vissokogorodetsk

Vissokogorodetsk (en rus: Высокогородецк) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 169 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Vissokopólie

Vissokopólie (en rus: Высокополье) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 104 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Visso

Visso és una localitat i comune situada a Itàlia, pertanyent a la província de Macerata, a la regió de les Marques, amb 1238 habitants. En el seu terme hi ha la seu del Parc nacional dels Monts Sibil·lins.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Visso entre 1861 i 2001
* Font ISTAT - elaboració gràfica de Wikipedia

## Vegeu també

* Terratrèmol d'Itàlia central de 2016

## Referències

* ↑ Datos proporcionados por el Istituto Nazionale di Statistica. Datos demográficos Arxivat 2017-06-22 a Wayback Machine. (2009)
# Carminita

La carminita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la carminita. Rep el nom pel seu característic color vermell carmí.

## Característiques

La carminita és un arsenat de fórmula química PbFe³⁺₂(AsO₄)₂(OH)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És l'anàleg de plom de la sewardita, i el dimorf ortoròmbic de la mawbyita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carminita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeïta, gottlobita, hermannroseïta, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Louise, situada a la localitat de Bürdenbach, a Westerwald (Renània-Palatinat, Alemanya). Tot i no tractar-se d'una espècie gaire comuna, ha estat descrita a tots els continents del planeta excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Carminite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 24 novembre 2023].
# Vicente Miera Campos

Vicente Miera Campos és un entrenador de futbol espanyol i exfutbolista que va néixer el 10 de maig de 1940 a Santander, Cantàbria.
El seu debut com a seleccionador d'Espanya es va produir el 4 de setembre de 1991 en un partit Espanya-Uruguai. Com a entrenador de l'equip espanyol, no va aconseguir classificar Espanya per a l'Eurocopa de 1992, però, posteriorment, va aconseguir l'or olímpic de futbol en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992.

## Trajectòria com a jugador

* Rayo Cantabria
* 1959-60 Racing de Santander
* 1961-69 Reial Madrid
* 1969-70 Sporting de Gijón
Es retira després de la campanya 1970-71

## Trajectòria com a entrenador

* Seleccionador juvenil de Cantàbria
* 1973-1974 UP Langreo
* 1974-1977 Reial Oviedo
* 1977-1979 Sporting de Gijón
* 1979-1980 RCD Espanyol
* 1980-1982 Sporting de Gijón
* 1986-1987 Atlètic de Madrid
* 1988-1989 Reial Oviedo
* 1988 Selecció espanyola (segon entrenador)
* 1989-1990 Club Deportivo Tenerife
* 1991-1992 Selecció espanyola
* 1994-1996 Racing de Santander
* 1996-1997 RCD Espanyol
* 1997-1998 Sevilla Fútbol Club

## Palmarès

Com a jugador, va guanyar 7 lligues i copa d'Espanya, així com una Copa d'Europa, totes elles amb el Reial Madrid. Com a entrenador, va guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona 92.

## Enllaços externs

* Vicente Miera Campos a BDFutbol
* Vicente Miera Campos Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* Vicente Miera Campos a National-Football-Teams.com (anglès)
Vicente Miera amb la selecció espanyola - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Jocs Olímpics d'estiu de 1992
1 Cañizares
2 Ferrer
3 Lasa
4 Solozabal
5 López
6 Villabona
7 Amavisca
8 Luis Enrique
9 Guardiola
10 Abelardo
11 Manjarín
12 Paqui
13 Toni
14 Vidal
15 Soler
16 Miguel
17 Berges
18 Pinilla
19 Kiko
20 Alfonso
Seleccionador: Miera
Entrenadors de la selecció de futbol d'Espanya
Bru 1920  ·
Ruete 1921 a 22  ·
Berraondo 1921 a 28  ·
Castro 1921 a 27  ·
Mateos 1922 a 33  ·
Díaz 1922  ·
Argüello 1923  ·
Parages 1923 a 24  ·
Cernuda 1923 a 24  ·
Colina 1924  ·
Rosich 1924  ·
Olave 1924  ·
Gutiérrez 1925  ·
Cabot 1925  ·
Montero 1926 a 27  ·
García 1934 a 36  ·
Teus 1941 a 42  ·
Quincoces 1945  ·
Pasarín 1946  ·
Coronado 1947  ·
Eizaguirre 1948 a 50  ·
Alcántara & Iceta & Quesada 1951  ·
Zamora 1951 a 52  ·
Escartín 1952 a 53  ·
Iribarren 1953 a 54  ·
Melcón 1955  ·
Coronado & Del Valle & Jiménez & Touzón 1955  ·
Eizaguirre 1955 a 56  ·
Meana 1957 a 59  ·
Costa & Gabilondo & Lasplazas 1959 a 60  ·
Herrera 1960 a 62  ·
Villalonga 1962 a 66  ·
Balmanya 1966 a 68  ·
Toba 1968 a 69  ·
Artigas & Molowny & Muñoz 1969  ·
Kubala 1969 a 80  ·
Santamaría 1980 a 82  ·
Muñoz 1982 a 88  ·
Suárez 1988 a 91  ·
Miera 1991 a 92  ·
Clemente 1992 a 98  ·
Camacho 1998 a 2002  ·
Sáez 2002 a 04  ·
Aragonés 2004 a 08  ·
Del Bosque 2008 a 16  ·
Lopetegui 2016 a 18  ·
Hierro 2018  ·
Luis Enrique 2018 a 19  ·
Moreno 2019  ·
Luis Enrique 2019 a 22  ·
De la Fuente 2022 :
# Carpathian Couriers Race

La Carpathian Couriers Race, antigament anomenada Carpathia Couriers Path és una cursa ciclista per etapes polonesa encara que també es disputa per carreteres eslovaques. Creada el 2010, forma part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Carpathia Couriers Path ||||
| 2010 | Adrian Honkisz | Kamil Zieliński | Sergey Sakavets |
| 2011 | Paweł Bernas | Paweł Poljański | Jaroslaw Kowalczyk |
| Carpathian Couriers Race ||||
| 2012 | Maurits Lammertink | Jakub Novák | Łukasz Owsian |
| 2013 | Stefan Poutsma | Daan Meijers | Jeroen Meijers |
| 2014 | Gregor Mühlberger | Eduard-Michael Grosu | Przemyslaw Kasperkiewicz |
| 2015 | Tim Ariesen | Álvaro Cuadros | Dries Van Gestel |
| 2016 | Hamish Schreurs | Michał Paluta | Max Kanter |
| 2017 | Alessandro Pessot | Kamil Małecki | Robert Kessler |
| 2018 | Filip Maciejuk | Jens van den Dool | Sven Burger |
| 2019 | Marijn van den Berg | Giovanni Aleotti | Meindert Weulink |
| 2020 | Jordan Habets | Adam Kus | Antti-Jussi Juntunen |
| 2021 | Filip Maciejuk | Daan Hoeks | Fran Miholjević |
| 2022 | Fran Miholjević | Francis Juneau | Alexander Hajek |
| 2023 | Gal Glivar | Giulio Pellizzari | Davide De Cassan |

## Referències

* ↑ «Karpacki Wyscig Kurierow (Pol/Svq) - Cat.2.2U». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (polonès)
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Carpathita

La carpathita és un mineral de la classe dels compostos orgànics. Rep el seu nom dels Carpats, on va ser descoberta. Aquest nom substituiex els anteriors pendletonita, karpatita i coronena.

## Característiques

La carpathita és una substància orgànica de fórmula química C$_{24}$H₁₂, un hidrocarbur aromàtic policíclic. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carpathita pertany a «10.BA - Hidrocarburs» juntament amb els següents minerals: fichtelita, hartita, dinita, idrialita, kratochvilita, ravatita, simonel·lita i evenkita.

## Formació i jaciments

Es troba en cavitats, en la zona de contacte entre pòrfir de diorita amb argilites. Va ser descoberta l'any 1955 a Olenevo, Svalyavskyi Raion (Transcarpàcia, Ucraïna), on sol trobar-se associada a altres minerals com: idrialita, calcita, barita, quars, cinabri i metacinabri. També ha estat descrita prop de Picacho (Califòrnia, Estats Units), a la regió de Prešov (Eslovàquia) i al massís de Tamvatnei (Txukotka, Rússia).

## Referències

* ↑ «Carpathite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 octubre 2016].
# Can Muntada (Manlleu)

Can Muntada és una construcció del municipi de Manlleu (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una antiga casa manlleuenca construïda, segurament, al mateix temps que la casa Dordal (al davant) com ho indiquen les llindes i coincidència d'utilitzar la mateixa pedra. És important per les seves proporcions i per la situació que ocupa a l'entrada de Manlleu. També és necessari esmentar d'entrada amb lloses de pedra natural molt típiques de l'època.

## Descripció

És un edifici de planta i dos pisos amb façana al carrer del Pont i al passeig de Sant Joan, on hi ha un pati que comunica la casa amb el molí. La façana al carrer del Pont manté l'alineació a vial i disposa de tres obertures en planta baixa (una de les portes s'ha convertit en finestra). A les plantes superiors hi trobem tres obertures col·locades seguint els eixos anteriors. El balcó de la planta pis és corregut i engloba les tres obertures mentre que en la segona els balcons són independents, tots són de barana de ferro forjat treballada. Totes les obertures són de llinda plana amb emmarcaments de pedra.
A la façana al passeig de Sant Joan només la planta segueix l'alineació al vial, les plantes pis queden reculades creant angle recte amb el carrer del Pont, amb una part avançada, d'aproximadament 1/3 de la façana, situada a l'angle que forma amb el pati. En aquesta façana hi trobem tres obertures en planta primera i tres en la segona. Les de la primera planta donen al terrat que forma el volum de la planta baixa, mentre que les de la segona són dos balcons i una finestra ubicats seguint els eixos. Tant la finestra com els balcons tenen mènsules que suporten l'ampit o la llosa del balcó de pedra. La llosa del balcó central recull també una obertura situada al lateral del cos sortint. Totes les obertures són de llinda plana amb emmarcament de pedra.
En la façana al pati hi trobem un cos adossat de planta baixa i pis sense obertures en planta baixa. Aquest cos, en el seu costat més petit, segueix l'alineació del passeig. La façana al pati és cega en planta baixa mentre que en planta pis hi trobem tres obertures, una molt petita i dues més grans que es col·loquen en forma simètrica a l'angle. Aquestes dues obertures són de llinda plana amb emmarcament de pedra i amb un ampit continu. Aquest cos està cobert a dues aigües amb acabat de teula ceràmica amb el ràfec sustentat per biguetes de fusta. En la planta segona només hi ha una petita obertura que sembla de recent creació.
La coberta és a tres vessants amb acabat de teula ceràmica amb ràfec sustentat per biguetes de fusta. Al centre de l'edificació s'hi alça una torre de planta rectangular amb dues finestres d'arcs de mig punt amb ampit continu a cada cara. La coberta és a quatre vessants amb el ràfec i acabats iguals als de la coberta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Muntada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Can Muntada (Maçanet de Cabrenys)

Can Muntada és una masia de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la carretera de les Salines, a un quilòmetre del poble. Es tracta d'una masia de planta irregular, formada per diferents cossos. L'edifici principal és el de la masia, de planta rectangular, amb paredat de pedres irregulars i obertures carreuades, dues de les quals amb la llinda amb inscripció. Dues d'aquestes inscripcions són les dates 1781 i 1816. És un edifici de planta baixa, i dos pisos, al primer del qual s'accedeix a través d'una escala exterior que dona a una terrassa suportada per dues voltes de canó. Aquesta terrassa continua amb una terrassa correguda que porta a una altra terrassa, sostinguda per un porxo, que uneix la masia principal amb un dels cossos que en formen part. Aquest cos és de planta rectangular amb coberta a una vessant i paredat de pedra irregulars amb obertures carreuades, així com les cantonades. Aquesta mateixa estructura es repeteix al cos del costat, tot i que l'alçada d'aquest és superior.

## Referències

* ↑ «Can Muntada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].