OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josefa Gordon de Jove

María Josefa Gordon de Jove (Cartagena de Indias, 1796 - Caracas, 1850) va ser una escriptora colombiana.
Va néixer a Cartagena de Indias el 1796, però va emigrar a Caracas el 1834. Va destacar per la seva cultura, instrucció i erudició; va ser molt ben educada: va estudiar economia política, ciències morals, llatí i també era capaç d'expressar-se en diversos idiomes. Al llarg de la seva vida va compondre diverses poesies, de les quals només van ser publicades algunes mentre que la gran majoria van restar inèdites.
Durant uns anys va viure a Jamaica, després del seu matrimoni amb Joaquín Jove, un comerciant espanyol resident a Cartagena, empobrit a causa de la guerra d'independència, que el va fer emigrar a Jamaica. Durant uns anys, va ser Gordon la que va sostenir la seva família gràcies als articles literaris que enviava als diaris britànics de l'illa i traduint al castellà els al·legats dels advocats en els judicis. Durant els seus que va viure a l'illa, va ser el centre de la intel·lectualitat i cultura, i a casa seva acollir a Simón Bolívar i altres líders independentistes, així com també espanyols expulsats del continent. Quan Jamaica es va veure afectada per una epidèmia de verola, va fer vacunar la població de manera gratuïta i va crear una oficina a casa seva per dur a terme aquesta tasca, raó per la qual el govern britànic va agrair-li regalant-li un gerro amb la seva efígie ajudant dues persones necessitades i una inscripció homenatjant-la.
Amb tot, sempre va estar vinculada amb el seu país d'origen. Soledad Acosta la destaca com una dona distingida en la lluita política i el seu patriotisme, de fet sempre va estar compromesa políticament amb Colòmbia, va demostrar molt d'interès en el desenvolupament del país i en la construcció de la idea de la nació colombiana, tal com mostra la seva correspondència amb Tomás Cipriano de Mosquera, president de la República de la Nova Granada de 1845 a 1849, on també relata alguns dels problemes de Veneçuela, escrivint sota el pseudònim «Calamar». A més de Mosquera, Gordon va mantenir correspondència amb altres personalitats del moment, tant de Colòmbia, Veneçuela com Espanya, amb els quals va trabar amistat.
A Caracas, casa seva també va ser un centre intel·lectual, on van assistir persones com Rafael María Baralt, Fermín Toro, Juan Vicente González, entres d'altres que començaven a despuntar, com Pedro Gual o José Antonio Calcaño. Va morir a la capital de Veneçuela el 1850. Els seus escrits van quedar en poder del seu fill.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Acosta de Samper, Soledad. La mujer en la sociedad moderna (en castellà). París: Garnier Hermanos, 1895, p. 393-394.
* 1 2 Aristizábal Montes, Patricia. Escritoras colombianas del siglo XIX: identidad y cultura (en castellà). Cali: Universidad del Valle, 2007, p. 127-131.
* 1 2 Laverde Amaya, Isidoro. Viaje a Caracas (en castellà). Bogotà: Tipografía de Ignacio Borda, 1885, p. VI-VII.
* 1 2 3 4 Rivas, Medardo. Conferencias sobre la educación de la mujer (en castellà). Bogotà: Imprenta de Medardo Rivas, 1871, p. 37-38.
# Portada/efemèride abril 8

Sophie de Grouchy
« 7 d'abril · 8 d'abril · 9 d'abril »
# Portada/efemèride abril 5

Judith Resnik
« 4 d'abril · 5 d'abril · 6 d'abril »
# Portada/efemèride agost 1

Georges Charpak
« 31 de juliol · 1 d'agost · 2 d'agost »
# Joan the Woman

Joan the Woman és una pel·lícula muda èpica dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Geraldine Farrar en el paper de Joana d'Arc. Es tracta del primer drama històric que va dirigir DeMille i va servir de prototip per a les pel·lícules èpiques a produir-se en endavant. La pel·lícula, adaptada a partir de la peça teatral “Die Jungfrau von Orléans” (la donzella d'Orleans) de Friedrich von Schiller adaptada per Jeanie McPherson es va estrenar el 25 de desembre de 1916.

## Argument

Mentre lluita a França durant la Primera Guerra Mundial, un soldat anglès somia amb Joana d'Arc, que li demana que mori per França ja que així expiarà els pecats que els anglesos van cometre contra ella. Llavors, veu com es converteix en la líder de les forces de Carles VII contra els britànics i allibera Orleans de l'ocupació enemiga. Poc després, però, Joana és traïda per Eric Trent, el seu amant britànic, i és capturada, jutjada i cremada a la foguera. Inspirat per aquesta visió, el soldat, quan es desperta, es sacrifica en una atrevida incursió nocturna dins les trinxeres alemanyes

## Repartiment

* Geraldine Farrar (Joana d'Arc)
* Raymond Hatton (Carles VII)
* Hobart Bosworth (general La Hire)
* Theodore Roberts (Cauchon)
* Wallace Reid (Eric Trent el 1431 i el 1917)
* Charles Clary (La Tremouille)
* James Neill (Laxart)
* Tully Marshall (ocellaire)
* Lawrence Peyton (Gaspard)
* Horace B. Carpenter (Jacques d'Arc)
* Cleo Ridgely (favorita del rei)
* Lillian Leighton (Isambeau)
* Marjorie Daw (Katherine)
* Stephen Gray (Pierre)
* Ernest Joy (Robert de Beaudricourt)
* John Oaker (Jean de Metz)
* Hugo B. Koch (duc de Burgundy)
* William Conklin (John de Luxembourg)
* Walter Long (el botxí)
* William Elmer (Guy Townes)
* Emilius Jorgensen (Michael)
* Donald Crisp
* Jack Hoxie
* Lucien Littlefield
* Nigel De Brulier (home en el judici, no surt als crèdits)
* Jack Holt (no surt als crèdits)
* Fred Kohler (sequaç de l'ocellaire, no surt als crèdits)
* Ramón Novarro (pagès famolenc, no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ Blaisdell, George «“Joan the Woman”». Moving Picture World, 13-01-1917, pàg. 239.
* ↑ Blanke, David. Cecil B. DeMille, Classical Hollywood, and Modern American Mass Culture (en anglès). Pelgrave MacMillan, 2018, p. 60-61. ISBN 978-3-319-76985-1.
* ↑ «Supreme achievement of Motion Pictures». The Moving Picture World, 20-01-1917, pàg. 306.
* ↑ «Joan the Woman» (en anglès). American Film Institute catalog. [Consulta: 12 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Joan the Woman al catàleg de l'American Film Institute
# Johann Rüdiger

Johann Rüdiger (1751 - 1822) va ser un filòleg alemany catedràtic de la Universitat de Halle. És considerat com el primer a publicar, l'any 1782, un estudi en el que es demostrava amb metodologia científica i filologia comparada, que la llengua dels gitanos, el romaní, era una llengua asiàtica del grup indo-ari.
En aquells anys, Christian Büttner el 1771 ja havia apuntat l'origen hindi del romaní i el 1783 un any després de la publicació de Rüdiger, Heinrich Grellmann, un prestigiós filòleg va publicar les seves recerques sobre el tema.
Durant el segle xviii es desvetllà un gran interès a Occident per estudiar els pobles considerats exòtics. El treball publicat per Johann Rüdiger, tot i tractar-se d'un breu assaig, és una gran mostra d'originalitat i d'integritat personal. Rüdiger va intercanviar impressions amb altres estudiosos a qui ell donava crèdit, ell mateix no s'adjudicava el mèrit de ser el primer a donar a conèixer la connexió del romaní amb les llengües indoàries, però va ser el primer a mostrar l'evidència i les anàlisis. Rüdiger va ser el pioner, per la seva publicació dels orígens índics de la llengua romaní precedint la dels altres estudiosos i va ser original. Recollí les seves dades del romaní directament d'un parlant d'aquest idioma, i va extreure les dades de l'hindustaní, amb les que va fer la comparació, del manual de l'hindustaní fet per un missioner. A més, Rüdiger simpatitzava amb els gitanos, i era molt crític amb el tracte que els donava la societat del seu temps.

## Referències

* (anglès) El paper del llenguatge en la comunitat gitana Arxivat 2016-01-11 a Wayback Machine. PDF
* (portuguès) Antigitanisme Arxivat 2008-09-06 a Wayback Machine. PDF
* (anglès) Estudis sobre el romaní Arxivat 2007-07-31 a Wayback Machine. PDF
# Preferent

«Preferent» té aquests significats:
* Participació preferent, valor financer.
* Regional Preferent, categories regionals del futbol espanyol:
** Primera Regional Preferent mallorquina de futbol
** Regional Preferent valenciana
** Primera catalana de futbol, anomenada Preferent Territorial o Regional Preferent fins al 2011
# Prefectures de la República Centreafricana

La República Centreafricana està dividida en setze prefectures, dues de les quals són prefectures econòmiques. La capital Bangui té la seva pròpia divisió administrativa (comuna). Al seu torn les prefectures estan subdividies en 71 subprefectures.
Cada prefectura està governada per una assemblea local anomenada Consell General (Conseil Général), presidides per un Prefecte (Préfet). Les prefectures estan dividides al seu torn en 71 subprefectures.
Les prefectures estan anomenades segons els riu principal que les travessa.
* Ubangi, Nana, Mambéré, Kadeï, Lobaye, M'Poko, Ombella, Sangha, Kémo, Ouaka, Kotto, i el Mbomou tots desemboquen al Riu Congo.
* Pendé, Ouham, Gribingui, Bamingui, Bangoran, i el Vakaga tots desemboquen al riu Chari, i aquest al Llac Txad.
| Num. | Prefectura | Codi ISO | Capital | Població (cens del 2003) | Àrea (km²) |
| N/A | Bangui (comuna) | CF-BGF | Bangui | 622.771 | 67 |
| 1. | Mbomou | CF-MB | Bangassou | 164.008 | 61.150 |
| 2. | Basse-Kotto | CF-BK | Mobaye | 249.150 | 17.604 |
| 3. | Kémo | CF-KG | Sibut | 118.420 | 17.204 |
| 4. | Nana-Mambéré | CF-NM | Bouar | 233.666 | 26.600 |
| 5. | Ouham | CF-AC | Bossangoa | 369.220 | 50.250 |
| 6. | Sangha-Mbaéré | CF-SE | Nola | 101.074 | 19.412 |
| 7. | Lobaye | CF-LB | Mbaïki | 246.875 | 19.235 |
| 8. | Ombella-M'Poko | CF-MP | Bimbo | 356.725 | 31.835 |
| 9. | Ouham-Pendé | CF-OP | Bozoum | 430.506 | 32.100 |
| 10. | Haut-Mbomou | CF-HM | Obo | 57.602 | 55.530 |
| 11. | Ouaka | CF-UK | Bambari | 276.710 | 49.900 |
| 12. | Haute-Kotto | CF-HK | Bria | 90.316 | 86.650 |
| 13. | Bamingui-Bangoran | CF-BB | Ndélé | 43.229 | 58.200 |
| 14. | Vakaga | CF-VK | Birao | 52.255 | 46.500 |
| 15. | Nana-Grébizi | CF-KB | Kaga Bandoro | 117.816 | 19.996 |
| 16. | Mambéré-Kadéï | CF-HS | Berbérati | 364.795 | 30.203 |

## Vegeu també

* República Centreafricana
* Subprefectures de la República Centreafricana
# Pomme d'api

Pomme d'api és una opereta en un acte amb música de Jacques Offenbach i llibret en francès de Ludovic Halévy i William Busnach.

## Història

Offenbach havia sentit a Louise Théo cantant en un cafè-concert a París i tot i que la seva veu no era prou interessant, la seva presència escènica el va fer decidir-se a centrar la següent obra escènica al voltant d'ella. Els assajos de l'òpera van tenir lloc durant l'estiu de 1873 a la 'Villa Orphée' d'Étretat que Offenbach havia construït amb els drets de Orphée aux Enfers. L'èxit de Théo a Pomme d'api va estimular Offenbach a crear una obra de gran longitud al voltant d'ella pel Renaissance. En set setmanes va compondre La jolie parfumeuse, que, com a peça d'un sol acte, s'adaptava perfectament al seu talent.
L'estrena va tenir lloc el 4 de setembre de 1873 al Théâtre de la Renaissance de París, en un programa doble amb La permssion de dix heures. El 20 d'abril de, Pomme d'api es va veure al Théâtre des Bouffes-Parisiens en un programa amb Les rendez-vous bourgeois i La chanson de Fortunio i va tenir una temporada de 60 representacions. El 1877 es va representar al Theater an der Wien. No es va veure a París de nou fins a l'any 1900 quan es van fer 60 representacions al Bouffes-Parisiens. Set enregistraments diferents es van retransmetre per la ràdio nacional francesa entre 1945 i 1974.
Una reposició (aparellada amb M. Choufleuri restera chez lui le... i Mesdames de la Halle) es va muntar a l'Opéra-Comique el 1979 i enregistrat a la Salle Garnier, Montecarlo al setembre de 1982. La peça es va veure a Bolonya i Jesi el 2010.

## Referències

* ↑ Lamb A. Jacques Offenbach (work list). En: The New Grove Dictionary of Opera. Macmillan, Londres y Nueva York, 1997.
* ↑ Harding J. Jacques Offenbach. John Calder, London, 1980.
* ↑ Martinet A. Offenbach, sa vie et son oeuvre. Dentu et Cie, Editeurs, París, 1887.
* ↑ Yon, Jean-Claude. Jacques Offenbach. Éditions Gallimard, París, 2000.
* ↑ Stoullig E. Les Annales du Théâtre et de la Musique, 26eme edition, 1900. Librairie Paul Ollendorff, París, 1901.
* ↑ Notes al follet per a La Voix de son Maître 1731743, 1983.
# Piula estriada

La piula estriada (Anthus lineiventris) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

habita zones amb herba entre roques, sovint a prop de l'aigua del sud-est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, centre i est de Zàmbia, Malawi, sud, est i nord-est de Tanzània i l'extrem sud-est de Kenya, cap al sud, a través de Zimbabwe, Botswana i oest de Moçambic fins l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Piula estriada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Portal casa (Peramea)

El Portal casa és una obra de Baix Pallars (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran porta dovellada d'arc de mig punt constituïda per dovelles de grans mides i acurada talla que s'obre a la planta baixa d'una casa amb dos pisos superiors i coberta a dues aigües, en una petita travessia coberta per un arc rebaixat a cada extrem i bigues de fusta a la part central.
La part inferior de la porta és també constituïda per grans blocs de pedra, encara que no de tan bona factura com els de l'arc. La resta del mur és de pedra no treballada i de mida inferior.

## Referències

* 1 2 «Portal casa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Portal d'Albanyà

El Portal d'Albanyà és una porta de l'antiga muralla de la població d'Albanyà, a l'Alt Empordà. Consisteix en una construcció d'època romànica dels segles x-xi i està declarada bé cultural d'interès nacional.

## Característiques

La porta està situada a la part sud-est de la muralla defensiva del poble, a un carrer paral·lel al riu. És formada per dos arcs de mig punt, adovellats. Entre ambdós arcs hi ha l'espai per al rastell. A l'esquerra del portal podem veure un tram de llenç que potser pertanyia a una torre de planta quadrada on hi ha una petita espitllera rectangular, aparedada. L'aparell d'aquest mur és de còdols d'una mida no gaire gran, escapçats, que s'afileren amb força perfecció, alguns en posició inclinada.

## Referències

* 1 2 «Porta antiga de la muralla de la població». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
* 1 2 «Albanyà». laltemporda.cat. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2017. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Portal adovellat de Cal Tint

El Portal adovellat de Cal Tint és una obra d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran portal adovellat que dona entrada a la casa de Cal Tint.
Les dovelles són grans i nombroses (13).
A la base del portal hi ha un guardapols.
Dit portal no està datat però ho està una finestra immediata, té inscrit l'any 1799.

## Referències

* 1 2 3 4 «Portal adovellat de Cal Tint». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Joaquim Verdaguer

Joaquim Verdaguer és el nom dels següents personatges:
* Joaquim Verdaguer i Caballé (Terrassa, 1945 - 2022), historiador i arxiver català
* Joaquim Verdaguer Travessí (Ciutat de Mallorca, 1895 - 1966), escriptor mallorquí
# Pota de cavall estrellada

La pota de cavall estrellada (Scleroderma polyrhizum) és un bolet no comestible de la família de les esclerodermatàcies. Es troba àmpliament distribuït per Àsia, Europa i Amèrica.

## Química

Conté àcid palmític i àcid oleic.

## Usos

S'ha utilitzat en la medicina xinesa tradicional.

## Referències

* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013, p. 452. ISBN 9788496905986.
* ↑ Gonzalez A; Bermejo-Barrera J; Toledo-Marante FJT. (1983). "The steroids and fatty acids of the basidiomycete Scleroderma polyrhizum". Phytochemistry. doi:10.1016/0031-9422(83)85062-6.
* ↑ Xianling G; Rensen Z; Shiming L; Chongren Y; Qingan Z. (2005). "Chemical constituents from the fruit bodies of Scleroderma polyrhizum". Natural Product Research and Development (en xinès).
# Pobeda (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Pobeda».
Pobeda (en rus: Победа) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 1.031 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Prefectura d'Oujda-Angad

La prefectura d'Oujda-Angad (en àrab عمالة وجدة أنكاد, ʿamālat Wajda Angād; en amazic ⵜⴰⵏⴻⴱⴹⵉⵜ ⵏ ⵡⴻⵊⴷⴰ - ⴰⵏⴳⴰⴷ, tamnbaḍt n Wejda-Angad) és una de les prefectures del Marroc, fins 2015 part de la regió de L'Oriental i actualment de la nova regió de L'Oriental. Té una superfície de 1.714 km² i 551.767 habitants censats en 2014. La capital és Oujda.

## Divisió administrativa

La prefectura d'Oujda-Angad consta de 3 municipis i 8 comunes:
| Nuclis de població | Habitants (2 de setembre de 1994) | Habitants (2 de setembre de 2011) |
| Oujda | 188.996 | 250.738 |
| Ahl Angad | 14.634 | 16.494 |
| Isly | 10.114 | 23.896 |
| Bni Khaled | 7.451 | 7.104 |
| Bni Drar | 6.619 | 8.919 |
| Ain Sfa | 5.724 | 5.082 |
| Mestferki | 5.505 | 4.832 |

## Referències

* ↑ Note sur les premiers résultats du Recensement Général de la Population et de l'Habitat 2014
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 16 juliol 2016].
# Les Casetes d'en Portacreu

Les Casetes d'en Portacreu és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada entre el nucli de les Torres i la urbanització Mas Alba, a xaloc del nucli de Ribes. És un edifici de planta quadrangular i tres crugies. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. El frontis presenta tres portals d'arc pla arrebossat, dels quals el de llevant condueix al celler. Aquest cos presenta menys alçada a la part posterior, on hi ha una obertura d'arc rebaixat per on es dipositava el raïm als cups. Entorn els portals de la façana hi ha diverses finestres d'arc pla arrebossat, distribuïdes de forma aleatòria. A la façana de garbí hi ha adossat un cos de planta baixa i coberta a una sola vessant, de les mateixes característiques que el que s'adossa a la façana posterior. Des de la façana lateral s'accedeix al celler, on hi ha un interessant cup de pedra. A l'interior, l'embigat de fusta original ha estat substituït per un de nou. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc.

## Història

Per les característiques constructives de la masia, hem de situar els seus orígens entorn el segle xix.

## Referències

* 1 2 «Les Casetes d'en Portacreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Les Casetes d'en Partacreu, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Roberto Carlos

«Roberto Carlos» té aquests significats:

## Antroponímia

* Roberto Carlos Braga (1941), cantant i compositor brasiler
* Roberto Carlos da Silva (1973), futbolista brasiler
# Tiempo de lobos

Tiempo de lobos és una pel·lícula mexicana del 1981 dirigida per Alberto Isaac Ahumada. Fou l'única pel·lícula dirigida pe Isaac durant el mandat del president José López Portillo.

## Repartiment

En un poble agricultor de Mèxic Abraham exigeix al cacic local que el Partit compleixi les seves promeses. Alhora, els seus dos fills tornen de treballar com a bracers dels Estats Units i es dediquen a divertir-se i es neguen a ajudar-lo en les tasques del camp. En un rampell d'ira Abraham destrueix propaganda del PRI i fereix un dels guardaespatlles del candidat a president municipal, que és el cacic local. Com a represàlia, aquest inicia maniobres legals i li pren les terres. Això obliga Abraham a emigrar a la ciutat, on pateix l'atur i la deshumanització.

## Repartiment

* Jaime Garza
* Ernesto Gómez Cruz
* Patricia Rivera
* Carmen Salinas
* Gonzalo Vega

## Producció

Amb l'arribada a la presidència de Mèxic de José López Portillo el 1976, es va constituir una comissió de seguiment televisiu, la RTC, presidida per Margarita López Portillo, germana del president, que va abordar una política conservadorista i va reduir els pressupostos assignats a les produccions cinematogràfiques. Directors com Alberto Isaac, Felipe Cazals, Jorge Fons o José Estrada van experimentar dificultats a partir d’aquest moment. Isaac va escriure ressenyes per a la revista Esto, que va provocar que tots els Isaacs de Mèxic estiguessin a la llista negra de la indústria cinematogràfica durant el mandat de Margarita López Portillo i es van avortar dos projectes cinematogràfics.
Durant aquest difícil mandat de sis anys, Isaac només va poder dirigir aquest llargmetratge.

## Premis

En la XXV edició dels Premis Ariel va rebre dos premis de set nominacions
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1983 | Alberto Isaac Ahumada | Millor direcció | Nominat |
| 1983 | Tiempo de lobos | Millor pel·lícula | Nominat |
| 1983 | Patricia Rivera | Millor coactuació femenina | Guanyador |
| 1983 | Alberto Isaac Ahumada | millor argument original | Nominat |
| 1983 | Alberto Isaac Ahumada | millor guió adaptat | Guanyador |
| 1983 | Lucero Isaac | millor ambientació | Nominat |
| 1983 | Federico Landeros | millor edició | Nominat |

## Referències

* ↑ Comisión de Radio, Televisión y Cinematografía (RTC)
* ↑ (castellà) Estudios Interdisciplinarios de América Latina y el Caribe
* ↑ «Còpia arxivada» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: de març 25, 2021]. Arxivat de juny 16, 2016, a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de juny 16, 2016. [Consulta: de març 25, 2021].
# Boga de fulla ampla

La boga de fulla ampla (Typha latifolia) és una espècie botànica de plantes herbàcies perennes del gènere Typha, que creix en àrees temperades subtropicals i tropicals de l'hemisferi nord, en regions pantanoses. Floreix de mitjan a fi d'estiu.
Aquesta espècie comparteix la seva distribució amb altres espècies emparentades, i s'hibrida amb Typha angustifolia, de fulles més estretes, formant Typha x glauca (Typha angustifolia x T. latifolia). Servia, si més no a Occitània, a fer paneres, per a adobar cadires, o a fer de saques (sacs de juta).
Fa prop de 1,5-3 m d'alçada i les seves fulles 2-4 cm d'ample.

## Sinònim

* Typha spathulaefolia Kronf. [1887, Verh. K. K. Zool.-Bot. Ges. Wien, 37, Sitzungsber : 15]
* Typha pendula Fisch. ex Sond. [1851, Fl. Hamburg. : 508]
* Typha intermedia Schur [1851, Verh. Mitth. Siebenbürg. Vereins Naturwiss. Hermannstadt, 2 : 206, tab. 1]
* Typha caspica Pobed. [1949, Bot. Mater. Gerb. Bot. Inst. Komarova Akad. Nauk. SSSR, 12 : 21]
* Typha bethulona Costa [1864, Introd. Fl. Cataluña : 251]
* Typha palustris Bubani [1902, Fl. Pyr., 4 : 25] [nom. illeg.]
* Typha elongata Pauquy [1831, Stat. Bot. Fl. Départ. Somme : ?] [nom. illeg. : T. media DC.]
* Massula latifolia (L.) Dulac

## Referències

* ↑ «Boga de fulla ampla». Tela Botánica. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 22 octubre 2010].
# Tl

Tl o TL té els següents significats:
* Tal·li, element químic.
* Datació amb termoluminescència (TL), tècnica analítica dedicada a la datació de materials orgànics i imorgànics.
* Terra Lliure, grup armat independentista català
Viccionari
# Tlacotalpan

Tlacotalpan és una localitat i municipi del sud-est de l'estat de Veracruz dins dels límits de la Conca del Papaloapan, a Mèxic, el seu nom significa "terra partida". Situat a la costa del Golf de Mèxic, és conegut per la seva tradició pesquera i pels dos festivals anuals de música jarocha i desena que patrocina, especialment interessant per formar un vincle cultural i històric entre la música Andalusia, del centre-occident de l'Àfrica i de les cultures natives de Mesoamèrica.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1998

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/862