OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Prego de Oliver

José Prego de Oliver o Joseph Prego d'Oliver (Manresa, 1750 - Cadis, 18??) fou un escriptor i polític espanyol que va complir funcions com a administrador de la duana de Montevideo, ciutat de la qual és considerat el primer poeta.

## Biografia

Va néixer a Manresa, al Principat de Catalunya, Espanya. Entre les labors polítiques que va exercir es troba la de governador polític i militar d'Alacant des de 1783, i de la plaça de Cadis des de 1786.
Fou designat administrador de la duana de Montevideo l'any 1795, càrrec que va començar a exercir el gener de 1797. Va ser un dels participants del cabildo obert del 21 de setembre de 1808 i va integrar la Junta de Montevideo.
Fou corresponsal del Telègraf Mercantil i va escriure quatre odes en les quals va relatar fets històrics en el qual les invasions angleses van tenir un rol preponderant. Va ser el primer a plasmar amb la seva ploma algunes de les formes col·loquials de la Banda Oriental en línies com "Y al pasar se le ocurrió / decirle riyendo Ché / el diluvio se acabó?" o "Callate que sos un zonzo".
Es va mantenir en el seu treball en la duana fins al final de la dominació espanyola de la Banda Oriental l'any 1814. Posteriorment va viatjar a Rio de Janeiro amb la seva família i a finals de 1816 es va traslladar a Espanya on va morir a Cadis en una data desconeguda.

## Obres

* A la reconquista de la capital de Buenos-Ayres por las tropas de mar y tierra, à las òrdenes del capitán de navio, Don Santiago Liniers el 12 de agosto de 1806 (Real Imprenta de Niños Expósitos. 1806)
* A la gloriosa memoria del Teniente de Fragata D. Agustin Abreu, muerto de resultas de las heridas que recibió en la acción del campo de Maldonado con los Ingleses el día 7 de noviembre de 1806 (Real Imprenta de Niños Expósitos. 1806)
* Al Sr. D. Santiago Liniers, brigadier de la real armada, y capitan general de las provincias del Rio de la Plata, por la gloriosa defensa de la capital de Buenosayres atacada de diez mil ingleses el 5 de julio de 1807 (Real Imprenta de Niños Expósitos. 1807)
* Montevideo: Tomada de asalto por los ingleses, después de 18 días de sitio, en la noche del 2 de febrero de 1807, siendo su gobernador D. Pascual Ruiz Huidobro, brigadier de la real armada. (Real Imprenta de Niños Expósitos. 1807)

## Referències

* 1 2 3 «Las calles del Bicentenario.». Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ Achugar, Hugo. Uruguay: Desde las huellas indígenas a la modernidad. Ediciones Trilce, 8 d'octubre del 2012, p. 327.
# José Porrúa y Moreno

José Porrúa y Moreno fou un advocat i polític espanyol, diputat a Corts Espanyoles i governador civil durant la restauració borbònica
Durant la restauració borbònica va ocupar diversos càrrecs polítics. Membre del Partit Conservador, fou elegit diputat per la circumscripció de la Seu d'Urgell a les eleccions generals espanyoles de 1879. A les eleccions de 1881 no fou escollit i el 1884 fou nomenat governador civil de la província de Saragossa. Va obtenir novament escó a les eleccions generals espanyoles de 1884, però el 13 d'abril de 1885 va abandonar el seu escó quan fou nomenat governador civil de la província de Granada; més tard també fou Director General de l'Administració Local i Sotsecretari de Governació (1885). El 1895 fou nomenat interventor de l'Administració estatal a l'illa de Cuba i el 1896 governador civil de l'Havana.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans (1876-1885) Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. p. 574
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ceres

«Ceres» té aquests significats:
* (1) Ceres, asteroide més gros i el primer que es va descobrir considerat un planeta nan
* Ceres (mitologia), deessa romana de l'agricultura
* Ceres (Torí), municipi italià a la regió del Piemont
* Ceres plural de cera
Viccionari
# Casal del Centre

El casal del Centre és una obra del municipi de Gavà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de planta rectangular, planta baixa i pis; hi ha unes obertures en el coronament de l'habitatge que simulen les golfes. De l'ornamentació del conjunt cal esmentar el paredat comú amb verdugades de maó a la façana principal, mentre que les laterals el material emprat són faixes amb filades de totxo, motllures i baranes de ferro forjat.

## Història

El que fou casal del centre va començar a construir-se cap a l'any 1888, data que consta en la sol·licitud del permís de construcció feta per Jaume Bruach, i va acabar-se l'any 1890. L'any 1895 hi estava la coral "La Igualitat". La planta baixa era el cafè i al primer pis hi havia una sala d'espectacles amb escenari, així com una llotja molt reduïda. L'any 1939 es tancà el cafè per transformar-lo en local de la "Falange Española".

## Referències

* 1 2 «Casal del Centre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Centre Democràtic Liberal

Centre Democràtic Liberal (en sigles CDL) és un partit de centredreta d'àmbit espanyol fundat el 2006.

## Història

El Centre Democràtic i Social, fundat en 1982 per Adolfo Suárez després de la desintegració d'UCD, va decidir en el seu XI Congrés Nacional (novembre de 2005) dissoldre's i integrar-se en el PP (integració que en l'actualitat ja no existeix). Un sector del CDS disconforme amb aquesta decisió, va optar per continuar una línia desmarcada dels dos grans partits i va constituir formalment el 2006 amb l'objectiu prioritari de recuperar i aglutinar el vot centrista i liberal progressista. El seu president fundador és Víctor Manuel Sarto Lorén. Es va plantejar com primer repte electoral comparèixer en les eleccions autonòmiques i municipals de 2007, obtenint 39 regidors i 5 alcaldes arreu d'Espanya.
El març de 2007, membres adscrits a la Secretaria de Joventut del CDL funden l'associació juvenil Joves de Centre i en el mes de juliol, el Partit Europeu Liberal d'Espanya s'integra en les files del Nou Centre i acorden enfortir tots junts a CDL com el referent espanyol dels liberals demòcrates europeus, tramitant així l'entrada del Centre Democràtic Liberal a l'ELDR. En el seu II Congrés Nacional, celebrat a Madrid els dies 19 i 20 de gener de 2008, resulta triat per unanimitat nou líder dels liberals demòcrates espanyols, Manuel Alonso. El nou president va ser diputat centrista per Madrid (IV Legislatura) i Secretari General de Joventuts Centristes (J.CDS) des de 1986 a 1991, ostentant així la condició de membre del Comitè Executiu Nacional de CDS presidit per Adolfo Suárez.
En 2014 es va dissoldre per integrar-se en Ciutadans - Partit de la Ciutadania.

## Referències

* ↑ http://www.levante-emv.com/comunitat-valenciana/2013/05/01/cdl-busca-cabreados-decepcionados-pp-psoe/994221.html
* ↑ «El CDL convoca un congreso para aprobar integrarse en Ciudadanos» (en castellà). ABC, 26-01-2014. Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «El CDL se disuelve para integrarse en Ciutadans en su llegada a Valencia» (en castellà). Levante, 24-02-2014. Arxivat de l'original el 2020-07-18. [Consulta: 25 març 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Centre Democràtic Liberal
# José Roberto Torrent Prats

José Roberto Torrent Prats (Ciutadella de Menorca, 8 de setembre de 1904 - 13 de novembre del 1990) fou un pintor menorquí. Fou el pintor més important de Menorca i un dels més importants de les Balears del segle xx.
El 13 d'agost de 1995 s'inaugurà el museu monogràfic dedicat a aquest artista, i el 2002 Ciutadella de Menorca li dedicà una escultura-monument: un monòlit que porta el seu nom.

## Obra

* Es Baluard - Museu d'Art Modern i Contemporani a Palma
* Museu Ses Voltes de Palma
* Museu de Pollença
* Museu d'Art Contemporani de Barcelona
* Círculo de Bellas Artes de Madrid CBA

## Guardons

* Medalla Diputación, Saló Tardor Palma 1950.
* Medalla de Plata, Saló Tardor Palma 1954.
* Segundo accésit, Saló Tardor Palma 1956.
* Mención Honorífica Pro-Museo de Baleares, Saló Tardor Palma 1956.
* Medalla d'Honor, Saló Tardor Palma 1959.
* Medalla d'Honor, Saló Tardor Palma 1960.
* Sekunda Medalla, Saló Tardor de Madrid 1960.
* Primer Premi Pintura, Saló Primavera Maó 1962.
* Primer Premi Pintura, Saló Primavera Maó 1963.
* Medalla d'Honor, Saló Primavera Maó 1964.
* Premi Pintura Fomento Turismo Baleares, Palma 1964.
* Premi Pollensa, Pollensa 1964.
* Premi Fomento Turismo Baleares, Palma 1965
* Finalista Premi CIUDAD DE BARCELONA, Barcelona 1967
* Premi Invicta Ayuntamiento Alcudia, Alcudia 1968.
* Premi CIUDAD DE PALMA, Palma 1969.
* Premi CIUDAD DE BARCELONA, Barcelona 1969.
* Premi ANSIBA, Palma 1976.
* Medalla de Oro ADEBA,1983.
* 1a Medalla ATENEO MAHÓN, Maó 1984
* Premi ROQUETA, Palma 1987.

## Bibliografia

* Moda y Arte, revista española de calzado 1934,Director Pedro Pons Monjo, diseño gráfico José Roberto Torrent Prats. Redacción, E.Figueras19 Ciutadella Menorca. Representaciones internacionales en: Bélgica, Francia, Portugal, Inglaterra, Dinamarca, Holanda, Alemania (Berlin), Austria, Checoeslovaquia, Ungría.
* José María Garrut Rómá: Torrent, Maestros actuales de la pintura y escultura catalanas (48 seiten) (1981)
* José María Garrut Romá: Torrent, La gran enciclopedia vasca (48 seiten) (1981)
* Torrent "així de gran"! (Text Joan Elorduy und Gabriel Juliá)(Gedichte: Rafael Torrent Prats Faner). Ciutadella: José Roberto torren, DL 1989.
* Torrent: 1904 - 1990 / Joan Elorduy Vaquero, --(Menorca): Consell Insular de Menorca : Ajuntament de Ciutadella de Menorca : Fundació Sa Nostra,2004
* Torrent: 1904 - 1990 / Juan elorduy Vaquero. Übersetzung Alberto Torrent. --Maó : Menorca, 1999
* Exposició permanent del pintor Torrent: (Ciutadella de Menorca 1904 - 1990) / Pintura, dibuixus i fotografías: José Roberto Torrentdisseny expositiu i textos: *Joan Elorduy; imatges i muntages: Joan Allés]. -- [Menorca]: Enyoranca Vídeos, DL2009
* Descobreix amb Torrent la pintura contemporània: quadern de l'alumne.
* El darrer Torrent: una pintura mai vista / textos i disseny gràfic Joan Elorduy; Assessorament lingüístic d'en Xec Florit Nin. -- Maó (Menorca): Consell Insular, DL1991

## Referències

* ↑ «Exposición Permanent Pintor Torrent». Ajuntament Ciutadella de Menorca. [Consulta: 20 maig 2014].
* Museu Pintor Torrent Arxivat 2013-08-04 a Wayback Machine.
# Centre cívic de la Roca Foradada

El Centre cívic La Roca Foradada és un edifici del municipi de Roda de Berà (Tarragonès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un esplèndid edifici pensat per a manifestacions de caràcter cívic, artístic o cultural. Dissenyat originalment per fer de club nàutic de la urbanització Roc de Sant Gaietà, va funcionar com a tal fins que les circumstàncies li causaren una certa vida lànguida i una progressiva degradació. Això va portar a l'Ajuntament de Roda de Berà a adquirir-lo, restaurar-lo i transformar-lo en el centre cultural que és avui en dia.
L'edifici consta de soterrani, planta baixa i primer pis. La planta baixa consta d'una senyorial sala, quadrada i amb columnes de fusta. Té cinc finestrals rectangulars, adornats amb artístics vitralls d'idíl·lics models velers de veles inflades. Al voltant de la sala, dependències complementàries. Al fons una nova sala, circular, per a conferències o actes similars, bastida sobre les roques de la mar i amb grans finestral en tota la perifèria. I del mig de la sala d'entrada, una escala doble de fust puja cap al primer pis. Aquest disposa d'unes galeries laterals amb artístiques baranes que rodegen l'estança mirant cap a la planta baixa. També té cinc finestrals ogivals, amb vitralls que representen els escuts de les quatre províncies catalanes i l'escut del municipi de Roda de Berà. És en aquesta planta que hi ha l'accés a una gran terrassa exterior rodona, la qual esdevé un esplèndid mirador sobre les roques i el mar.

## Història

El club nàutic del Roc de Sant Gaietà, autoritzat per l'Ajuntament l'any 1970, va tenir una vida intensa però efímera. La manca de vitalitat i de recursos va fer que tanqués les seves portes l'any 1984. Després d'anys d'abandó, el local va ser adquirit el 1997 per l'Ajuntament de Roda de Berà, amb l'objectiu de transformar-lo en l'espai cultural que és avui en dia. El 18 de setembre de 1999, sent alcalde Rafael Ciuró Güell, es va inaugurar el Centre cívic La Roca Foradada. El dia 11 de novembre del 2000 es va obrir a la seva primera planta una exposició permanent d'escultures i joies dissenyades per Salvador Dalí, cedides per Georges Lavaill. El 7 de juliol del 2001 es va inaugurar en la seva planta baixa el Museu de l'Escriptor, amb una original i curiosa col·lecció propietat d'Abraham Méndez. Aquests dos espais han acabat sent substituïts pels actuals Museu de la Ràdio "Protagonistas Luis del Olmo", que ocupa la totalitat de la planta baixa, i per l'Espai Jujol, una exposició permanent sobre l'obra del referit arquitecte tarragoní ubicada on hi havia hagut la col·lecció d'escultures dalinianes.

## Referències

* ↑ Centre Cívic la Roca Foradada Arxivat 2015-02-13 a Wayback Machine., ajuntament de Roda de Berà.
* ↑ Solé 2002, p.357

## Bibliografia

* Solé i Morera, Marçal. “Roda de Barà, Notes històriques”. Ajuntament de Roda de Barà: 2002.

## Enllaços externs

* «Centre cívic de la Roca Foradada». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Centre cultural

* «casa de cultura» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Casa de Cultura».
Un centre cultural o casa de cultura és un espai arquitectònic destinat a manifestacions culturals. Poden ser organitzacions públiques o privades, i promouen la cultura i les arts entre els seus habitants.
Alguns centres culturals estan equipats amb biblioteques, i s'hi desenvolupen diversos tipus d'activitats, com ara exposicions, cinema, tallers, cursos, etcètera. Són de gran importància per a la preservació de la cultura local, especialment en comunitats mancades de teatres, cinemes o sales de concerts. A les grans ciutats també tenen el seu paper, ja que ajuden a mantenir activitats culturals amb grups de totes les edats i estrats socials i entre les comunitats autòctones i nouvingudes.
En algunes ocasions estan ubicades en un edifici històric, com en el cas del CaixaForum, la Casa Àsia, i el Centre Cultural Tecla Sala.
Alguns centres culturals dels Països Catalans són, per exemple:
* Centre de Cultura Contemporània de Barcelona
* CaixaForum, a Barcelona i Lleida
* Casa Àsia, a Barcelona
* Arts Santa Mònica, a Barcelona
* La Bonne, el Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison, a Barcelona
* Centre Cultural Metropolità Tecla Sala, a l'Hospitalet de Llobregat
* La Capsa, al Prat de Llobregat
* Centre Cultural La Mercè, a Girona
* Centre Cultural Ovidi Montllor, a Alcoi
* Centre Cultural la Beneficència, a València
* Roca Umbert Fàbrica de les Arts, a Granollers

## Vegeu també

* Centre cívic
# Catalana (desambiguació)

«Catalana» té aquests significats:
* La Catalana, empresa de transport amb autobusos de la ciutat de Barcelona
* La Catalana, cadira dissenyada per l'arquitecte Germà Rodríguez i Arias
* La Catalana (Sant Adrià de Besòs), Barri adrianenc situat a la riba dreta del riu Besòs
* Estació de la Catalana, estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs a Sant Adrià de Besòs (Barcelonès)
* Llengua catalana, llengua romànica originària del sud-oest d'Europa
* Botifarra catalana, varietat de botifarra, en determinats contextos anomenada simplement catalana.
* «Perpinyà la Catalana» és un eslògan que fa referència a la pertinença de Perpinyà a la Catalunya del Nord.
Viccionari
# Catalan Journal of Communication & Cultural Studies

Catalan Journal of Communication & Cultural Studies és una revista acadèmica que publica recerca i teoria en l'àmbit de la comunicació i els estudis culturals. La revista va ser promoguda al si del Departament d'Estudis de Comunicació de la Universitat Rovira i Virgili que l'any 2007 va realitzar la proposta de la publicació a l'editorial britànica Intellect Books. El primer número de la revista va ser publicat l'agost de 2009. Enric Castelló Cogollos va ser el cofundador i editor del 2009 al 2014. Entre 2014 i 2020 l'editora principal va ser la professora i investigadora de la URV, Cilia Willem. A partir del juliol 2020 li va agafar el relleu la professora Carlota Moragas, del Departament d'Estudis de Comunicació de la URV.

## Referències

* ↑ «Revista de revistes». Quaderns del CAC, XIII, 1, 01-06-2010, pàg. 137. ISSN: 1138-9761 [Consulta: 15 juliol 2015].
* ↑ Francisca López; Elena Cueto Asín; David R. George (Jr.) Historias de la pequeña pantalla: representaciones históricas en la televisión de la España democrática. Iberoamericana Editorial, 1 gener 2009, p. 317–. ISBN 978-84-8489-462-9.

## Enllaços externs

* Catalan Journal of Communication & Cultural Studies
# João Galego

João Galego (crioll capverdià Djon Galég) és una vila a la part oriental de l'illa de Boa Vista a l'arxipèlag de Cap Verd. Es troba a 19 kilòmetres a l'est de la capital de l'illa, Sal Rei.

## Economia

La principal font d'ingressos és l'agricultura i la ramaderia. El poble és conegut per la producció de formatge de cabra de bona qualitat.

## Esports

La Juventude Club de Norte (JCN) és l'equip que representa João Galego a les competicions futbolístiques, el campionat de Boa Vista. Cada més de juny al llogaret s'hi celebren les festes de Sant Joan Baptista, promovent activitats com l'atletisme, curses de burros, animació musical i un àpat col·lectiu. Les celebracions s'estenen al llogaret veí de Fundo das Figueiras.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ Cape Verde Islands pocket guide, Emma Gregg, Berlitz, 2009, ISBN 978-981-268-670-1
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-07-01. [Consulta: 24 maig 2016].
# João Goulart

João Belchior Marques Goulart (São Borja, Rio Grande do Sul, Brasil, 1 de març de 1919 — Mercedes, Argentina, 6 de desembre de 1976), conegut popularment com a "Jango", fou un polític brasiler, president del Brasil de 1961 fins a 1964, quan va ser derrocat per un cop d'estat, liderat per l'alt escalafó de l'exèrcit i amb el suport de les classes mitjana i alta. La seva herència política és invocada pel Partido Trabalhista Brasileiro i el Partit Democràtic Laborista (PDT).

## Referències

* ↑ Moreira, Constanza. Entre la protesta y el compromiso: la izquierda en el gobierno Uruguay y América Latina (en castellà). Ediciones Trilce, 2009, p. 196. ISBN 9789974325203.

## Vegeu també

* Orde de Rio Branco
# Juan Soler

* Aquest article tracta sobre la localitat uruguaiana. Si cerqueu l'expresident del València CF, vegeu «Juan Bautista Soler Luján».
Juan Soler és una localitat de l'Uruguai, ubicada al centre del departament de San José.
Es troba a 77 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 2.300 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre Juan Soler, Uruguai (en anglès)
# Julhanjas

Julhanjas (en francès Julianges) és un municipi del departament francès del Losera a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Ceratobranchia obtusirostris

Ceratobranchia obtusirostris és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 20 °C - 24 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., Henn A. W. & i C. Wilson 1914. New fishes from western Colombia, Ecuador, and Peru. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 133.) Ind. Univ. Studies Núm. 19. 1-15.
* ↑ Eigenmann, C. H., Henn, A. W. & Wilson, C. 1914. New fishes from western Colombia, Ecuador, and Peru. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 133.). Indiana University Studies Núm. 19: 1-15.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Sala Torres

Josep Sala Torres (Sant Antoni de Portmany, 5 d'octubre de 1952) és un advocat i polític eivissenc, batle de Sant Antoni de Portmany i senador per Eivissa en la X legislatura.

## Biografia

Llicenciat en dret, de 1993 a 2003 fou vocal del Consell Consultiu de les Illes Balears. Militant primer d'Alianza Popular i després del Partido Popular, fou escollit primer tinent de batle de Sant Antoni de Portmany a les eleccions municipals espanyoles de 1979 i 1983. Seria escollit batle del mateix municipi a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007 i conseller de la presidència del Consell Insular d'Eivissa i Formentera de 2004 a 2007.
Fou escollit senador per Eivissa i Formentera a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat secretari primer de la Comissió Constitucional del Senat.
En maig de 2014 va protagonitzar una rebel·lió interna en el Partit Popular juntament amb dos altres senadors balears quan, seguint la consigna de José Ramón Bauzà Díaz, van trencar la disciplina de vot i votà a favor d'una moció del PSOE que demanava la paralització de les prospeccions d'hidrocarburs en el Mediterrani.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Cuatro senadores del PP balear votan con el PSOE contra las prospecciones, El Mundo, 7 de maig de 2014