OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cultura de l'alcohol

La cultura de l'alcohol és un terme que es refereix al consum abusiu d'alcohol en grup.

## Cultura de l'alcohol entre adolescents

Entre els adolescents, les drogues il·legals s'han desvalorat i l'alcohol ha cobrat rellevància. En la cultura de l'alcohol, s'exalcen les expectatives positives (psicològiques i interpersonals) sobre els efectes, s'infravaloren les conseqüències negatives del consum, i a més la figura de l'alcohòlic es redueix a l'individu que consumeix en solitari i per amortir els problemes personals. S'infravalora el consum grupal i de cap de setmana i les seves conseqüències, i es creu que no els afecta ni a ells individualment ni al grup. La droga legal (alcohol) no es considera una transgressió sinó un ritu.
Segons un estudi fet a València entre 1.100 persones, el 25% i un 11% es declaraven abstemis i les begudes més consumides els caps de setmana eren per ordre decreixent: la cervesa, els combinats de licors i ja més allunyats el vi i la sidra. Van trobar molta diferència entre els estudiants de formació professional (el 50% bevien alcohol durant el cap de setmana) i la resta d'estudiants (el 21% bevien els caps de setmana). També es va detectar un major consum d'alcohol entre els estudiants de l'escola pública respecte als de la privada.

## Cultura de l'alcohol al Japó

Al Japó, l'alcohol té un paper fonamental en les reunions socials i també en les laborals. En sortir de la feina, de vegades es reuneixen en un local tancat per emborratxar-se per tal de reafirmar els seus llaços socials o per quedar bé amb un client important, això s'anomena nomikai o també tsukiai i és diferent del konpa, que són joves universitaris o dels darrers cursos de batxillerat que es reuneixen amb la intenció de beure alcohol.

## Vegeu també

* Abstèmia

## Referències

* ↑ http://books.google.cat/books?id=oPQqLys_Kq4C&pg=PA91&lpg=PA91&dq=%22cultura+de+l%27alcohol%22&source=bl&ots=lw81SZiCY5&sig=sg7F94_yjXNBuRfrE5Pca9by1ZU&hl=ca&ei=5NSATISKJo2POLOstacO&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=3&ved=0CB8Q6AEwAg#v=onepage&q=%22cultura%20de%20l%27alcohol%22&f=false
* ↑ J. Pons Díez i M. Gil Lacruz, professors de lÀrea de Psicologia Social de la Universitat de València i Saragossa
* ↑ http://www.silverchaos2k.com/2008/02/27/konpa-nomikai-la-cultura-del-alcohol-en-japon/ Arxivat 2009-08-17 a Wayback Machine.
# Coryphaenoides spinulosus

Coryphaenoides spinulosus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 1248 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar de Bering.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coryphaenoides spinulosus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Wilimovsky, N.J., 1954. List of the fishes of Alaska. Stanford Ichthyol. Bull. 4(5): 279-294.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Cuscomys oblativa

Cuscomys oblativa és una espècie de mamífer rosegador de la família dels abrocòmids. És endèmica del Perú. Quan fou descoberta, només se la coneixia a partir de dos cranis trobats a tombes inques a Machu Picchu del segle XVII, per la qual cosa es cregué que estava extinta. Tanmateix, a finals del 2009 es prengueren fotografies que semblaven mostrar exemplars vivents d'aquesta espècie, fet confirmat el 2014.

## Referències

* ↑ Roach, N. Cuscomys oblativa. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 setembre 2016.
* ↑ Castillo, G. M. (2009). (castellà) Detectan en Cusco a roedor declarado extinto. El Comercio (Peru). 12 agost 2009 (castellà)
* ↑ «In the shadows of Machu Picchu, scientists find 'extinct' cat-sized mammal» (en anglès), 25-09-2014. [Consulta: 25 setembre 2014].
# Daniel Vorländer

Daniel Vorländer (1867 – 1941) va ser un químic alemany que va sintetitzar la major part dels cristalls líquids coneguts fins a la seva jubilació l'any 1935.
Vorländer va néixer a Eupen a la Prússia renana (avui Bèlgica). Va estudiar química a les Universitats de Kiel, Múnic i Humboldt de Berlín, després de la qual cosa es va convertir en professor a la Universitat de Halle-Wittenberg.
Vorländer va aplicar el seu coneixement de l'estructura molecular per seleccionar aquelles molècules que mostren o poden mostrar l'estat líquid cristal·lí. En particular, una geometria molecular lineal era propícia. Al llarg dels anys Vorländer i els seus estudiants sintetitzaren centenars de compostos cristal·lins líquids. Un descobriment interessant és que entre els cristalls líquids viscosos hi havia molts compostos de sabó i similars al sabó.
Vorländer va servir com a voluntari durant la Primera Guerra Mundial, durant la qual va rebre la Creu de Ferro. Va morir a Halle, Saxònia-Anhalt, l'any 1941.

## Referències

* ↑ Weygand, C «Daniel Vorländer. 11. 6. 1867–8. 6. 1941». Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft (A and B Series), 76, (6), 1943, pàg. A41. DOI: 10.1002/cber.19430760618.
* ↑ Dunmur, D.; Sluckin, T. Soap, Science, and Flat-screen TVs: a history of liquid crystals. Oxford: Oxford University Press, 2011. ISBN 978-0-19-954940-5.

## Enllaços externs

* Biografia al "Catalogus-professorum-halensis"
# Cotesfield

Cotesfield és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 66 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cotesfield tenia 66 habitants, 26 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 48,1 habitants per km².
Dels 26 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.583 $ i la renda mediana per família de 19.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.125 $ mentre que les dones 26.875 $. La renda per capita de la població era de 10.727 $. Aproximadament el 30,4% de les famílies i el 34,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cotesfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cotesfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Càrmides (desambiguació)

«Càrmides» té aquests significats:

## Persones

* Càrmides d'Atenes, home d'estat atenenc
* Càrmides, filòsof romà
# Cyprinella garmani

Cyprinella garmani és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Lago del Muerto (Coahuila de Zaragoza, Mèxic).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. 1885. A catalogue of the fishes known to inhabit the waters of North America, north of the Tropic of Cancer, with notes on species discovered in 1883 and 1884. Rep. U. S. Fish Comm. v. 13 (1885): 789-973.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Degeneriàcies

Degeneriaceae és una família de plantes. L'APG III system de 2009 (sense canvis respecte APG system de 1998 i APG II system de 2003), reconeix aquesta família i l'assigna a l'ordre Magnoliales en el clade magnoliids.
Aquesta família només té un gènere, Degeneria, que rep el nom per Otto Degener, el primer a descobrir D. vitiensis el 1942. El gènere Degeneria conté dues espècies d'arbres, plantes natives de Fiji:
* Degeneria roseiflora John M.Mill. - Vanua Levu, Taveuni - karawa
* Degeneria vitiensis L.W.Bailey & A.C.Sm. - Viti Levu - masiratu. Apareix al bitllet de cinc dolars de Fiji.

## Estructura floral

L'estructura floral de Degeneria és inusual i considerada com primitiva dins les angiospermes. Els seus estams són similars a Austrobaileya, Galbulimima, i algunes Magnoliaceae; no s'hi aprecien l'antera. El ginoeci es desenvolupa inusual similar a les Winteraceae.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. Arxivat de l'original el 2017-05-25. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 26 juny 2013]. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It
* 1 2 3 Gifford, E.M.; Foster, A.S.. Morphology and evolution of vascular plants. Nova York: W. H. Freeman and Company, 1989.

## Enllaços externs

* Degeneriaceae Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 27 April 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
* photograph of a flower and a developing fruit
* links at CSDL, Texas Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# Francesc Rufes

Francesc Rufes (Tàrrega, 1946) és un gravador i pintor català.

## Trajectòria

Rufes va especialitzar-se en la tècnica del gravat al burí sobre acer i altres tipus de metalls, que esdevingué el seu camp d'experimentació, per a més endavant combinar-la amb la pintura, el gravat calcogràfic i la impressió. Les seues pintures a l'oli plasmen els paisatges de l'Urgell i la Segarra. Hi reproduieix els colors dels secans sota una mirada d'inspiració impressionista en què les boires típiques d'aquestes contrades també esdevenen protagonistes.
L'any 2021, el Museu Comarcal de l'Urgell va dedicar-li una exposició retrospectiva amb 78 obres en estils figuratiu i abstracte realitzades des de la darreria de la dècada del 1960, algunes d'elles inèdites.

## Referències

* ↑ «Francesc Rufes. Paisatges». Espai Guinovart, 19-09-2004. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «Una exposició al Museu Tàrrega Urgell repassa la trajectòria com a gravador del pintor Francesc Rufes». Ajuntament de Tàrrega, 03-12-2021. Arxivat de l'original el 2022-05-19. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «Els treballs de Francesc Rufes, gravats a l’imaginari targarí». Tàrrega TV, 07-12-2021. [Consulta: 5 abril 2022].
# Herminio Menéndez Rodríguez

Herminio Menéndez Rodríguez (Candás, Astúries, 20 de desembre de 1953) és un piragüista espanyol, ja retirat, que destacà a la dècada del 1970 i que guanyà 3 medalles olímpiques.
Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on finalitzà quart en la semifinal de la prova masculina de K-2 1000 m. i quart en la final de repesca en la prova de K-4 1000 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova de K-4 1000 metres al costat de José María Esteban, José Ramón López i Luis Gregorio Ramos, a més de finalitzar quart en la prova de K-1 500 metres i aconseguir així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí guanyar dues medalles: la medalla de plata en la prova de K-2 500 metres al costat de Guillermo del Riego i la medalla de bronze en la prova de K-2 1000 metres al costat de Luis Gregorio Ramos. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) participà en les proves de K-2 500 metres, on finalitzà quart en la semifinal, i en la prova de K-2 1000 metres, on finalitzà setè i aconseguí un nou diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 8 medalles en el Campionat del Món de piragüisme, entre elles una medalla d'or, una medalla de plata i sis medalles de bronze.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Espanya) tingué una participació especial, ja que fou el penúltim rellevista de la torxa olímpica dins de d'Estadi Olímpic de Montjuïc, passant el relleu a Juan Antonio San Epifanio "Epi".
# Sant Pere del Soler

Sant Pere del Soler és una església del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a la part sud del terme municipal, al llom del serrat que es forma entre el barranc de la Bastida, a llevant, i el Rialb, a ponent. Queda a mig camí entre Polig i Pallerols, poc més enllà de la masia Solé de Pallerols, que li dona nom.
S'hi va per la carretera asfaltada que es deriva del punt quilomètric 12,7 de la C-1412b (de Ponts a Tremp), direcció Polig, que arriba fins al municipi alturgellenc de Peramola. Als 8,8 km. es veu la capella a la dreta, enmig de camps de conreu. Un petit desviament permet l'aparcament.

## Descripció

És una ermita d'una nau, modificada, reformada pel costat de ponent. Absis amb finestra central de doble esqueixada i arc de pedra tosca. Porta tapiada a migjorn. Nova porta a ponent, amb arc d'una sola pedra i ràfec de pedra bisellat. Remata amb una senzilla espadanya.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Sant Pere del Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Mare de Déu de la Consolació de Cercs

La Mare de Déu de la Consolació de Cercs és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'església i casa-ermita adossada que constituïa un antic santuari marià. Temple de planta de creu grega amb cambril. Cúpula al creuer. Campanar d'espadanya de dues obertures i de fàbrica de maó. Múltiples obres i modificacions. Queda immergit en un context dominat per les construccions mineres de l'explotació propera. Situat a mitja costa, per sobre la carretera. La casa-ermita és en procés ruïnós.

## Història

El santuari de la Mare de Déu de la Consolació fou construït a finals del segle xviii (1783) per iniciativa de Fra Francesc Puig, prior de Sant Salvador de la Vedella (Cercs). Les obres del Santuari i de l'hostatgeria veïna foren dirigides pel mestre d'obres Pere Puig de Berga. L'any 1785 l'església ja estava coberta i les voltes arribaven fins al presbiteri. L'any 1790 fou beneïda. Fou decorada amb pintures murals obra del pintor Tomàs Viladomat, oncle d'Antoni Viladomat.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de la Consolació de Cercs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].

### Bibliografia

* Anglerill Comellas, Ramon; Història de la imatge de la mare de Déu de la Consolació, 1894
# Un robatori inesperat

Un robatori inesperat (títol original en anglès, The Con Is On) és una pel·lícula de comèdia de robatoris del 2018 dirigida per James Oakley i coescrita per Alex Michaelides i el mateix Oakley. La pel·lícula és protagonitzada per Uma Thurman, Tim Roth, Alice Eve, Sofía Vergara i Maggie Q. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar en una versió limitada i a la carta el 4 de maig de 2018 a càrrec de Lionsgate.

## Referències

* ↑ «Cannes: Uma Thurman to Star in Comedy 'The Brits Are Coming' (Exclusive)». The Hollywood Reporter, May 14, 2015 [Consulta: August 28, 2015].
* ↑ «The Con is on movie review & film summary (2018) | Roger Ebert».
* ↑ «Tim Roth, Sofia Vergara, Parker Posey & More Join 'The Brits Are Coming'». Deadline Hollywood, August 27, 2015 [Consulta: August 28, 2015].
* ↑ «Un robatori inesperat». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Billington, Alex. «First Fun Trailer for 'The Con Is On' Starring Uma Thurman & Tim Roth». FirstShowing.net, April 11, 2018. [Consulta: April 26, 2018].
# Fortí Romà de Burriac

El Fortí Romà de Burriac es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual s'establí al cim del turó de Burriac com a punt de guaita per controlar la costa, la serralada i la Riera d'Argentona (per on circulava la via Sèrgia). És ubicat a Cabrera de Mar i a l'entorn del Castell de Burriac. L'aproximació es pot fer des de la Font Picant de Cabrera (l'itinerari més curt i a on, a més, es pot aparcar) o des d'Argentona (passeig de Burriac). Hi ha cadenes que impedeixen el pas de vehicles i el tram final s'ha de fer a peu.
El lloc que ocupa el Castell de Burriac va ésser en un principi una talaia ibera. Vers el segle ii aC, en època republicana, es va reconvertir en un petit fortí romà (castrum) emprat com a punt de guaita i control del poblat d'Ildure situat a la falda sud del turó. D'aquest antic fortí se'n conserven encara diversos vestigis, descoberts en unes excavacions exhaustives fetes a finals del 1993.
Restes d'una cisterna, la qual es va continuar utilitzant en segles posteriors. Les parts inferiors i internes de les parets perimetrals de la cisterna són de factura clarament romana i ben estucada, mentre que la part superior (afegida a l'edat mitjana) és molt més basta. El paviment, fet amb opus signinum (morter de calç i ceràmica triturada, impermeable) permet datar la construcció a cavall dels segles II i I aC.
Algunes muralles medievals del castell presenten murs de base amb uns trets atípics, que es podrien interpretar com a estructures d'època anterior, potser romana.
Al sòl de la capella de Sant Vicenç hi ha una traça d'estructura i un fragment de paviment d’opus signinum, ambdós romans.
Al costat de la capella s'hi va trobar una tanagra de terracota (figureta ofrenada, originària del Mediterrani Oriental). Addicionalment, i baixant en direcció al Poblat Ibèric de Burriac per un pendent corriol (que surt pràcticament de la base de les escales d'accés al castell) hi ha un petit planell a pocs metres on hi ha grans quantitats de ceràmica romana (probablement hi havia habitacles complementaris del fortí).

## Referències

* ↑ Al Castell de Burriac des d'Argentona - Argentona Turisme Arxivat 2015-11-19 a Wayback Machine. (català)
* 1 2 3 4 5 6 Triquell i Salomé, Adrià, Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Pàgs. 62-63. 2012, Editorial Piolet, Barcelona, ISBN 9788415075615

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Cabrera de Mar: El castell de Burriac (català)
# Migdal-Éder

Migdal-Éder (Gènesi 35.21 τοῦ πύργου Γαδέρ, 'Torre d'Éder'; o πύργος ποιμνίου, 'Torre de la multitud'), fou un lloc proper a Betlem.
Sant Jeroni situa una torre a 1,5 km de Betlem.
# Defiance (Ohio)

Defiance és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 16.465 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Defiance tenia 16.465 habitants, 6.572 habitatges, i 4.422 famílies. La densitat de població era de 603,1 habitants per km².
Dels 6.572 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.670 $ i la renda mediana per família de 49.599 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.322 $ mentre que les dones 23.938 $. La renda per capita de la població era de 19.790 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Defiance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Defiance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].