OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reulle-Vergy

Reulle-Vergy és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 91 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Reulle-Vergy era de 91 persones. Hi havia 41 famílies, de les quals 15 eren unipersonals (11 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 1 estava desocupat. 57 eren cases i 1 era un apartament. Dels 41 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Reulle-Vergy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 16 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 45 eren actives i 14 eren inactives. De les 45 persones actives 43 estaven ocupades (22 homes i 21 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una entitat de l'administració pública i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Reulle-Vergy hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 147 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Reulle-Vergy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Reulle-Vergy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Daihatsu Move Canbus

El Daihatsu Move Canbus (ダイハツ・ムーヴ・キャンバス, Daihatsu Mūvu Kyanbasu) és un kei car de la marca japonesa Daihatsu en producció des de setembre de 2016 sols per al mercat domèstic japonés. El Move Canbus és el successor natural del Move Conte i també està destinat al públic femení. El model està basat en el concept car Hinata, presentat al Saló de l'Automòbil de Tòquio de 2015.

## Descripció general

El Move Canbus és un kei car amb carrosseria de monovolum cinc portes, amb la particularitat de que les del darrere són desllisants. És de destacar la seua carrosseria bicolor, que el fa assemblar-se al Volkswagen Combi de la dècada de 1960. El model comparteix plataforma amb altres models de la marca, com ara el Tanto de tercera generació. El Move Canbus és propulsat mitjançant un motor tricilindric de 658 cc atmosfèric que dona 51 cavalls de potència i està disponible només amb transmissió CVT. El model es produeix a la factoria que té Daihatsu a la prefectura de Kyoto.

## Referències

* ↑ «Daihatsu Move Canbus Has A Specific Demographic In Mind». CarScoops.com, 07-09-2016. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Daihatsu Hinata, Tempo & Noriori Concepts Heading To Tokyo Show». CarScoops.com, 06-10-2015. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Daihatsu's Move Canbus could very well be the world's cutest car». AutoBlog.com, 16-09-2016. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ https://www.daihatsu.com/news/2020/20200518-2.pdf
# Especialitat farmacèutica

Especialitat farmacèutica és el nom que antigament rebia a l'Estat espanyol, en virtut de la llei del medicament del 1990, el medicament de composició i informació definides, de forma farmacèutica i dosificació determinades, preparat per a l'ús medicinal immediat, disposat i condicionat per a la dispensació al públic, amb denominació, embolcall, envàs i etiquetat uniformes, i al qual l'autoritat farmacèutica atorgava autorització sanitària i inscrivia en el Registre d'Especialitats Farmacèutiques. Actualment, aquesta denominació pràcticament s'ha substituït, en aplicació de la llei 29/2006, de garanties de l'ús racional del medicament i de productes sanitaris (LGRUM), pel terme medicament i només s'usa per a la denominació dels medicaments genèrics.
L'especialitat farmacèutica genèrica (EFG), també coneguda com a medicament genèric, és una especialitat amb la mateixa forma farmacèutica i amb igual composició qualitativa i quantitativa pel que fa a substàncies medicinals que una altra especialitat de referència (bioequivalència), el perfil d'eficàcia i la seguretat de la qual estiguin prou establerts pel continuat ús clínic.
Cada número de registre es referirà únicament a una composició, una forma farmacèutica, una dosi per unitat d'administració i una presentació per a la venda.
Per obtenir autorització sanitària, una especialitat farmacèutica haurà de satisfer les següents premisses:

## Referències

* ↑ «Ley 29/2006, de 26 de julio, de garant�as y uso racional de los medicamentos y productos sanitarios». [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ «Real Decreto Legislativo 1/2015, de 24 de julio, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de garant�as y uso racional de los medicamentos y productos sanitarios». [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ COFB. «Genèrics | FarmaceuticOnline - Web públic del COFB». [Consulta: 3 maig 2019].
# Port de Tel-Aviv

El Port de Tel-Aviv és un districte comercial i d'entreteniment en el nord-oest de Tel-Aviv, una ciutat costanera i mediterrània que havia estat la capital de l'Estat d'Israel. El port de Tel-Aviv es va obrir al transit marítim el 23 de febrer de 1938 i es va tancar el 25 d'octubre de 1965, quan les operacions marítimes es van traslladar al port d'Asdod. En els darrers anys el port ha estat sotmès a un extens programa de restauració i ha esdevingut una atracció popular pels habitants de ciutat. El port està al costat de la desembocadura del riu Yarkon. En 2011 es va anunciar que la zona s'anava a desenvolupar per esdevenir un districte turístic amb equipaments culturals i d'entreteniment semblant al Times Square de Nova York

## Galeria d'imatges

* Far del Port de Tel-Aviv.
* Fira de Llevant el 1933.
* La zona del port de nit.
* Un vaixell a prop del port de Tel-Aviv, 1932.

## Referències

* ↑ Ofer Petersburg «Tel Aviv to get its own 'Times Square'». , 19-10-2011 [Consulta: 24 maig 2013].
* ↑ www.touristisrael.com/

## Enllaços externs

* Port de Tel-Aviv Arxivat 2017-08-03 a Wayback Machine.
# Neoperla hoabinhica

Neoperla hoabinhica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1932. Mem. Pont. Accad. Nuovi Lincei 2 16:924.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:1-235.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:485.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(3):19-54.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Araitz

Araitz és un municipi de Navarra, a la comarca de Norte de Aralar, dins la merindad de Pamplona. Està compost dels concejos d'Azkarate, Gainza, Inza, Uztegi i Atallu i l'indret d'Arribe-Atallu.

## Toponímia

Araitz és un topònim que s'ha solgut relacionar amb les paraules en basc haitz (roca, penya), haritz (roure) o haran (vall), existint diverses interpretacions del seu significat etimològic. Julio Caro Baroja va deixar escrit el següent sobre el nom de la vall d'Araitz, presentant un origen etimològic molt diferent:
| « | Però el que més pot interessar-nos són els epígrafs que contenen noms amb un sol element, d'aire no romà moltes vegades i els patronímics. En contrast, per exemple, ens trobem memòria de Araica Arai f(ilia). Araica és filla de Araius; el fill seria Araicus seguint el mateix sistema, com dona suport altra inscripció del mateix lloc que parla de Caricus Cari f(ilius). La propietat d'Araicus (recordeu el nom d'Araico propi d'un poble del comtat de Treviño), per exemple, un camp, podria dir-se ager Araici: i aquí ja estem davant la base originària del nom de la vall d'Araitz. Amb Araico i Araiz està en relació el nom del poble de Araia i per ventura els de Araoz i Aragüés | » |
| — Julio Caro Baroja: Materiales para una historia de la lengua vasca en su relación con la latina. Universitat de Salamanca, 1946. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 613 | 606 | 613 | 611 | 608 | 592 | 595 | 581 | 577 | 588 | 586 |
| Fonts: Araitz i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Generalíssim de la Unió Soviètica

Generalíssim de la Unió Soviètica (rus: Генералиссимус Советского Союза) era un rang militar creat el 27 de juny de 1945 i atorgat a Stalin tot just acabar la Segona Guerra Mundial. Era el màxim rang militar de la Unió Soviètica, i Stalin va ser l'únic en lluir-lo.

## Vegeu també

* Rangs militars de la Unió Soviètica

## Enllaços externs

* «Васильевский Полигон. Мундир для генералиссимуса.». (rus)
# Especificació

En informàtica, una especificació és una definició formal o semi-formal d'un sistema informàtic ja sigui un programa informàtic, un component de programari, una llibreria o qualsevol altre tipus de programari. Poden existir múltiples implementacions per a una especificació concreta. Per exemple una mateixa especificació pot estar implementada en diferents llenguatges de programació. Sovint les especificacions són estàndards. Per exemple, els navegadors web contenen diferents implementacions d'estàndards definits pel consorci WWW. En programació orientada a objectes les especificacions (que normalment es realitzen mitjançant interfícies) defineixen les signatures dels mètodes, serveis o funcionalitats que ha d'oferir una classe i la descripció de cada un d'aquests mètodes. La descripció de cada mètode sol contenir precondicions i postcondicions.

## Vegeu també

* Llenguatge d'especificació
* Implementació
* Java (llenguatge de programació)
# Private Romeo

Private Romeo és una adaptació cinematogràfica de Romeu i Julieta de William Shakespeare per Alan Brown el 2011. La pel·lícula és una recreació de l'obra de teatre situada exclusivament a l'institut d'una acadèmia militar masculina anomenada Acadèmia Militar McKinley. Enmig d'aquesta versió, neix un amor homosexual entre els dos cadets: Sam Singleton (Romeu), interpretat per Seth Numrich, i Glenn Mangan (Julieta), interpretat per Matt Doyle. La pel·lícula va mostra el punt de vista de Brown sobre Don't ask, don't tell, la política oficial dels Estats Units sobre els militars homosexuals que va estar en vigor des de 1993 fins al mateix 2011. La llei es va derogar després de la producció de la pel·lícula.
Les escenes de l'escola de cadets i les lliçons sobre l'obra Romeu i Julieta són gravades en els colors poc saturats, grisosos, pàl·lids o de color caqui, mentre que les escenes que representen les escenes reals de Shakespeare es mostren en colors saturats. El projecte de la pel·lícula es va anomenar prèviament McKinley i The Shakespeare Project.

## Repartiment

El repartiment es compon de vuit actors que interpreten onze personatges. Molts altres personatges de l'obra original van quedar descartats.
* Seth Numrich com a Sam Singleton (Romeu)
* Matt Doyle com a Glenn Mangan (Julieta)
* Hale Appleman com a Josh Neff (doble personatge: Mercutio i Senyor Capulet)
* Charlie Barnett com a Ken Lee (Príncep Escalus)
* Adam Barrie com a Adam Hersh (Fra Llorenç)
* Chris Bresky com a Omar Madsen (La Dida)
* Sean Hudock com a Gus Sanchez (doble personatge: Senyora Capulet i Benvolio)
* Bobby Moreno com a Carlos Moreno (doble personatge: Senyor Capulet i Tibald)

## Premis i reconeixements

El 2011 la pel·lícula va guanyar el premi del jurat d'Outfest al millor actor de cinema. El premi va ser atorgat conjuntament a Seth Numrich, Chris Bresky, Matt Doyle, Hale Appleman, Sean Hudock, Adam Barrie, Bobby Moreno i Charlie Barnett. El premi reconeix els actors per "portar aire fresc a una història d'amor etern" i per "infondre cada moment amb una immediatesa del segle XXI que equilibra la passió nua amb l'anhel, tot mostrant-ho amb una coherència brillant".

## Referències

* ↑ «Private Romeo: Every Soldier is a Lover» (en anglès). Observer, 08-02-2012.
* ↑ Film International:
* ↑ Brooks, Brian. «“Weekend,” “Habana Muda” Among Top Outfest Winners | IndieWire» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Private Romeo - Lloc web oficial
# Nikúlskoie

Nikúlskoie (en rus: Никульское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 33 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Antonio Delgado y Hernández

Antonio Delgado y Hernández (Sevilla, 1805 - Bollullos Par del Condado, 1879) fou un historiador i polític espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Era fill de Francisco Xavier Delgado, primer alcalde constitucional de Sevilla en 1822. Es llicencià en dret a la Universitat de Sevilla i en 1828 començà a estudiar les inscripcions romanes amb el seu pare. En 1834 començà a treballar per a la Diputació de Huelva com a Subtinent de la Milícia Nacional de Trigueros i capità de la de Huelva. En 1837 fou nomenat Jutge de fets per al coneixement dels delictes d'impremta i en 1840 Censor de teatres de la capital i, vicepresident de la Comissió de Monuments històrics de la província.
En 1845 es traslladà a Madrid, on fou nomenat Auxiliar del Consell Reial, en 1851 major de la Secció de Governació i Foment i en 1856 secretari interí del Consell d'Estat. En 1847 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història i antiquari perpetu del seu Gabinet d'Antiguitats de 1848 a 1867. Des de 1846 era membre de la Real Sociedad Económica Matritense de Amigos del País i des de 1847 de la Societat Arqueològica Tarraconense.
Fou elegit diputat a les Corts Espanyoles per Aracena en 1857 i 1858. D'antuvi fou membre del Partit Moderat, però després es passà a la Unió Liberal. En 1858 fou nomenat catedràtic d'Epigrafia, Geografia Antiga i Àrab a l'Escola Superior de Diplomàtica, de la que en fou director de 1860 a 1866.
En 1865 deixà Madrid i tornà a Sevilla. D'allí marxà a Bollullos Par del Condado, poble del seu pare, on fou escollit alcalde en 1875 i on va morir en 1879.

## Obres

* Memoria histórico-crítica sobre el gran disco de Theodosio encontrado en Almendralejo, leída en la RAH por su anticuario en la junta ordinaria de 9 de septiembre de 1848 (Madrid, 1849)
* Estudios de Numismática Arábigo -Hispana
* Nuevo Método de clasificación de las medallas autónomas de España (Sevilla, 1871-1876)

## Referències

* ↑ Antonio Delgado Hernández (1805 - 1879) al web de la Universitat de Huelva
* ↑ Biografia a descubrebollullosdelcondado.com
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia
# Le Chemin

Le Chemin és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 36 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Chemin era de 36 persones. Hi havia 19 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 7 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 31 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Chemin el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 15 eren actives i 6 eren inactives. Les 15 persones actives estaven ocupades(9 homes i 6 dones).. De les 6 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Le Chemin hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Chemin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Chemin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gai Cassi

Gai Cassi és el nom dels següents personatges:
* Gai Cassi (tribú militar), tribú militar romà el 168 aC. El pretor Anici li va confiar la custòdia del rei d'Il·líria Gentius.
* Gai Cassi Longí (assassí de Cèsar)
* Gai Cassi Longí (governador), jurista i governador romà. La seva mare era fill de Tuberó el jurista.
* Gai Cassi Querea, assassí de l'emperador Calígula, era tribú d'una cohort pretoriana.
* Gai Cassi Longí (cònsol 124 aC), cònsol el 124.
* Gai Cassi Longí Var, magistrat romà de descendència incerta, membre de la família Cassi Longí.
* Gai Cassi Longí (cònsol 96 aC), magistrat romà, fill de Luci Cassi Longí Ravil·la (cònsol el 127 aC).
* Gai Cassi Longí (cònsol 171 aC), magistrat romà de descendència incerta, però sens dubte membre de la família Cassi Longí.
# L'Adoració dels pastors (Madrid)

L'adoració dels pastors és una obra d'El Greco, realitzada a l'oli sobre tela entre 1612 i 1614, possiblement durant l'últim any de la seva vida. Es conserva al Museu del Prado de Madrid.
El quadre va ser pintat per a la cripta de l'església de Santo Domingo el Antiguo de Toledo, sent una obra que l'artista va fer perquè pengés sobre la seva pròpia tomba a l'església de Santo Domingo. La signatura d'El Greco, en grec, pot veure's al cantó inferior esquerra.

## Composició

La composició està desenvolupada en forma d'espiral, creant un moviment d'ascensió. La distorsió extrema dels cossos caracteritza L'adoració dels pastors com tota l'obra tardana d'El Greco. Els colors brillants, «dissonants», i les formes i posats estranys creen una sensació de meravella i èxtasi, en celebrar els pastors i els àngels el miracle de l'Infant acabat de néixer. L'infant Jesús apareix embolicat en brillantor i blancor, el que és un recurs pres de les icones, i sembla emetre una llum que juga als rostres dels pastors, descalços, que s'han reunit per retre homenatge al naixement miraculós. Una energia rítmica anima la pintura, expressada en els moviments de les figures, com si ballessin. Forts contrasts entre el llum i les zones fosques realcen el sentit del drama. El grup d'àngels que sobrevolen l'escena potser s'assemblen a la part que falta de la Visió de l'Apocalipsi o El cinquè segell de l'Apocalipsi.
L'ajudant d'El Greco, Luis Tristán, l'any 1618, va dir que el seu mestre va estar treballant en L'adoració dels pastors fins a la seva mort. La pintura va ser més tard transferida a l'altar major de l'església de Santo Domingo el Antiguo. I va ser adquirida pel Museu del Prado de Madrid l'any 1954.

## Referències

* 1 2 M. Tazartes, El Greco, 172
* 1 2 From El Greco to Cézanne (catálogo), The Adoration of the Shepherds, pág. 130
* 1 2 L. Cirlot (dir.), Museo del Prado I, Col. «Museos del Mundo», Tomo 6, Espasa, 2007. ISBN 978-84-674-3809-3, p. 73
* ↑ «Greco, El». A: Encyclopaedia Britannica, 2002.

## Vegeu també

* L'adoració dels pastors (El Greco,Tipus IV, València)

## Enllaços externs

* Museo del Prado – Pàgina web oficial
* Fitxa a la pàgina web del Museu del Prado
* L'adoración dels pastors a la Web Gallery of Art
# Cruziohyla calcarifer

Cruziohyla calcarifer és una espècie de granota de la família dels hílids. Habita a Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Nicaragua i Panamà. Els seus hàbitats naturals inclouen rius, aiguamolls d'aigua dolça i corrents intermitents d'aigua.