OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laurent Tuel

Laurent Tuel (Nantes, 27 d'octubre de 1966) és un director de cinema i guionista francès.

## Biografia

Fill d'André Tuel i d'Anne François-Tuel, va ser estudiant a l'externat des Enfants nantais el 1978, després a la Institution Libre de Combrée.
El seu pare André era venedor en el camp de la vaixella de luxe. Era originari de la Bretanya. La seva mare Anne és filla d'un ferroviari del nord de França i filla d'immigrants italians establerts prop de Tolosa i de la regió de San Donà di Piave.
Va fer el seu primer curtmetratge l'any 1989, Céleste, després es va incorporar a la productora La Vie Est Belle Films Associés, juntament amb altres joves cineastes com Antoine Desrosières de Graham Guit. Va dirigir dos altres curts, Le jour de chance du gros Phil (1992) i Hillbilly Chainsaw Massacre (1995), una farsa gore protagonitzada per Melvil Poupaud i Chiara Mastroianni.
El 1995, Laurent Tuel va rodar el seu primer llargmetratge, Le Rocher d'Acapulco, amb Antoine Chappey i Margot Abascal. Inspirada en un fet real, aquesta primera pel·lícula explora la relació perversa entre els dos personatges principals, en un teló de fons de manipulació psicològica i física, a la frontera de la realitat i la fantasia.
L'any 2001, Laurent Tuel va dirigir una pel·lícula de gènere, Un jeu d'enfants amb Karin Viard. Aquest exercici d'estil sota la influència polanskiana aporta una mica de preocupació i estranyesa a la vida quotidiana. Amb Jean-Philippe (2006), el director capgira el món d'un fan de Johnny Hallyday que es desperta en un món on aquest darrer mai es va convertir en la superestrella nacional. El 2009, el cineasta va signar Le Premier Cercle, un thriller amb Jean Reno i Gaspard Ulliel.

## Filmografia

* 1996 : Le Rocher d'Acapulco amb Margot Abascal i Zinedine Soualem
* 2000 : Banqueroute d'Antoine Desrosières
* 2001 : Un jeu d'enfants amb Ludivine Sagnier, Karin Viard i Charles Berling
* 2006 : Jean-Philippe amb Fabrice Luchini i Johnny Hallyday
* 2009 : Le Premier Cercle amb Jean Reno, Vahina Giocante, Gaspard Ulliel i Sami Bouajila
* 2013 : La Grande Boucle, amb Clovis Cornillac i Ary Abittan
* 2015 : Le Combat ordinaire, amb Nicolas Duvauchelle
* 2017 : On l'appelait Ruby (telefilm), amb Mélanie Doutey
* 2018 : Speakerine (sèrie) amb Marie Gillain i Guillaume de Tonquédec
* 2020 : Pourquoi je vis (telefilm), amb Arnaud Ducret, Odile Vuillemin, Mickae Lumière i Lou Gala
* 2021 : HPI (série), amb Audrey Fleurot i Mehdi Nebbou, temporada 1, episodis 5 à 8
* 2022 : Neige (telefilm), amb Frédéric Diefenthal i Murielle Huet des Aunay

## Bibliografia

* La legge del crimine. Laurent Tuel per Roberto Chiesi. A: Cineforum, ISSN 0009-7039, Nº. 488, 2009, págs. 79-80

## Referències

* ↑ Laurent Tuel Arxivat 2012-07-10 at Archive.is
* ↑ Tuel Biographie
* ↑ Laurent Tuel prepara Le Combat ordinaire a cinelatinoamericano.org
# Lillian Robinson

Lillian Sara Robinson (Nova York, 18 d'abril de 1941 - Montreal, 20 de setembre de 2006) fou una activista feminista marxista i escriptora jueva. Va dirigir el Simone de Beauvoir Institute i va ensenyar a la Concordia University de Montreal estudis de la dona fins que va morir. L'han descrit com a "revolucionària, marxista, i feminista...una estudiant activista".

## Referències

* ↑ Robinson, Lillian, "Treason our Text: Feminist Challenges to the Literary Canon", Critical Theory since 1965, Editors: Adams, Hazard i Searle, Leroy, Tallahassee, Florida State University Press, 1986. pàg. 571-582.
# Leucó (poeta)

Leucó (Leucon, Λεύκων) fill d'Hagnó, fou un poeta còmic atenenc de la vella comèdia contemporani i rival d'Aristòfanes. El 422 aC va presentar a concurs Πρέσβεις que es va enfrontar a una obra d'Aristòfanes; al següent any va competir amb el mateix autor (que presentava l'obra "Pau", i amb Euòlis (que presentava l'obra κόλακες amb la seva obra Φράτερες; les dues vegades va obtenir el tercer premi. A Suides s'esmenta també l'obra Ὂνος ἀσκοφόρος.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.

## Bibliografia

* Luigi Enrico i Roberto Nicolai Corso integrato di letteratura greca. L'età classica 2006 Le Monnier ISBN 978-88-00-20328-9
# Lluís de Sanç i Manegat

Lluís de Sanç i Manegat (Puigcerdà, 1547 – Barcelona, 1620) fou fill de Francesc Sanç i Caterina Manegat i Comelles, primer bisbe de Solsona
Desenvolupà la seva tasca religiosa com a capellà a Puigcerdà i a Ur (Cerdanya). Més tard fou nomenat canonge i vicari General d'Urgell, canonge de Barcelona, substituint al seu oncle Rafael Manegat, comissari de la Santa Croada, prior del Castell de Centelles, visitador general dels Tribunals Reials al Regne de Mallorca i bisbe d'Elna. El 1594 fou consagrat com a primer bisbe de Solsona tanmateix com a comandatari de Gerri. L'any 1612 fou nomenat bisbe de Barcelona on morí el 1620 i fou enterrat a la catedral.
La seva obra literària es redueix a Ordinarium seu rituale ecclesiae barcinonensis i la biografia inacabada de Margarida Serafina de Manresa. Cal destacar que, segons la Gran Enciclopèdia Catalana, a la seva làpida de mort hi figura erròniament com a segon cognom Còdol i no pas Manegat.
El mes de gener de 1614 decretà el primer reglament del Seminari Conciliar de Barcelona, les Ordinacions del Col·legi o Seminari Episcopal de Nostra Senyora de Montalegre de la Ciutat de Barcelona, fetas per ordre y manament del molt Iltre. Rm. Señor Don Lluis Sans Bisbe de Barcelona.

## Referències

* ↑ Subirà i Blasi, Enric. El Seminari de Barcelona: 1593-1917: aportació per a una anàlisi de la influència de la formació del clergat en el desenvolupament del pensament catòlic a Catalunya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, octubre de 1993, p. 115 (Scripta et Documenta ; 49). ISBN 9788478264704. OCLC 803511442.

## Bibliografia

* Sebastià Bosom i Isern; Martí Solé i Irla; Manuel Calvo. Carrers i places de Puigcerdà : una passejada per la seva història. Puigcerdà : l'Ajuntament, 1998.
* Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona : Enciclopèdia Catalana, 1986-2012.
# Leslie Stephen

Sir Leslie Stephen (Londres, 28 de novembre de 1832 - 22 de febrer de 1904) fou un biògraf i alpinista anglès, editor de l'Oxford Dictionary of National Biography i pare de l'escriptora Virginia Woolf.

## Biografia

Va estudiar a Eton i al Trinity Hall de Cambridge, on es va graduar com a batxiller en arts el 1854, i com a mestre en arts el 1857. Es va fer sacerdot de l'Església d'Anglaterra fins que va evolucionar a un agnosticisme liberal. Va escriure molts treballs sobre pensament polític i literatura; destaquen especialment els seus dos volums de History of English thought in the eighteenth century (1876) i The English utilitarians (3 vols. 1900), que segueixen sent llegits i utilitzats. De la seva segona dona, Julia Jackson, vídua de Herbert Duckworth, va tenir dos fills, Adrian i Thoby, i dues filles, Virginia Woolf i Vanessa Bell.
Va ser un dels primers a escalar, durant l'edat d'or de l'alpinisme, tots els alts cims dels Alps, com el Bietschhorn, el Schreckhorn, la Muntanya Disgrazia i el Zinalrothorn. Va ser durant uns anys president del Club Alpí que havia cofundat i igualment editor de l'Alpine Journal entre 1868 i 1871.

## Obra

La seva obra més famosa, l'Oxford Dictionary of National Biography, va ser concebut el 1880 per George Smith, editor de John Ruskin, de les germanes Brontë, d'Anthony Trollope i de molts altres novel·listes importants britànics del segle dinou. El 1882 Stephen va persuadir a Smith que una biografia universal era impracticable i li va proposar fer un diccionari de biografies succintes i exactes de tots els habitants significatius de les illes britàniques i les seves colònies des del període històric més antic a l'època actual. Sota la seva direcció editorial, el treball va començar en 1882 i el primer volum, previst originalment per a octubre de 1884, va ser publicat moments abans de Nadal de 1884, tot i que està datat 1885. Però el treball es va revelar com un suplici per a ell i va anar afegint més i més col·laboradors, el principal dels quals va ser Sidney Lee. Mentre que Stephen era elegant en la seva escriptura però de vegades poc metòdic i indulgent amb els seus biografiats, Lee era un maniàtic de l'ordre, la precisió i el mètode, i un treballador fanàtic sense arribar a ser pedant.

## Obres

* Peaks, passes and glaciers (1862)
* The Playground of Europe (1871)
* The Science of Ethics (1882)
* Essays on Free Thinking and Plain Speaking (1873)
* An Agnostic's Apology (1893)
* The History of English Thought in the Eighteenth Century (1876)
* The Utilitarians (1900)
* Biografies de Samuel Johnson, Alexander Pope, Jonathan Swift, George Eliot i Thomas Hobbes.
# Los Seixos (Salàs de Pallars)

Los Seixos és el nom de diversos indrets del terme de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà.
Un d'ells és una partida muntanyosa semiboscosa, amb clarianes rocoses i camps conreats, situada a la llenca estreta del terme salassenc que puja cap al nord-oest, en direcció a la Roca Lleuda.
Un altre, és la continuació cap al sud-est del Bosc de Salàs, al límit del terme amb Conca de Dalt (antic terme de Toralla i Serradell). Es tracta d'un coster rocós, també en part conreat.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, un sas o un seix és un planell allargat en forma de terrassa, no àrida ni fèrtil, sovint amb conreus magres i coberta de matolls, que sovint solia estar plantat de vinya. Procedeix d'un ètim preromà, sasso-, emparentat amb una arrel indoeuropea, sasio-, que apareix associada al color gris.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ COROMINES, Joan. "Sas". A Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana. VII R-SOF. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa de Pensions "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-297-2
# Lester Cole

Lester Cole (Nova York, 19 de juny de 1904 − San Francisco, 15 d'agost de 1985) fou un guionista estatunidenc.
Nascut a Nova York, Lester Cole començar la seva carrera com a actor, però aviat redactà un guió de cinema. El seu primer treball va ser "Si jo tingués un milió". El 1933, es va unir amb John Howard Lawson i Ornitz Samuel per establir la Writers Guild of America.
El 1934, es va unir al Partit Comunista nord-americà. Fou Sotmès a un Comitè de la Cambra d'activitats Antiamericanes. Després d'una d'investigació fou inclòs en la llista negra, es va fer conegut com un dels "Els Deu de Hollywood". Declarat culpable de desacatament al Congrés, va ser condemnat a deu mesos a la presó.
Entre 1932 i 1947 Cole escriu més de quaranta guions que es convertiren en pel·lícules. Després de passar per la llista negra, només tres guions van ser portades al cinema, després que els amics i l'esposa de Gerald LC Copley, Lewis Copley, i Redmond J. Prior, van presentar els guions en els seus noms.
El seu treball més conegut va ser l'exitosa pel·lícula de 1966 Born Free (Nascuda lliure) Lester Cole va morir d'un atac de cor a San Francisco, Califòrnia el 15 d'agost de 1985.
# Llauna de gas a pressió

La llauna de gas a pressió, és un producte utilitzat per a la neteja d'equips electrònics i altres dispositius sensibles que no es poden netejar amb aigua.
Aquests productes acostumen a ser una llauna que, quan es pressiona el disparador, fa saltar un corrent de gas comprimit a través d'una obertura. Malgrat el nom "aire en conserva", les llaunes contenen realment gasos que es poden comprimir en líquids. L'aire líquid veritable no és pràctic, ja que no es pot emmagatzemar en pots de polvorització metàl·lics a causa de la pressió i temperatura necessaris. Les llaunes de gas a pressió més comuns són l'1,1-difluoroetà, l' 1,1,1-trifluoroetà o el 1,1,1,2-tetrafluoroetà. Els hidrocarburs, com el butà, eren utilitzats sovint en el passat, però la seva naturalesa inflamable va obligar els fabricants a utilitzar fluorocarburs.
Quan s'inhala, els vapors del gas poden produir efectes psicoactius i poden ser nocius per a la salut, de vegades fins i tot provocant la mort.

## Impactes ambientals

Escalfament global: el difluoroetà (HFC-152a), el trifluoroetà (HFC-143a) i el tetrafluoroetà completament no inflamable (HFC-134a) són gasos amb efecte d'hivernacle potents. Segons el Panell Intergovernamental sobre Canvi Climàtic (IPCC), el potencial d'escalfament global (GWP) de HFC-152a, HFC-143a i HFC-134a són 124, 4470 i 1430, respectivament. GWP es refereix a l'efecte d'escalfament global en comparació amb CO ₂ per a la massa unitària. 1 kg de HFC-152a equival a 124 kg de CO ₂
Danys a la capa d' ozó: els esprais de gas venuts en molts països són segurs ja que utilitzen gasos no danyen la capa d'ozó. El tetrafluoroetà, per exemple, té un dany poc significatiu. Aquesta és una qüestió diferent de la preocupació per l'escalfament global.

## Referències

* ↑ Melissa Conrad Stöppler, MD. «Huffing (Inhalant Abuse) Symptoms, Signs, Abuse Information - MedicineNet». MedicineNet.
* ↑ «Changes in Atmospheric Constituents and in Radiative Forcing» (PDF). Cambridge University Press, 2007. [Consulta: 11 maig 2017].
* ↑ Catalytic Air Pollution Control: Commercial Technology – Ronald M. Heck, Robert J. Farrauto, Suresh T. Gulati – Google Books. Books.google.com, 2009-02-24.
# Llaunes

Llaunes és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situada al sud-est de Rivert, a l'esquerra del barranc de Rivert. És a llevant de la Coma i a migdia de l'extrem sud-est del Serrat de Sant Joan, al nord-oest de Roderes, al nord-est dels Oms, al nord de Caners i al sud de les Feixes. La Carretera de Rivert discorre a ponent de la partida.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Los Verdes de Madrid

Los Verdes de Madrid és una organització política ecologista pertanyent a la Confederació de Partits Verds d'Espanya a la Comunitat de Madrid. Es mostra partidària de la intervenció política permanent, basada en els principis de federalisme i autogestión, amb la finalitat de plantejar un projecte de societat basat en la filosofia ecologista, pacifista igualitària llibertària i alternativa, reivindicant la defensa dels drets humans i de la resta dels éssers vius.

## Resultats electorals

A Madrid, Els Verds són la quarta força política. Van assolir per primera vegada representació el 1991, en el municipi de Rivas Vaciamadrid. Posteriorment es van escindir, donant lloc a diversos partits que encara existeixen: Els Verds de Madrid i Los Verdes de la Comunidad de Madrid. A les eleccions municipals de 1999 van arribar a presentar-se 30 candidatures en la regió. En 2000, Los Verdes-Grupo Verde i Los Verdes de Madrid es coalitzaren sota la denominació de "Los Verdes" per a concórrer junts a les eleccions generals espanyoles de 2000. En 2003, la coalició Los Verdes es va presentar a les eleccions autonòmiques amb una candidatura encapçalada per Angel Requena, alcalde de San Sebastián de los Reyes, i a les municipals en la capital amb una llista encapçalada per l'eurodiputat José María Mendiluce Pereiro.
La coalició Los Verdes es va presentar també en més de 30 municipis de la regió, assolint regidors a Valdemoro, Collado Mediano i Soto del Real. Foro Verde va assolir un regidor a Galapagar i Los Verdes Comunidad de Madrid (LVCM), amb una dotzena de llistes pròpies, va assolir representació a Montejo de la Sierra (on detenen l'alcaldia) i Berzosa. A les principals ciutats madrilenyes, el vot verd, en el seu conjunt, va estar entre el 2% i el 5%. A Madrid ciutat va arribar al 2,5%. A Móstoles va arribar al 4´9%, en Pinto al 4,2%, a Getafe al 4%, a San Sebastián de los Reyes al 4%, an Alcalá de Henares al 3,8%, i en Alcobendas, Fuenlabrada i Leganés entorn del 3%. Va obtenir més del 2% a Alcorcón, Majadahonda, Las Rozas, Pozuelo, Rivas, Torrejón de Ardoz i Tres Cantos.

## Enllaços externs

* Los Verdes de Madrid
* Web de La Confederació Los Verdes
# Los Villares

Los Villares és un municipi situat en la comarca metropolitana de Jaén (Espanya) i actualment emmarcat en l'àrea metropolitana de Jaén.
Es troba a uns 13 km al sud de Jaén, el que, unit al seu clima menys calorós a l'estiu, la converteixen en un dels principals emplaçaments per a les residències estivals de la capital. Dintre del nucli urbà s'ajunten els rius Eliche i rio Frío.
# Lubrín

Lubrín és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 1.670 habitants. La seva extensió superficial és de 138 km² i té una densitat de 12,1 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 13′ N, 2° 04′ O. Està situada a una altitud de 510 metres i a 72 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Divisió interna

Es divideix, entre d'altres, en els nuclis de població de Lubrín, La Rambla Aljibe, El Marchal de Lubrín, El Pilar de Lubrín, El Chive, El Pocico, La Alcarria de Lubrín i El Saetí.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 1.823 | 1.780 | 1.771 | 1.707 | 1.673 | 1.635 | 1.636 | 1.667 | 1.670 |
# Llitera

* Per a altres significats, vegeu «Llitera (desambiguació)».
La comarca de la Llitera és una de les comarques catalanòfones de l'Aragó. Limita al nord amb la comarca de la Ribagorça, a l'est amb la Noguera i el Segrià, al sud amb la comarca del Baix Cinca, a l'oest amb la comarca del Cinca Mitjà i al nord-oest amb la comarca del Somontano de Barbastre.

## Història

Los reis aragonesos, que disposaven dels dominis del Comtat de Ribagorça a la riba del Riu Isàvena, de llengua catalana, van conquerir el seu territori seguint les riberes dels rius Éssera i Cinca en viles que incorporaren l'aragonès com a llengua, mentre que els comtes de Barcelona i Urgell vers lo 1056, conqueriren la riba de la Noguera Ribagorçana, i més tard los comtes d'Urgell i l'Orde del Temple conqueririen la Llitera, establint la frontera màxima del català a l'Aragó. La divisió provincial espanyola del 1833 va integrar la Llitera dins la província d'Osca, seguint uns criteris basats en la frontera-desert creada per la Guerra dels Segadors al segle xvii.

## Propostes comarcals aplicades

Trobem, com és lo cas de totes les comarques que conformen la Franja de Ponent (això és, que formen part de les comunitats de l'Aragó on se parla el català), diferents postures pel que fa al referent d'este topònim. En lo cas de la Llitera, n'hi ha dos:
* La postura oficial, que inclou los 14 municipis indicats a sota.
* La postura catalana, que designa com a Llitera la part lingüísticament catalana de la comarca oficial de la Llitera.
Per traçar els límits de la Llitera catalana cal tenir en compte que:
* Hi ha municipis que comprenen localitats pertanyents a diferents sistemes lingüístics. Este és lo cas del municipi de Sanui i Alins, del qual se considera catalanòfon Sanui i aragonòfon Alins.
* Hi ha localitats de formació recent, mitjançant immigrants de diferents indrets d'Espanya als anys seixanta, que no tenen definida encara una llengua vehicular (o, més aviat, no pot assegurar-se si esta és lo català o el castellà). Pel que fa a esta qüestió, lo municipi de Vensilló, així com alguns nuclis o masos del municipi d'Esplucs, podrien ser catalogats de predomini lingüístic català.

## Municipis

Llitera (2007) :

## Vegeu també

* Llista de monuments de la Llitera

## Referències

* ↑ Griera i Gaja, Antoni. Gramàtica històrica del català antic. Institució Patxot, 1931, p.7.

## Bibliografia

* «Llitera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Gran Enciclopèdia Aragonesa, La Litera Arxivat 2021-10-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Catalana
# Lophuromys luteogaster

Lophuromys luteogaster és un rosegador del gènere Lophuromys que viu a l'est de la República Democràtica del Congo i és coneguda a només quatre zones, situades de 800 a 1.100 metres d'altitud: Irangi, Bafwasende, Medje i Tungula. Aquesta espècie pertany al subgènere Kivumys.
L. luteogaster és un Lophuromys petit i de cua llarga. La part superior del cos és de color marró fins a marró fosc i la part inferior de color vermell. Les orelles són cobertes de pèls gris. La llargada corporal és d'entre 90 i 113 mm, la llargada de la cua d'entre 90 i 117, les potes posteriors d'entre 19 i 22,5 mm, la llargada de les orelles d'entre 16,5 i 19 mm, la llargada del crani d'entre 27,2 i 29,6 mm i el pes d'entre 28 i 41 grams. Menja gairebé només invertebrats.

## Bibliografia

* Dieterlen, F. 1976. Die afrikanische Muridengattung Lophuromys Peters, 1874: Vergleiche an Hand neuer Daten zur Morphologie, Ökologie und Biologie. Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde (A)285: 1-96.
* Dieterlen, F. 1987. Neue Erkenntnisse über afrikanische Bürstenhaarmäuse, Gattung Lophuromys (Muridae; Rodentia). Bonner zoologische Beiträge 38(3): 183-194.
# Luna de agosto

Luna de agosto és una pel·lícula espanyola estrenada el 1986, dirigida i produïda per Juan Miñón Echevarría, qui també és autor del guió. Fou candidata al Goya al millor so ens els I Premis Goya. Intenta descobrir el Marroc com a gran escenari cinematogràfic.

## Sinopsi

Una jove espanyola, Ana viatja al Marroc en ple Ramadà per trobar-se amb el seu xicot Miguel a casa del seu soci Abselon a Tànger. És ben rebuda, però el seu promès li ha deixat una nota on diu que ha marxat a Marràqueix per negocis. Li demana que es reuneixi amb ell després de recollir un collar de plata a casa d'un antiquari. A la kashbah es troba un noi de 13 anys, Gibran, que l'acompanya en la seva aventura.

## Repartiment

* Patricia Adriani
* Aiman Mechbal
* Claudia Gravy
* Chema Muñoz
* Maati Zaari

## Referències

* ↑ Luna de agosto al web dels premis Goya
* ↑ Luna de agosto, El País, 4 d'abril de 1991
* ↑ Luna de agosto al web de l'Institut Cervantes
# Lunae Promontorium (Lusitània)

Lunae Promontorium (Σελήνης ὄρος ἄκρον) era un cap de Lusitània que Claudi Ptolemeu situa prop de la desembocadura del Tajo. Se suposa que seria el Cap de la Roca (Cabo da Roca) prop de la ciutat de Sintra, on hi havia un temple dedicat al Sol i la Lluna. Alguns el situen al Cap Carvoeiro, una mica més al nord.
# Los Trossos (el Meüll)

Los Trossos són uns camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble del Meüll.
Estan situats al sud-sud-oest del Meüll, a l'oest-nord-oest de Sellamana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Los Valdecolmenas

Los Valdecolmenas és un municipi de la província de Cuenca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 169 | 137 | 114 | 111 |
# Lluís Bonifaç i Sastre

* Per a altres significats, vegeu «Lluís Bonifaç (desambiguació)».
Lluís Bonifaç i Sastre (Barcelona, 1683 - Valls, 1765) fou un escultor català, fill de Lluís Bonifaç el Vell.

## Biografia

Deixeble de Llàtzer Tramulles, treballà als retaules de Sant Marc (1720) i La Candela (1722) de Valls, així com al de Les ànimes de la Guàrdia dels Prats (1735) i el retaule major de Riudecols (1741). Creà una escola d'escultura a Valls, on destacaren els seus nets Lluís i Francesc Bonifaç i Massó.

## Referències

* ↑ «Lluís Bonifaç i Sastre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Ventura i Solé, Daniel «Lluís Bonifàs i Sastre». Quaderns d’història tarraconense, 4, 1984, pàg. 167-195.
# Luci Calpurni Pisó Cesoní (magistrat)

Luci Calpurni Pisó Cesoní (en llatí Lucius Calpurnius Piso Caesoninus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Calpúrnia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Era fill de Luci Calpurni Pisó Cesoní, que va ser cònsol l'any 112 aC. Aquest Calpurni Pisó no va assolir mai cap de les altes magistratures i és conegut només per les referències que en fa Ciceró en un discurs contra el seu fill. Durant la guerra dels marsis o guerra social va ser l'encarregat de la manufactura d'armes. Es va casar amb la filla de Calventi, un personatge originari de la Gàl·lia Cisalpina, nadiu de Placentia i establert a Roma. Per això Ciceró anomena al seu fill ""semi-placenci".

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 372.