OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ennis (Montana)

Ennis és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ennis tenia 840 habitants, 367 habitatges, i 219 famílies. La densitat de població era de 476,9 habitants per km².
Dels 367 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.735 $ i la renda mediana per família de 38.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.956 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 17.310 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ennis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Enric Ernest de Stolberg-Wernigerode

Enric Ernest de Stolberg-Wernigerode - Heinrich Ernst von Stolberg-Wernigerode (alemany) - (Schwarza, Alemanya, 20 de juliol de 1593 - Ilsenburg, 4 d'abril de 1672) fou un noble alemany, fill del comte Cristòfol de Stolberg-Wernigerode (1567-1638) i d'Hedwing de Regenstein-Blankenburg (1572-1634). El 2 de maig de 1649 es va casar a Quedlingburg amb la seva reneboda Anna Elisabet de Stolberg-Wernigerode (1624-1668), filla d'Enric Volrad (1590-1641) i de Margarida de Solms Laubach (1604-1648). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* Ernest (1650-1710), casat amb Sofia Dorotea de Schwarzburg (1647-1708).
* Anna Elionor (1651-1690), casada amb Emmanuel d'Anhalt-Khothen (1631-1670).
* Lluís Cristià (1652-1710), casat primer amb Sofia Dorotea de Wurtemberg -Neuenstadt (1658-1681), i després amb Cristina de Mecklenburg-Gustrow (1663-1749).

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Enric Espieut

Enric Espieut (en francès Henri Espieux, Toló, 1923 - Nimes, 1971) fou un escriptor occità d'expressió provençal. Va viure la major part de la seva vida a París on hi va fundar una secció de l'Institut d'Estudis Occitans.
Va dirigir la col·lecció Messatges. Joan Larzac va dir d'ell que havia estat "un dei poètas màgers de nòstra renaissença inacabada".

## Citació famosa

Non me digatz pas de Francés, Me digatz pas de provençau E me digatz pas d'occitan [...]
Que ma patria es de l'escriure. Pasmens escrive en occitan.

## Obres

* Telaranha, coll. "Messatges", Institut d'Estudis Occitans/Subervie, Rodés, 1949
* amb Albert Maquet, Luire dans le noir : poèmes provençaux et wallons, París, Seghers, 1954
* "Cernida de Godolin" dins Òc, abril de 1949, p. 31-36
* Òsca Manòsca !, Tolon, Obradors de la Poesia Occitana, 1963
* Istòria d'Occitània, Lavit, Lo libre occitan, 1968 (revirat puèi en francés: Histoire de l'Occitanie, Agen, Cap e Cap, 1970)
* Lo tèmps de nòstre amor, lo tèmps de nòstra libertat, Version francesa de Jean Revest, IEO, 1972
* Jòi e jovent. Tolosa: IEO, 1974.

## Bibliografia

* Ruth Formanek, "En cèrca de paraula. Quelques réflexions sur la poésie d'Henri Espieux", a Vingt ans de littérature d'expression occitane 1968-1988. Actes du Colloque International (Château de Castries, 25 au 28 octobre 1989), sota la direcció de Felip Gardy i François Pic, Montpellier 1990, 96-101.

## Referències

* ↑ Presentació al lloc Occitan poetry
# Maneater (pel·lícula)

Maneater és una pel·lícula estatunidenca de thriller de terror del 2022 dirigida per Justin Lee, protagonitzada per Nicky Whelan, Shane West, Trace Adkins, Branscombe Richmond i Jeff Fahey. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes i a la carta el 26 d'agost de 2022.

## Referències

* ↑ «Maneater». Goita què fan, ara!. [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ Kraft, Tim. «Exclusive: Nicky Whelan on the Making of her Upcoming Shark Attack Movie Maneater». MovieWeb, 23-08-2022. [Consulta: 14 setembre 2022].
# Maneater (cançó)

Maneater fou el primer senzill a Europa i Àsia del tercer disc d'estudi (Loose) de la cantant canadenca Nelly Furtado. A més fou el segon senzill a Amèrica i Oceania.
És un tema d'estil generalment Hip-Hop que va suposar un canvi radical en l'estil musical de Furtado. Va ser llançat a Amèrica com a segon senzill, i als EUA no va tenir tant d'èxit com a la majoria de llocs, ja que va ser un Hit a discoteques, mentre que comercialment no en va tenir tant, però, tot i així, va vendre uns 850,000 senzills i va rebre la certificació d'Or. Va tenir bastant èxit a Europa, sobretot al Regne Unit, fent el seu primer núm.1 en senzills, mantenint-se tres setmanes al damunt de la llista, a més de ser el setè senzill més venut del 2006 al Regne Unit. Pels volts del 2007 havia venut més de 300,000 senzills (i descarregues) exclusivament en aquell país. Un altre país on va tenir èxit fou al Canada natal de la cantant, en vengué més de 38.800 descàrregues, i va ser el 8e senzill més venut del 2006.

## Posicions a les llistes

* 1 Polònia, Índia, Portugal, Regne Unit, Sud Àfrica
* 2 Irlanda, Nova Zelanda, Europa
* 3 Austràlia, Àustria, Txèquia, Noruega, Suïssa
* 4 Xina, Alemanya
* 5 Canadà
* 6 Letònia
* 16 EUA
# Eresus walckenaeri

Eresus walckenaerius és una espècie d'aranya araneomorfa de la família dels erèsids (Eresidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1832 per Brullé. És pròpia de la Mediterrània oriental. El nom d'espècie és en honor de Charles Athanase Walckenaer.
Aquesta espècie es troba al sud dels Balcans, al sud d'Itàlia, Turquia i les illes del Mar Egea.
Els mascles són molt similars als d'Eresus sandaliatus o Eresus cinnaberinus; les femelles, en canvi, fan 4 cm. Les femelles sovint tenen una banda vermella en el seu opistosoma. Els mascles adults poden ser vistos des d'abril fins a juny. El seu refugi els construeixen sota les pedres. En la posta, un sac d'ous conté diversos centenars d'ous i sembla que es dispersen utilitzant el sistema de vol (ballooning), de manera que no es troben en grups grans.
Segons el World Spider Catalog amb data de desembre de 2018, hi ha una subespècie reconeguda: Eresus walckenaeri moerens, C. L. Koch, 1846 (Afganistan).

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Eresus walckenaeri Brullé, 1832 en la família Eresidae +base de dades
* ↑ Brullé, 1832: Des Animaux articulé, Araneae. Expédition scientifique de Morée, section des sciences physiques, Zoologie, Paris, tome 3, p.51-57 (text íntegre).
* ↑ Bellmann, H. (1997).
# Marc Aretusi

Marc Aretusi (Marcus Arethusius) fou l'autor d'una confessió de fe promulgada pel Tercer Concili de Sírmium el 359. Fou bisbe i finalment màrtir sota Julià l'Apòstata.

## Referències

* ↑ Foxe, John. Fox's Original and Complete Book of Martyrs ... A new edition. Now carefully revised, corrected, and improved, by a Minister of the Gospel i.e. P. Wright ... Embellished with near 300 elegant engravings (en anglès). Nuttall, Fisher,&Dixon, 1811, p. 182.
# Marc Asceta

Marc Asceta (en llatí Marcus, en grec antic Μάρκος) va ser un asceta grec, natura d'Atenes.
Va anar a viure a l'Etiòpia interior prop de les muntanyes, amb els poble dels quetes, pel que sembla en el curs del segle iv. La seva biografia apareix a Acta Sanctorum Martii (vol. III) i també a l'original grec.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marcus Asceta». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 desembre 2022].
# Eros

«Eros» té aquests significats:
* Eros (filosofia), concepte filosòfic d'origen grec, més endavant identificat amb l'amor
* Eros (fill d'Ares), déu de l'amor, el sexe i la passió a la mitologia grega
* Eros (pel·lícula), pel·lícula a esquetxos del 2004 que conté tres migmetratges dirigits per Steven Soderbergh
* Eros (psicologia), instint de viure, oposat al tànatos, en la psicologia freudiana
* Eros (metge), metge romà
* Puig Eros, muntanya de l'illa d'Hidra, Grècia
* Eros (Louisiana)
* Revista Eros, produïda i editada per Herb Lubalin entre 1962 i 1963
* (433) Eros, asteroide número 433
# Esko Aho

Esko Aho (Veteli, 20 de maig de 1954) és un polític finlandès, que fou Primer Ministre de Finlàndia entre 1991 i 1995. Amb 36 anys, es va convertir en el primer ministre més jove de Finlàndia. Va governar el seu país entre 1991 i 1995. Va ser candidat a les eleccions presidencials de l'any 2000, en les quals va quedar en segon lloc, darrere de Tarja Halonen. És membre del Club de Madrid.

## Vegeu també

* Informe Aho

## Referències

* ↑ «Club de Madrid». Arxivat de l'original el 2017-11-14. [Consulta: 1r març 2022].
# Maragda lluent

La maragda lluent (Somatochlora metallica) és una espècie odonat anisòpter de la família dels cordúlids present a Catalunya.

## Distribució

Es troba des d'Europa fins a Sibèria. És comuna al nord mentre que al sud es restringeix a llacs de muntanya. A la península Ibèrica només habita els Pirineus.

## Descripció

La longitud del cos és de 50 a 55 mm. Els ulls són verds i el tòrax verd brillant cobert amb pèls clars. La base de les ales és groga. L'abdomen del mascle és més ample en els segments S7 i S8. La femella té una fulla vulvar llarga perpendicular al cos.

## Ecologia

Cria en aigües estancades o amb poca corrent, amb arbres que proporcionin ombra i ribes escarpades, condicions que generalment es troben en boscos.

## Galeria

* Mascle en vol
* Mascle en repòs

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 11 novembre 2021].
* 1 2 «Oxygastra - Espècies». [Consulta: 11 novembre 2021].
* 1 2 «Somatochlora metallica» (en anglès). IUCN Red List. Clausnitzer, V. 2009. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Estats del Sudan

El Sudan està dividit actualment, després de la secessió de Sudan del Sud, en 15 wilayes o estats. Aquest són (amb el nom en àrab entre parèntesis):
| Darfur del Nord (Shamal Darfur) (6) Darfur de l'Est (Sharq Darfur) (17) Darfur Central (Wasat Darfur) (16) Darfur de l'Oest (Gharb Darfur) (15) Darfur Meridional (Janub Darfur) (7) Gedarif (Al Qadarif) (13) Gezira (Al Jazirah) (9) Kassala (Kassala) (4) Khartum (Al Khartum) (1) | Kordofan del Nord (Shamal Kurdufan) (2) Kordofan de l'Oest (Gharb Kordufan) (18) Kordofan del Sud (Janub Kurdufan) (8) Mar Roja (Al Bahr al Ahmar) (12) Nil Blau (An Nil al Azraq / Al Wustá) (5) Nil Blanc (An Nil al Abyad) (10) Nord (Ash Shamaliyah) (3) Riu Nil (Nahr an Nil) (11) Sennar (Sannār) (14) |

## Altres estats

* Sudan del Sud era una regió autònoma intermèdia entre els estats i el govern nacional. Arran dels acords amb les autoritats de Khartum el 2005, es va celebrar un referèndum sobiranista el gener del 2011 en el que gairebé el 99% dels sudanesos del sud van votar a favor de la independència. Sudan del Sud és un Estat independent des del 9 de juliol del 2011, el primer país que obté la independència al segle XXI.
* Darfur és una regió de tres estats occidentals que actualment estan immersos en l'anomenat «Conflicte del Darfur».
# Estadístic N50

l'estadístic N50 és una mesura usada en bioinformàtica per a mesurar la qualitat d'un procés d'assemblatge de seqüències. Es defineix com la longitud dels còntigs per la qual usant còntigs d'aquest valor o superiors s'obtenen com a mínim el 50% dels nucleòtids totals assemblats en un procés d'assemblatge de seqüències, de manera que longituds N50 més grans es relacionen en processos d'assemblatge millors. Per al seu càlcul s'ordenen els còntigs obtinguts de menor a major longitud. Aleshores, començant pel còntig de menor longitud, es sumen les seves longituds fins que el resultat siga igual o superior a la meitat de la suma de la longitud total de cada còntig. L'N50 correspondrà a la longitud del còntig més gran de la llista de obtinguda.
Per exemple: tenim 9 còntigs de longituds 2,3,4,5,6,7,8,9 i 10, la suma dels quals és 54. Veiem que 2+3+4+5+6+7=27, que és igual al 50% de la suma total. En aquest cas l'estadístic N50 = 7.

## Bibliografia

* Miller, JR; Koren, S; Sutton, G «Assembly algorithms for next-generation sequencing data». Genomics, 95, 6, 2010, pàg. 315–327. DOI: 10.1016/j.ygeno.2010.03.001. PMC: 2874646. PMID: 20211242.
# Mar d'Alborán

La mar d'Alborán (en castellà Mar de Alborán, en àrab al-Bahr al-Buran) és la part més occidental de la mar Mediterrània; limita al nord amb la costa d'Andalusia, a l'est amb la Mar Balear, al sud amb la costa del Marroc i a l'est amb l'estret de Gibraltar, que connecta la Mediterrània amb l'oceà Atlàntic. Les seves aigües van des de l'estret de Gibraltar fins al cap de Gata. Pren el nom de l'illot d'Alborán, situat al bell mig d'aquest mar.

## Referències

* ↑ «Mar d'Alborán». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Illa d'Alborán
# Mamitu Gashe

Mamitu Gashe (Etiòpia, 1946) és una cirurgiana de fístules etíop.
La història de Mamitu comença quan era una adolescent analfabeta de 15 anys, en una remota aldea etíop que era inaccessible, atesa la falta de camins i metges en les rodalies. Va contraure matrimoni amb una home de la localitat, es va quedar embarassada i després de tres dies de part va caure inconscient i el seu nadó va néixer mort.
Mamitu va ser molt afortunada, ja que la van dur a un hospital d'Addis Abeba, que li va oferir cirugia gratuïta, per part d'una parella de ginecòlegs casats, provinents d'Austràlia, Reginald i Catherine Hamilton. Després d'aquesta operació, Mamitu va obtenir una feina fent llits a l'hospital. Llavors va començar a ajudar com a assistent d'operacions i després d'un parell d'anys observant, el Reg li va demanar que tallés alguns punts de sutura. Amb el temps, Mamitu va dur a terme de forma rutinària tota la reparació de la fístula per sí sola.
Quan tenia 60 anys, i malgrat no haver rebut educació formal, era una de les millors cirugianes de fístules de l'hospital, a causa de l'elevat nombre d'aquest tipus d'operació que es fan en el país: la malnutrició i una pelvis poc desenvolupada encara en l'adolescència solen provocar fístules en el primer embaràs. A més, sovint entrena doctors recent graduats.
L'any 2018 va ser afegida en la llista 100 Women BBC, que aplega les 100 dones més influents de l'any.

## Referències

* ↑ «At 90, This Doctor Is Still Calling» (en anglès). The New York Times. Nicholas Kristof, 05-02-2014. [Consulta: 14 gener 2019].
* 1 2 «The Illiterate Surgeon» (en anglès). The New York Times. Nicholas D. Kristof, 12-06-2015. [Consulta: 14 gener 2019]. disponible traducció al castellà aquí Arxivat 2019-01-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Catherine Hamlin: Ethiopia's miracle worker» (en anglès). The Sydney Morning Herald. Nikki Barrowclough, 10-10-2014. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?» (en anglès). BBC, 19-11-2018. [Consulta: 13 gener 2019].
# Ersin Onay

Ersin Onay (Istanbul, 1949 - 23 de maig de 2023) va ser un pianista i professor turc.
Va iniciar la seva formació de piano als 4 anys. El 1955 va ingressar al Conservatori Municipal d'Istanbul. Després, va estudiar amb Fuad Türkay i Ulvi Cemâl Erkin al Conservatori Estatal d'Ankara el 1959 i es va graduar el 1968. Va treballar amb pianistes i pedagogs com Pierre Sancan, Thierry de Brunhoff i Pierre Fiquet a París. Va aprendre el virtuosisme de l'École Normale de Musique de Paris, fundada per Alfred Cortot el 1971, i la llicència d'aprenentatge del 1973, amb el primer premi i els premis especials del jurat (Premis nominals amb felicitació del jurat). Després de completar la seva formació a París, va ser designat al Conservatori Estatal d'Istanbul el 1974, on entre els seus alumnes tingué a Mertol Demirelli. Fins al 1980, va treballar com a cap de departament i gerent en aquesta institució.
Ersin Onay es va casar amb la pianista Gülsin Onay entre el 1973 i el 83 i era el pare de l'artista Erkin Onay.

## Referències

* ↑ http://www.biyografi.info/kisi/gulsin-onay
# Marcello Lippi

Marcello Lippi (Viareggio, 12 d'abril de 1948) és un ex jugador i entrenador de futbol italià.
Com a futbolista, va ocupar principalment la demarcació de lliure i va desenvolupar la seva carrera entre 1969 i 1982, militant la pràctica totalitat de la mateixa en la Sampdoria de la Serie A d'Itàlia. Com a entrenador, destaca el seu pas per la Juventus de Torí, a la qual va dirigir en dues etapes (1994–1999, 2001–2004), en què va aconseguir entre altres títols cinc «Scudetti», aconseguint a nivell continental la Lliga de Campions, tres finals consecutives entre 1996 i 1998, proclamant-se campió d'Europa el 1996 i disputant una final més el 2003. Com a seleccionador nacional, destaca el seu pas per la selecció italiana, a la qual també va dirigir en dues etapes (2004–2006, 2008–2010), proclamant-se campió del món el 2006. És conjuntament amb l'espanyol Vicente del Bosque, l'únic entrenador en haver-se proclamat campió del món de clubs i de seleccions.

## Referències

* ↑ «-e-capello-terza-finale-di-fila-ma-gia-due-vinte_1211420-201802a.shtml Champions, Zidane come i più di Lippi i Capello: terza finale di fila ma già due vint». sportmediaset .mediaset.it, 02-05-2018.
* ↑ «Lippi deixa la selecció italiana perquè ha 'esgotat' el seu cicle a lazzurra'». elmundo.es, 12-07-2006.
* ↑ «Del Bosque i Lippi, els dos únics tècnics amb doblet». Marca, 12-07-2010.

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcello Lippi a Goal.com
Marcello Lippi amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa Confederacions 2009
1 Buffon •
2 Santon •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Cannavaro •
6 Legrottaglie •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Gilardino •
12 De Sanctis •
13 Gamberini •
14 Amelia •
15 Iaquinta •
16 Camoranesi •
17 Rossi •
18 Palombo •
19 Zambrotta •
20 Montolivo •
21 Pirlo •
22 Dossena •
23 Quagliarella •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2006
1 Buffon •
2 Zaccardo •
3 Grosso •
4 De Rossi •
5 Cannavaro •
6 Barzagli •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 Totti •
11 Gilardino •
12 Peruzzi •
13 Nesta •
14 Amelia •
15 Iaquinta •
16 Camoranesi •
17 Barone •
18 Inzaghi •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Oddo •
23 Materazzi •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi :
# Estàter

Estàter (en grec antic στατὴρ) que es pot traduir per estàndard, era una mesura mestra de pes i de diner. Es creu que correspon a la paraula שקל, sheqel, Sicle, una unitat monetària usada a l'Orient Mitjà i a Mesopotàmia (Assíria i Babilònia), i correspondria al dàric persa.
Inicialment era la moneda estàndard en els antics sistemes grecs, i la paraula estàter s'aplicava a l'antiga Grècia a una gran varietat de monedes que variaven tant en el metall com en el pes.

## Monedes d'or

Les primeres monedes batudes amb or s'atribueixen a Cressus, rei de Lídia, que portaven gravades les figures d'un lleó i d'un toro, i tenien un pes de 130 grans (uns 8'80 grams), i s'anomenaven στατῆρες Κροίσειοι (estàters de Cressos). Després van aparèixer les monedes d'or perses del mateix pes, anomenades dàrics o στατῆρες Δαρεικοί (estàters de Darios). Cap a l'any 400 aC, Atenes, Rodes, Olint i altres ciutats van emetre els seus estàters d'or amb un pes gairebé igual, 133 grans, i aquest pes el van conservar els estàters emesos per Filip II de Macedònia i Alexandre el Gran. L'estàter grec era invariablement a Grècia un equivalent a la didracma àtica i a la d'Eubea. Hi ha evidències que l'estàter d'or representava el valor d'un bou.

## Monedes de plata

A Grècia, el metall més usat per les monedes era la plata, no l'or. A Egina, l'estàter de plata s'anomenava στατὴρ Αἰγιναῖος (estàter d'Egina) i equivalia a una didracma de 194 grans, i entre els corintis equivalia a un tridracma de 135 grans, que a Sicília s'anomenava δεκάλιτρος στατήρ ("Dekalitros statér"), perquè tenia un valor de deu vegades el d'una litra. A Sicília s'usava també la litra com a estàter, com a mesura del pes i del valor local de les monedes. A Itàlia, les monedes que s'haurien hagut de dir estàters es deien Nummus.
A Atenes la paraula estàter s'aplicava a la didracma d'or i a la tetradracma de plata, en tot cas en èpoques posteriors. A l'època romana es considerava que el dracma àtic era equivalent al denari, i el denari era la vuitena part d'una unça romana de pes, i es considerava que un estàter o tetradracma pesava mitja unça. Els estàters de plata dels Ptolemeus eren equivalents a les tetradracmes.

## Monedes d'electre

Les monedes encunyades amb aquest material en temps antics a l'Àsia menor eren conegudes com a estàters, i es coneixen estàters Φωκαϊκοί (de Focea) i Λαμψακηνοι (de Làmpsac), i Demòstenes parla d'un estàter de Cízic que tenia un valor de 28 dracmes àtiques, totes elles fetes d'electre. Es creu que podien ser equivalents en valor a un dàric. Els estàters de Làmpsac i de Cízic pesaven 248 grans i se n'han trobat en abundància.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Stater». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 6-XII-2020].
# Espadas

Les Espadas és una muntanya de 3.332 m d'altitud, amb una prominència de 107 m, que es troba al massís de Pocets, província d'Osca (Aragó).
La primera ascensió la van realitzar Louis i Margalide Le Bondidier l'any 1906.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1 [Consulta: 18 setembre 2017]. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Espadaña

* Per a altres significats, vegeu «Espadaña (revista)».
Espadaña és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Puertas, a l'est amb Tremedal de Tormes i Villar de Peralonso, al sud amb Cipérez i Peralejos de Arriba i a l'oest amb Villarmuerto.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 70 | 58 | 38 | 47 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-01-08 a Wayback Machine.
# Espadanya (desambiguació)

«Espadanya» té aquests significats:
# FPB

FPB té els següents significats:
* Formació Professional Bàsica, cicle de formació professional proposat per la LOMCE per a substituir els PQPI
* Filtre passabaix, filtre electrònic que permet el pas de les freqüències més baixes i atenua les altes
* Múscul flexor curt del polze (del seu nom en llatí Flexor Pollicis Brevis), múscul de la mà humana