OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ilija Petković

Ilija Petković (serbi: Илија Петковић) (Knin, 22 de setembre de 1945 - Belgrad, 27 de juny de 2020) fou un futbolista serbi, de la dècada de 1970 i posteriorment entrenador de futbol. Començà als equips inferiors del Dinara Knin. Amb 19 anys fitxà per l'OFK Beograd de la capital sèrbia. Romangué al club durant 16 temporades, amb tres temporades més al club francès Troyes AC. Amb l'OFK aconseguí guanyar la Copa iugoslava la temporada 1965-66, vencent per 5-1 al Dinamo de Zagreb a la final. D'acord amb les lleis iugoslaves del moment, un esportista no podia abandonar el país fins a haver complert 28 anys. Per aquest motiu no fou fins al 1973 que Petković pogué sortir del país per fitxar pel Troyes AC. El 1976, amb 31 anys, retornà a l'OFK, on es retirà el 1983, disputant un total de 417 partits i marcant 68 gols.
Fou internacional amb la selecció iugoslava, disputant 43 partits i marcant 6 gols entre 1968 i 1974. Fou finalista a l'Eurocopa 1968. També participà en el Mundial de 1974.
Un cop finalitzada la seva etapa de futbolista esdevingué entrenador. Inicià aquesta tasca a l'OFK Beograd. Altres equips que entrenà foren el Servette FC de Ginebra, l'Aris Salònica, així com diversos equips asitàtics. També fou seleccionador de Iugoslàvia i de Sèrbia-Montenegro.

## Referències

* ↑ N.K. «Preminuo Ilija Petković, legendarni nogometaš i trener» (en bosnian). Klix.ba, 27-06-2020. [Consulta: 27 juny 2020].

## Enllaços externs

* Perfil a fifaworldcup Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine.
Ilija Petković amb Iugoslàvia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Iugoslàvia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Marić •
2 Buljan •
3 Hadžiabdić •
4 Mužinić •
5 Katalinski •
6 Bogićević •
7 Petković •
8 Oblak •
9 Šurjak •
10 Aćimović •
11 Džajić (c) •
12 Jerković •
13 Pavlović •
14 Peruzović •
15 Dojčinovski •
16 Vladić •
17 Popivoda •
18 Karasi •
19 Bajević •
20 V. Petrović •
21 O. Petrović •
22 Mešković •
Entrenador: Miljanić :
# Brod (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Brod».
Brod (en rus: Брод) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 47 habitants. Pertany al districte de Beriózovka.

## Referències

* ↑ «Brod». GeoNames. [Consulta: 14 gener 2014].
# Brodas Bros

Brodas Bros és una companyia catalana de hip-hop, dansa i cultura urbana. Els germans Pol i Lluc Fruitós van crear-la a Barcelona el 2006 i des dels seus inicis les germanes Clara i Berta Pons s'hi integren representant la part femenina del hip hop.
El primer espectacle de la companyia va ser Hip Hop, urban dance (2006), amb un alt component didàctic. L'espectacle narra la història del hip hop i explica els diferents estils de ball en aquesta cultura. Poc després, van començar a treballar en el seu següent espectacle, Hip Hop Batega, de 20 minuts de durada. L'any 2008 van crear el seu primer xou per ser interpretat en un teatre, sota el títol IVA incluido, que es va presentar en nombrosos festivals. Aquest espectacle va dur Brodas Bros a crear un nou xou amb títol homònim al nom de la companyia, que van veure més de 25.000 espectadors a Barcelona. El 2012 van estrenar, en el marc del Festival Grec de Barcelona, l'espectacle Concierto concepto, que van readaptar el 2015 al Coliseum de Barcelona. Per tal de celebrar una dècada d'existència, van presentar l'espectacle Brodas Bros 10 anys, també al Teatre Coliseum de Barcelona, de l'1 al 24 de gener de 2016.
A més, Brodas Bros compta amb una escola de dansa que van fundar a Barcelona, el 1987, els pares del Pol i el Lluc.

## Referències

* ↑ «Els Brodas Bros, al Sónar Kids». InfoK. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 29 març 2015].
* ↑ «Brodas Bros». CCCB. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 28 març 2015].
* ↑ «Brodas Bros fa un tast de l'espectacle inaugural al Mercat de Santa Caterina». Regió 7, 12-03-2015 [Consulta: 29 març 2015].
* ↑ «El hip-hop a través de 'Brodas Bros'». Europa Press, 01-02-2011.
* 1 2 Fernández, Imma «El gran salt de Brodas Bros». El Periódico, 25-02-2015.
* ↑ «Primera dècada amb els Brodas». El Punt Avui, 30-12-2015 [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Brodas Bros celebren 10 anys al Coliseum». CCMA, 29-12-2015 [Consulta: 25 gener 2016].

## Enllaços externs

* Brodas Bros - Lloc web oficial
# Interamna Lirinas

Interamna Lirinas (en grec antic Ἰντέραμνα) va ser una colònia romana a la riba nord del riu Liris, a la vora de la desembocadura d'un petit riu que passava per Aquinum i a uns 10 km d'aquesta ciutat i 11 de Casinum. La ciutat era administrativament part del Latium.
Era probablement una ciutat dels volscs, encara que no es menciona aquesta dada en les històries conservades. L'any 312 aC es va establir la colònia de dret llatí, al mateix temps que se n'establia una altra a Casinum, per defensar la vall del Liris contra els atacs dels samnites.
L'any 294 aC els samnites van assolar el territori però no van gosar d'atacar la ciutat. L'any següent el cònsol Espuri Carvili Màxim va començar les seves operacions contra el Samni sortint d'Interamna Lirinas. L'any 212 aC Hanníbal va devastar el territori en la seva marxa per la via Llatina des Càpua cap a Roma, i una mica després va ser una de les dotze colònies que es van declarar incapaces de proveir a Roma amb els subministraments que demanava. L'any 204 aC va ser castigada amb fortes càrregues per aquest fet.
Després de la guerra social, i com altres colònies llatines, es va convertir en municipi i va adquirir certa importància, segons diuen Estrabó i Plini el Vell. Durant el Segon Triumvirat va rebre una colònia però no va agafar el rang colonial i va mantenir durant l'Imperi el rang municipal. La seva posició, a certa distància de la via Llatina, no era favorable al seu creixement; no apareix als Itineraris i no se sap si encara existia, però en tot cas va desaparèixer com a ciutat al començament de l'edat mitjana i es va convertir en un castell (Castrum Terame). El lloc de l'antiga ciutat es diu avui dia encara Terame, derivat de l'antic nom i queden restes d'edificis, carrers, muralles i aqüeductes, així com diverses inscripcions i altres objectes.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 28
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 36, 39
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXVI, 9
* ↑ Smith, William (ed.). «Interamna». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 octubre 2022].
# Ivo Vajgl

Ivo Vajgl (Maribor, 3 de març de 1943) és un polític eslovè i membre del Parlament Europeu (MEP) d'Eslovènia. És membre de Zares, part de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per a Europa.

## Biografia

Nascut a Maribor, va assistir a la Universitat de Liubliana. Va ser nomenat ministre d'Afers Exteriors pel primer ministre Anton Rop el 6 de juliol del 2004, en substitució de Dimitrij Rupel, que va deixar el partit Democràcia Liberal d'Eslovènia (LDS) per unir-se a l'oposició Partit Democràtic Eslovè. El mandat de Vajgl va acabar el 3 de desembre del 2004 amb la reelecció de Rupel en la nova administració de Janez Janša, formada després de les eleccions del 2004 a l' Assemblea Nacional, que es van celebrar el 3 d'octubre.
Com a ministre d'Afers Exteriors, Vajgl es va unir a Rop en la signatura del Tractat pel qual es va establir una Constitució per a Europa a Roma el 29 d'octubre de 2004. Entre 2004 i 2007, Vajgl va treballar com a assessor de política exterior al gabinet del president d'Eslovènia, Janez Drnovšek. Des de mitjans dels anys noranta fins al 2007, Vajgl era membre del partit del SUD. El 2007, Vajgl va abandonar el partit de LDS i es va unir al partit de recent creació Zares .
A les eleccions del Parlament Europeu de 2009, Ivo Vajgl va encapçalar la llista de set candidats per al partit Zares. El 7 de juny de 2009 va ser elegit diputat al Parlament Europeu amb el 9,77% dels vots i 21,031 vots preferencials.
És un membre individual del Partit Demòcrata Europeu. Va ser guardonat amb la Creu de Sant Jordi l'any 2019 «per la seva intensa i fructífera activitat política, com a ministre d'Afers Exteriors d'Eslovènia i com a eurodiputat».
El gener de 2021, fou una de les 50 personalitats que signar el manifest «Dialogue for Catalonia», promogut per Òmnium Cultural i publicat a The Washington Post i The Guardian, a favor de l'amnistia dels presos polítics catalans i del dret d'autodeterminació en el context del procés independentista català. Els signants lamentaren la judicialització del conflicte polític català i conclogueren que aquesta via, lluny de resoldre'l, l'agreuja: «ha comportat una repressió creixent i cap solució». Alhora, feren una crida al «diàleg sense condicions» de les parts «que permeti a la ciutadania de Catalunya decidir el seu futur polític» i exigiren la fi de la repressió i l'amnistia per als represaliats.

## Referències

* ↑ «Ivo VAJGL | Home | MEPs | European Parliament» (en anglès). http://www.europarl.europa.eu.+[Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Ivo Vajgl (@ivajgl) | Twitter» (en anglès). https://twitter.com.+[Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Home | European Democrats – European Democratic Party» (en anglès). http://democrats.eu/.+[Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2019. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ «Yoko Ono, Dilma Rousseff i 5 Nobels, en un manifest d'Òmnium per l'amnistia dels presos». 324cat, 04-01-2021. [Consulta: 4 gener 2021].
# Brains

Brains (en bretó Brenn, en gal·ló Bren) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.479 habitants. Limita amb els municipis de Le Pellerin, Cheix-en-Retz, Port-Saint-Père, Saint-Léger-des-Vignes, Bouaye, Bouguenais, La Montagne i Saint-Jean-de-Boiseau.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 2380 | - | - | - | - | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | 3729 | - | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | - | 3897 | - | - | 4162 | - | 1078 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 999 | 1021 | 1174 | 1578 | 1889 | 2172 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| -1977 | François Charpentier |
| 1977-1983 | Joseph Albert |
| 1983- | Jean-Pierre Legendre |

## Referències

Viccionari
# Calcodont

Calcodont (en grec antic Χαλκώδων), va ser, segons la mitologia grega, un heroi d'Eubea, fill d'Abant, l'epònim dels abants i pare de l'heroi Elefènor, que participà en la guerra de Troia.
Va ser mort per Amfitrió durant una expedició dels tebans contra els eubeus per tal d'alliberar-se d'un antic tribut que els havien imposat. La seva tomba es mostrava vora la ciutat de Calcis. Calcodont, a més d'Efènor, tenia una filla, Calcíope, que es va casar amb Egeu en segones núpcies.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 83. ISBN 9788496061972.
# Jacques Farran

Jacques Farran (Perpinyà, Rosselló, 19 de març de 1928 – Neuilly-sur-Seine, Alts del Sena, 3 d'octubre de 1999) fou un polític nord-català, antic diputat a l'Assemblea Nacional Francesa.

## Biografia

Militant de la Unió per a la Democràcia Francesa (UDF) i força proper a Jean-Paul Alduy, de 1977 a 1983 fou tinent d'alcalde de Perpinyà i conseller general pel cantó de Perpinyà-2 de 1973 a 1992.
A les eleccions legislatives franceses de 1986 i 1988 fou elegit diputat per la tercera circumscripció dels Pirineus Orientals. També fou president de la Cambra de Comerç i Indústria de Perpinyà de 1970 a 1990, però hagué de dimitir el 1991 quan fou inculpat en complicitat en un cas de robatori i falsedat en documents, així com de comprar-se un castell medieval amb cabals públics.

## Referències

* ↑ Mirant cap al sud Arxivat 2009-10-27 a Wayback Machine. a anuaris.cat Any 1994
* ↑ Le Roussillon, far west de la politique? a L'Express, 11/6/2009

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Assemblea Nacional
# Jacques Feyder

Jacques Fréderix (Ixelles, 21 de juliol de 1885 — Rives-de-Prangins, Vaud, 24 de maig de 1948) va ser un director de cinema belga, conegut amb el pseudònim de Jacques Feyder.
Va ser un dels introductors del naturalisme poètic al cinema i va guanyar el premi al millor director al Festival de Cinema de Venècia el 1936 per La Kermesse heroica.

## Filmografia parcial

* L'Atlantide (1921)
* Crainquebille (1922)
* Carmen (1926)
* Thérèse Raquin (1928)
* The Kiss (1929)
* Si l'empereur savait ça (1930)
* Anna Christie (1930)
* Le grand jeu (1934)
* Pension Mimosas (1935)
* La Kermesse heroica (La kermesse héroïque) (1935)
* La comtessa Alexandra (Knight Without Armour) (1937)

## Referències

* ↑ «Jacques Feyder». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jaume Antich i Balada

Jaume Antich Balada (València, 22 de març de 1946) és un polític valencià, que ha estat alcalde d'Ulldecona i diputat al Congrés dels Diputats.

## Trajectòria

És tècnic nutricionista en pinsos composts. Ha estat primer secretari de la Federació 16 del PSC-PSOE i membre del Consell Nacional del PSC i del Comitè Federal del PSOE. Ha estat diputat per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1982, 1986, 1989 i 1993.
Posteriorment es dedicà a la política municipal. Ha estat alcalde d'Ulldecona el 1979-1982, el 1983-1995 i el 2004-2006. Del 1996 al 2007 va ser diputat provincial a la Diputació de Tarragona i els tres últims anys Vicepresident. Ha estat membre del Consell Nacional de la Federació de Municipis de Catalunya, col·laborador del Congrés de Cultura Catalana i de la Marxa de la Llibertat.
Havent estat un dels impulsors, va ser fins al 2013 Gerent de la Mancomunitat de la Taula del Sénia, formada per 27 municipis (15 valencians, 9 catalans i 3 aragonesos), situats al voltant del riu Sénia i del Tossal del Rei, que tots junts superen els 111.000 habitants en un territori de 2.070 km².
El setembre de 2013 fou un dels 54 ex-consellers de CatalunyaCaixa denunciats per la fiscalia per administració deslleial i adjudicar-se salaris desproporcionats juntament amb Narcís Serra. Amb data 31 de gener de 2019, l'Audència Provincial de Barcelona va dictar sentència decretant la seva absolució i la de la resta dels 54 acusats.

## Referències

* ↑ «SR. JAUME ANTICH BALADA.» (en castellà). Testimonios para la historia, 2004. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Antich i Balada, Jaume». Ficha diputado. Congreso de los Diputados. [Consulta: 30 gener 2014].
* ↑ «Ulldecona. Històric d'alcaldes». Municat. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2015. [Consulta: 30 gener 2014].
* ↑ Entrevista a Jaume Antich a "testimonios para la historia"
* ↑ La Fiscalía denuncia a 54 ex consejeros de CatalunyaCaixa por administración desleal Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a economiadigital-es
* ↑ La Fiscalía pide imputar a Narcís Serra, Adolf Todó y otros 52 directivos de Catalunya Caixa por otorgarse sueldos "desproporcionados" a eldebat.cat
# Bsara

Bsara (en àrab لبصارة, Labṣāra; en amazic ⴱⵙⴰⵕⴰ) és una comuna rural de la prefectura d'Oujda-Angad, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.428 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Jawi

El jawi és l'alfabet aràbic adaptat per escriure en malai. Actualment, s'utilitza com una de les dues escriptures oficials a Brunei i el seu ús s'estén de manera limitada a Malàisia, Indonèsia, el sud de les Filipines, Pattani (al sud de Tailàndia) i Singapur, especialment en contextos religiosos.

## Introducció

L'alfabet jawi existeix des de fa segles a Nusantara (el món malai). El seu desenvolupament està estretament relacionat amb l'arribada de l'islam. Es tracta essencialment de l'alfabet àrab amb alguns caràcters específics del jawi.
L'alfabet jawi és un dels més senzills i fàcils d'utilitzar per escriure el malai. El jawi ha estat en ús des de l'època del regne de Pasai fins a l'època dels soldanats de Malaca i Johor i també d'Aceh i el soldanat de Pattani, al segle xvii. Prova d'això és la tauleta de Terengganu (Batu Bersurat Terengganu), datada l'any 1303 (el 702 del calendari islàmic). El jawi va ser l'escriptura oficial dels estats malais no federats durant el protectorat britànic. Avui dia és l'escriptura utilitzada per la religió i l'administració cultural malaia a Terengganu, Kelantan, Kedah, Perlis i Johor.

## Lletres

| Caràcter | Aïllat | Inicial | Medial | Final | Nom |
| ا | ﺍ | | | ﺎ | alif |
| ب | ﺏ | ﺑ | ﺒ | ﺐ | ba |
| ت | ﺕ | ﺗ | ﺘ | ﺖ | ta |
| ة | ة | | | ـة | ta marbutah |
| ث | ﺙ | ﺛ | ﺜ | ﺚ | sa (tha) |
| ج | ﺝ | ﺟ | ﺠ | ﺞ | jim |
| چ | ﭺ | ﭼ | ﭽ | ﭻ | ca |
| ح | ﺡ | ﺣ | ﺤ | ﺢ | ha |
| خ | ﺥ | ﺧ | ﺨ | ﺦ | kha (khO) |
| د | ﺩ | | | ﺪ | dal |
| ذ | ﺫ | | | ﺬ | zal |
| ر | ﺭ | | | ﺮ | ra (rO) |
| ز | ﺯ | | | ﺰ | zai |
| س | ﺱ | ﺳ | ﺴ | ﺲ | sin |
| ش | ﺵ | ﺷ | ﺸ | ﺶ | syin |
| ص | ﺹ | ﺻ | ﺼ | ﺺ | sad (sOd) |
| ض | ﺽ | ﺿ | ﻀ | ﺾ | dad (dOd) |
| ط | ﻁ | ﻃ | ﻄ | ﻂ | ta (tO) |
| ظ | ﻅ | ﻇ | ﻈ | ﻆ | za (zO) |
| ع | ﻉ | ﻋ | ﻌ | ﻊ | ain |
| غ | ﻍ | ﻏ | ﻐ | ﻎ | ghain |
| ڠ | ڠ | ڠـ | ـڠـ | ـڠ | nga |
| ف | ﻑ | ﻓ | ﻔ | ﻒ | fa |
| ڤ | ﭪ | ﭬ | ﭭ | ﭫ | pa |
| ق | ﻕ | ﻗ | ﻘ | ﻖ | qaf |
| ک | ک | کـ | ـکـ | ـک | kaf |
| ݢ | ݢ | ݢـ | ـݢـ | ـݢ | ga |
| ل | ﻝ | ﻟ | ﻠ | ﻞ | lam |
| م | ﻡ | ﻣ | ﻤ | ﻢ | mim |
| ن | ﻥ | ﻧ | ﻨ | ﻦ | nun |
| و | ﻭ | | | ﻮ | wau |
| ۏ | ۏ | | | ـۏ | va |
| ه | ﻩ | ﻫ | ﻬ | ﻪ | ha |
| ء | ء | | | ء | hamzah |
| ي | ﻱ | ﻳ | ﻴ | ﻲ | ya |
| ی | ی | | | ﻰ | ye |
| ڽ | ڽ | ﭘ | ﭙ | ـڽ | nya |

## Referències

* ↑ «Malai». Termcat. [Consulta: 19 novembre 2021].

## Bibliografia

* H.S. Paterson (& C.O. Blagden), 'An early Malay Inscription from 14th-century Trengganu', Journ. Mal. Br.R.A.S., II, 1924, pàgs. 258-263.
* R.O. Winstedt, A History of Malaya, ed. revisada, 1962, pàg. 40.
* J.G. de Casparis, Indonesian Paleography, 1975, pàgs. 70-71.

## Enllaços externs

* Article a Omniglot sobre l'escriptura malaia (anglès)
* L'evolució de l'escriptura i del llenguatge malais (anglès)
# Jean-Louis Gauthier

Jean-Louis Gauthier (Angulema, 22 de desembre de 1955 - 11 de juliol de 2014) fou un ciclista francès, professional entre 1978 i 1987. Durant la seva carrera destaca la victòria en una etapa del Tour de França de 1980 i el fet de vestir el mallot groc d'aquesta mateixa cursa durant 1 etapa el 1983.

## Palmarès

* 1980
** 1r a Vailly-sur-Sauldre
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Midi Libre
* 1987
** 1r a Breuillet

### Resultats al Tour de França

* 1978. 69è de la classificació general
* 1979. 50è de la classificació general
* 1980. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1981. 58è de la classificació general
* 1982. 104è de la classificació general
* 1983. 76è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1984. 97è de la classificació general
* 1985. 69è de la classificació general
* 1986. Abandona (12a etapa)
* 1987. 134è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1979. 52è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean-Louis Gauthier a sitiodeciclismo.net
# Cal Florensa (Aspa)

Cal Florensa és una obra amb elements barrocs d'Aspa (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres de dos pisos d'alçada amb una crugia molt estreta, que resulta interessant per la volada del balcó, que abans era tribuna. És una gran pedra treballada seguint l'estilística barroca.
A l'interior de la casa, que és molt senzilla, conserva les dependències i llocs característics de la casa pagesa: celler, pastadora (la farina es portava a coure al forn comunal), el trull de l'oli, la botiga pel gra i la quadra.

## Història

La casa del costat conserva la data de 1762.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Florensa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Bèuluòc

Bèuluòc (en francès Beaulieu) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Can Planes de Matamala

Can Planes de Matamala és una masia de les Llosses inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de grans dimensions, de planta rectangular, i consta de planta baixa i dos pisos. Coberta de teula àrab de doble vessant. Té la façana principal al sud, a la qual s'hi accedeix per l'era. La planta baixa era destinada a espais agraris i els dos pisos a residència. Té un cobert adossat a la part sud i un altre a ponent, així com d'altres construccions, avui abandonades, a tramuntana. El fet de no ser habitada regularment ha alleugerit el seu estat d'abandonament, de tal manera que comença a mostrar signes greus d'envelliment.

## Història

La casa va ser construïda el 1780 per Plana Xicoy, segons es desprèn de la llinda que presideix l'entrada principal. Des de llavors ha sofert modificacions importants, entre les quals cal destacar les construccions adossades als seus murs. Un dels coberts adossats data dels anys vint del segle xx. Ha esdevingut segona residència, llogada els estius i caps de setmana. Al mateix temps és utilitzada com a explotació ramadera pels masovers de cases veïnes.

## Referències

* 1 2 «Can Planes de Matamala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Bàikino

Bàikino (en rus: Байкино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 84 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Illes Babuyan

Les illes Babuyan o Babuyanes són un arxipèlag de les Filipines, situat a l'estret de Luzón, al nord de l'illa principal de Luzón, i al sud de Taiwan. L'arxipèlag consta de cinc illes principals i les illes més petites que els envolten. Les illes principals són, en sentit contrari a les agulles del rellotge començant pel nord-est, Babuyan, Calayan, Dalupiri, Fuga i Camiguin. Les illes Babuyan estan separades de Luzon pel canal de Babuyan, i de la província de Batanes, al nord, pel canal de Balintang.
L'arxipèlag, que comprèn 24 illes volcànico-coral·lines, té una superfície total d'uns 590 km². La més gran d'ells és Calayan, amb una superfície de 196 km², mentre que el cim més alt del grup d'illes és el mont Pangasun (1.108 msnm) a Babuyan Claro.

## Geologia

Les illes orientals de l'arxipèlag formen part de l'Arc volcànic de Luzón. Tres volcans de dues de les illes han entrat en erupció en temps històrics: Camiguin de Babuyanes a l'illa Camiguin, el Babuyan Claro i l'Smith, també conegut com a mont Babuyan, a l'illa Babuyan.
Una altra petita illa volcànica, situada 22 km al NE de l'illa Camiguin, el volcà Didicas a l'illa homònima, es va convertir en una illa després de sorgir i pujar més de 200 msnm el 1952.

## Referències

* ↑ «Babuyan Islands - island group, Philippines». www.britannica.com. Encyclopedia Britannica. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ «Biodiversity and conservation priority setting in the Babuyan Islands, Philippines». The Technical Journal of Philippine Ecosystems and Natural Resources, vol. 15, 1–2, pàg. 1–30.
* ↑ U.S. Coast and Geodetic Survey (1919). "United States Coast Pilot, Philippine Islands, Part 1", pp. 41–44. Government Printing Office, Washington
* ↑ "Camiguin de Babuyanes". Global Volcanism Program. Retrieved on 2013-04-01.
* ↑ "Babuyan Claro". Global Volcanism Program. Retrieved on 2013-04-01.
* ↑ "Didicas". Global Volcanism Program. Retrieved on 2013-04-01.
* ↑ «From 7,107 to 7,641». [Consulta: 18 octubre 2019].