OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stéphane Rossetto

Stéphane Rossetto (Melun, Sena i Marne, 6 d'abril de 1987) fou un ciclista francès, professional des del 2010 i fins al 2022.

## Palmarès

* 2006
** 1r a la Vienne Classic
** 1r a la Chrono de Tauxigny
* 2007
** 1r al Gran Premi de Beauchamps
* 2008
** 1r al Gran Premi de Lys-les-Lannoy
* 2009
** 1r al Tour de Gironda
* 2011
** 1r al Gran Premi de Vassivière
** Vencedor de 2 etapes al Tour de la Manche
* 2012
** 1r al Tour del País de Savoia i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour del Franc-Comtat
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Seine-Maritime
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 2014
** 1r als Boucles de la Mayenne
** 1r a l'Étoile d'or
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Yorkshire

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. Abandona (19a etapa)
* 2016. 61è de la classificació general
* 2017. 54è de la classificació general
* 2018. 54è de la classificació general
* 2019. 127è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2019. 100è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 63è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Stéphane Rossetto quitte le peloton» (en francès). directvelo, 12-10-2022. [Consulta: 10 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Lisànies de Cirene

Lisànies de Cirene (en llatí Lysanias, en grec antic Λύσανυας) fou un gramàtic grec nadiu de Cirene.
És esmentat per Ateneu com a autor d'una obra sobre poetes iàmbics. A Suides parla d'ell com a mestre d'Eratòstenes. Possiblement és el mateix Lisànies mencionat per Diògenes Laerci com a fill d'Escrió.

## Referències

* ↑ 4.Lysanias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 864
# Publi Corneli Rútil Cos

Publi Corneli Rútil Cos (llatí: Publius Cornelius Rutilus M. f. L. n. Cos) va ser un polític i militar romà del segle v aC. Formava part de la família Cos, una branca patrícia de l'antiga gens Cornèlia. Era germà d'Aule Corneli Cos, que va ser cònsol l'any 428 aC i de Servi Corneli Cos.
Va ser nomenat dictador romà l'any 408 aC pel tribú amb potestat consular Gai Servili Estructe Ahala, a qui va nomenar magister equitum. Va dirigir la guerra contra els volscs als quals va derrotar prop d'Antium i va devastar el territori. Va prendre per assalt una fortalesa propera al llac Fucinus on va fer tres mil presoners. Després va tornar a Roma on va dimitir del seu càrrec. L'any 406 aC el senat el va nomenar tribú amb potestat consolar. El senat volia declarar un altre cop la guerra als volscs, però es va trobar amb l'oposició dels tribuns de la plebs. Mentre a Roma es discutia, Rútil Cos, amb els seus dos col·legues, Numeri Fabi Ambust i Luci Valeri Potit van sortir en direcció a territori Volsc. Rutil Cos va devastar la regió a la vora de la ciutat d'Ecetra.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 866.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV, 57,58 i 59
# Wildflower

Wildflower és una pel·lícula de comèdia dramàtica estatunidenca de 2022 dirigida per Matt Smukler i escrita per Jana Savage, a partir d'una història dels mateixos Smukler i Savage. És protagonitzada per Kiernan Shipka, Dash Mihok, Charlie Plummer, Jean Smart, Alexandra Daddario, Reid Scott, Erika Alexander, Samantha Hyde, Brad Garrett i Jacki Weaver. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula es va projectar per primer cop al Festival Internacional de Cinema de Toronto el 12 de setembre de 2022 i es va estrenar el 17 de març de 2023.

## Referències

* ↑ «'Wildflower' Review: Kiernan Shipka Anchors One-of-a-Kind Coming-of-Age Drama» (en anglès americà), 17-09-2022. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «Wildflower». Goita què fan, ara!. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «Wildflower». Toronto International Film Festival. Arxivat de l'original el August 18, 2022. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «TIFF 2022: Matt Smukler has created something special with 'Wildflower' - The Arts Guild» (en anglès americà), 12-09-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Grobar, Matt. «Matt Smukler Dramedy 'Wildflower' With Kiernan Shipka, Jean Smart, Alexandra Daddario & Others Acquired By Momentum Pictures» (en anglès americà). Deadline, 14-02-2023. [Consulta: 14 febrer 2023].
# Foc (desambiguació)

«Foc» té aquests significats:
* Foc (element), percebut com una substància pura i homogènia que constituïa un dels elements primordials de la natura
* Foc, combustió del materials
* Foc, unitat de recompte de població, vegeu fogatge
* Foc forestal, propagació del foc sense control a través d'una superfície forestal ja sigui arbrada o no
* Focs artificials, espectacles amb pólvora i petards
* Arquitectura: Llar de foc
* Armament:
** Foc grec
** Arma de foc, arma que llança projectils a distància gràcies als gasos originats per una deflagració
* Foc follet per a les emanacions de gasos inflamables
* Geografia:
** Terra del Foc, arxipèlag de l'extrem sud d'Amèrica
* Estació de Foc,
* Foc Nou, revista en llengua catalana sobre l'actualitat social i de l'Església des d'una òptica cristiana
# Mangosta cuacurta de Hose

La mangosta cuacurta de Hose (Urva brachyura hosei) és una subespècie de mangosta cuacurta, que de vegades es considera com a espècie, la Urva hosei. Només se la coneix per un únic espècimen, una femella adulta trobada el 1893 al districte de Baram, a Sarawak, Malàisia. A part de tenir el pèl castany rogenc curt, urpes rectes i més primes, i el crani més petit amb l'apòfisi coronoide del maxil·lar inferior menys arrodonit, s'assembla a altres subespècies de mangosta cuacurta.

## Referències

* ↑ Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 2142. ISBN 9780801882210.
* 1 2 (anglès) Francis, C.M. & Payne, J. (1985).A field guide to the mammals of Borneo. Malàisia: Sabah Society
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Lisímac (militar)

Lisímac (Lysimachus, Λυσίμαχος) fou un militar selèucida, germà del general Apol·lodot que va defensar la ciutat de Gaza contra el macabeu Alexandre Janeu. Va provocar l'assassinat del seu germà i llavors va rendir la ciutat de Gaza als jueus.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
* ↑ George Crabb. Universal Historical Dictionary: Or, Explanation of the Names of Persons and Places in the Departments of Biblical, Political, and Ecclesiastical History, Mythology, Heraldry, Biography, Bibliography, Geography, and Numismatics. Baldwin and Cradock, and J. Dowding, 1833, p. 59–.
# Mihaela Peneș

Mihaela Peneș (Bucarest, 22 de juliol de 1947 - 29 d'agost de 2024) va ser una atleta romanesa especialista en el llançament de javelina, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar una sorprenent medalla d'or en la competició del llançament de javelina del programa d'atletisme. En al final va fer un llançament de més de 60 metres, sent la tercera dona que aconseguia aquesta fita. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a la Universiada de 1965 i una de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1966. A nivell nacional guanyà el campionat de Romania de 1965 a 1968. Després dels Jocs de 1968 posà punt-i-final a la seva carrera esportiva per passar a exercir d'entrenadora i oficial d'atletisme. El 1990 s'incorporà al Comitè Olímpic de Romania.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 60,68 metres (1967)

## Referències

* ↑ Stănilă, Ionela. «A murit Mihaela Peneș, campioană olimpică la aruncarea suliței. Cum și-a petrecut ultimii ani din viață marea sportivă a României» (en romanès), 02-09-2024. [Consulta: 5 setembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Mihaela Peneș». [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ «Mihaela Penes - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 18 abril 2022].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Quallada

La quallada és la part caseosa i greixosa de la llet, que per l'acció de la calor o d'un quall se separa, formant una massa pròpia per a fer formatge o mató, i deixa el sèrum al seu estat líquid. Es tracta d'un producte similar en continguts nutritius a la llet. La quallada són unes postres làctiques elaborades amb llet quallada per l'efecte d'un quall extret de l'estómac d'un animal en període de lactància o de l'herbacol, un tipus de card.
Al País Basc, d'on prové, és coneguda com a gatzatua o mamia i a la zona nord de Navarra com gaztanbera. La tradició per a elaborar una autèntica quallada obliga a utilitzar la llet d'ovella a la temperatura de munyida, i a afegir-hi quall natural procedent de l'estómac de bens acabats de néixer, i alimentats només amb els calostres i la primera llet d'ovelles acabades de parir. La utilització de les pedres com a element calefactor no és un caprici, ja que aquestes donen a la llet un gust recremat, característica d'una bona quallada tradicional.

## Enllaços externs

* Informació sobre el valor nutricional de la quallada i com elaborar-ne Arxivat 2006-10-16 a Wayback Machine. (basc) (castellà)
Viccionari
# Windham (Vermont)

Windham és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 328 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Windham tenia 328 habitants, 150 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 4,9 habitants per km².
Dels 150 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 117,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.659 $ i la renda mediana per família de 41.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 20.704 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Windham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Windham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mangosta cuacurta

La mangosta cuacurta (Urva brachyura) és una espècie de mangosta que viu a les selves del sud-est asiàtic, concretament a les selves pluvials de les terres baixes de la península de Malaca, Borneo, Sumatra i les illes Filipines de Palawan i Busuanga. És comuna prop de rius i altres corrents d'aigua.
El color del pelatge varia del marró vermellós al negre, amb les potes de color negre. Els cap és més grisenc, amb una taca negra a la barbeta. La longitud d'aquesta espècie (inclosa la cua) varia entre 60 i 65 centímetres. La seva cua, relativament curta, fa uns 25 centímetres. El seu pes aproximat és d'1,4 quilos.

## Taxonomia

Una de les seves subespècies, la mangosta cuacurta de Hose, sovint es considera com a espècie diferent.
* Urva brachyura brachyura
* Mangosta cuacurta de Hose (Urva brachyura hosei)
* Urva brachyura javanensis
* Urva brachyura palawana
* Urva brachyura parva
* Urva brachyura sumatria

## Referències

* ↑ Francis, C.M. & Payne, J. (1985).A field guide to the mammals of Borneo. Malaysia: Sabah Society(anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Sant Pere Sacarrera

Sant Pere és una capella catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya al nucli de Sant Pere Sacarrera. La capella de Sant Pere es troba documentada el 1030. Ha estat modificada posteriorment en diverses ocasions. La capella de Sant Pere, dintre del casc del poble, adossada a altres construccions, té una sola nau, coberta de teula a dues vessants i absis semicircular amb arcs cecs i bandes llombardes. El campanar és d'espadanya d'un sol arc amb campana. S'hi accedeix per una porta lateral d'arc adovellat. Hi ha una porta i una finestra rodona tapiades. L'obra ha estat modificada. El material de construcció és la pedra.

## Notes

* ↑ «Capella de Sant Pere Sacarrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Puig d'en Ferrer

El Puig d'en Ferrer és una muntanya de 107 metres que es troba al municipi de Flaçà, a la comarca del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Foneria de Völklingen

La Foneria de Völklingen (en alemany Völklinger Hütte) és una fàbrica siderúrgica situada a la ciutat alemanya de Völklingen, al Saarland. És l'única de tot Europa Occidental i de l'Amèrica del Nord que, havent estat equipada entre el final del segle xix i el començament del xx, es va mantenir intacta. Ocupa una extensió de 6 hectàrees.
El 1994, va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
És un dels punts de la Ruta Europea del Patrimoni Industrial.

## Història

El 1873, l'enginyer Julius Buch va construir una foneria prop de Völklingen, a la riba del Saar, però al cap de sis anys va haver de tancar per problemes econòmics. Dos anys més tard, el 1881, la va vendre a Carl Röchling, que l'any següent hi va inaugurar el primer alt forn.
La inversió va donar resultat i el 1890 la foneria era la principal productora de bigues d'acer de l'Imperi Alemany. Deu anys més tard, durant els anys 1898-1899, proven la gasolina com a combustible, i com que n'obtenen bons resultats el 1900 ja la feien servir als motors de combustió.
El 1911, Völklingen ja era una indústria multifuncional i produïa diversos tipus d'articles: a més a més de peces de ferro i acer de tota mena, també s'hi fabricaven fertilitzants, amoníac i benzina, entre altres subproductes de la combustió. Més endavant, durant la Segona Guerra Mundial, molts presoners vinguts de Bèlgica, Itàlia, Luxemburg, els Països Baixos i Rússia, entre d'altres, van ser obligats a treballar-hi, molts dels quals en unes condicions de feina pèssimes.
Un cop acabada la guerra, l'administració de les fàbriques fou assumida pels francesos. Aleshores hi van arribar a treballar 17.000 obrers en total, un rècord de la història de la indústria.
El 1986 la foneria va tancar les portes. Es va decidir que els edificis i els equipaments havien de ser preservats a causa del seu valor històric. El 1994 era declarada Patrimoni de la Humanitat.

## La foneria, avui

Actualment, la Foneria de Völklingen és un museu que l'any 2000 fou visitat per 104.000 persones. El 2004 s'hi va inaugurar el Ferrodrom, un recorregut científic interactiu pel món de l'acer i la seva fabricació. Els visitants poden passejar-se per les antigues instal·lacions industrials i conèixer els processos de producció. A més a més, s'hi fan exposicions temporals de temàtica diversa. A l'estiu s'hi fan concerts ocasionals.
* Foneria de Völklingen - Völklinger Hütte

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Völklingen Ironworks» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2021].
# Pas de vehicles

Un pas de vehicles, a vegades anomenat gual de vehicles calcant el paral·lelisme que fa el castellà amb el gual d'un riu (en castellà vado) és un tram de vorera en el qual es permet l'entrada i sortida de vehicles des de la calçada fins a la línia de façana.

## Normativa

Cada municipi pot regular els passos de vehicles a través de les ordenances municipals.
L'ajuntament pot expedir al sol·licitant una llicència per a permetre l'entrada i sortida de vehicles a qualsevol hora del dia tots els dies de l'any. Aquesta llicència només dona dret a passar per la vorera, mai a aparcar-hi.
Si un vehicle bloca el pas, l'interessat pot exigir a l'Ajuntament que el retiri amb una grua remolc.

## Senyalització

El titular del pas de vehicles té l'obligació de senyalitzar-lo amb la col·locació d'un senyal vertical normalitzat segons la normativa de l'Ajuntament. Alguns ajuntaments hi fan incloure el número de llicència del pas.
Hi ha ajuntaments que obliguen o permeten pintar de groc la vorada de la vorera o fer una línia a la calçada, mentre que altres ho prohibeixen.

## Rebaix de la vorada en pas de vehicles

Per a facilitar el pas del vehicle es pot fer un rebaix de la vorada similar al del pas de vianants.
Aquests rebaixos no han de tenir franges senyalitzadores per tal d'evitar que els invidents puguin confondre'ls amb els rebaixos dels passos de vianants.
Es recomana que els passos de vehicles no afectin de cap manera l'itinerari de vianants que el travessen caminant per la vorera.
El codi d'accessibilitat estableix que:
- L'itinerari de vianants que el travessen, no pot quedar afectat en el seu pendent longitudinal.
- L'itinerari de vianants que el travessen, no pot quedar afectat per un pendent transversal superior al 2%.
Tradicionalment s'han rebaixat les vorades deformant part de la vorera, mentre que avui en dia existeixen peces prefabricades per a la formació de rampes, d'amplada màxima 0,60 m., que resolen satisfactòriament la problemàtica que originen les entrades i sortides de vehicles des de l'edificació a la calçada.
Aquestes peces es podran utilitzar sempre que es garanteixi un ample de pas per als vianants d'almenys 120 cm per a permetre el pas d'una cadira de rodes. Si no es pot garantir, s'utilitzaran vorades de secció aixamfranada per facilitar la pujada del vehicle a la vorera.
# Marta de Suècia

Marta de Suècia, princesa hereva de Noruega (Estocolm 1901 - Oslo 1954). Princesa de Suècia amb el tractament d'altesa reial que, per mitjà del seu matrimoni, esdevingué princesa hereva de Noruega. Era la mare de l'actual rei noruec.
Nasqué el 28 de març de 1901 a la capital sueca essent filla del príncep Carles de Suècia i de la princesa Ingeborg de Dinamarca, ducs de Västergötland. La princesa era neta per via paterna del rei Òscar II de Suècia i de la princesa Sofia de Nassau i per via materna del rei Frederic VIII de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Suècia.
El 21 de març de 1929 es casà amb el príncep i després rei Olaf V de Noruega, filla del rei Haakon VII de Noruega i de la princesa Maud del Regne Unit. La parella, establerta a Oslo, tingué tres fills:
La princesa hereva Marta esdevingué extremadament popular a Noruega pel seu caràcter extravertit i obert. Al llarg de la dècada de 1930 tant Olav com Marta prengueren més responsabilitats representatives de la corona, iniciant l'any 1939 un viatge pels Estats Units on establiren una profunda amistat amb Franklin Delano Roosevelt i Elionor Roosevelt.
L'any 1940 les tropes nacionalsocialistes ocuparen Dinamarca i Noruega entre altres països. Marta i els seus tres fills s'instal·laren a la neutral Suècia. Gràcies a una invitació personal del president dels Estats Units, Marta i els seus tres fills emigraren a Amèrica i s'instal·laren a Washington, primer a la pròpia Casa Blanca i després a una casa cedida pel Govern. Marta seguí cultivant la seva amistat amb els Roosevelt i influí en certa forma en el discurs «Look to Norway» del president de l'any 1942.
Al llarg de la seva estada als Estats Units treballà de valent per tal d'aconseguir fons especials per ajudar la població noruega, per la qual cosa se li atribuí el títol de «mare de la nació». La princesa morí de càncer al Palau Reial d'Oslo l'any 1954; un any després el seu marit esdevenia rei de Noruega.
L'any 2005, en una visita oficial als Estats Units, el rei Harald V de Noruega inaugurà un bust de marbre a Washington en honor de la seva mare finançat pel govern estatunidenc.

## Referències

* ↑ «Crown Princess Märtha (1901-1954)». Det Norske Kongehus. [Consulta: 27 març 2020].
# Llengües charruanes

Les llengües charruanes (en castellà: lenguas charrúas o lenguas charruanas) són una família de llengües ameríndies parlades antigament a l'Amèrica del Sud, més concretament a l'actual territori de la República Oriental de l'Uruguai i de la província argentina d'Entre Ríos. Les llengües de la branca meridional són prou semblants que a vegades han estat classificades com a dialectes.
Les llengües charruanes es van extingir després del genocidi del poble charrúa.

## Classificació

* El balomar
* El charrúa
* El chaná
* El guenoa o minuano
Alguns grups ètnics desapareguts que vivien a les actuals províncies argentines d'Entre Ríos i de Santa Fe són sovint associats amb les llengües charruanes. Aquests són els Carcarañá, els Colastiné, els Corondá, els Mbeguá, els Mepene, els Quiloazá i els Timbú.

## Comparació lèxica

| GLOSSA | Charrúa | Chaná | Güenoa |
| 'ull' | i-xou | | |
| 'orella' | i-mau | | |
| 'mà' | guar | mbó | |
| 'aigua' | hué | | |
| 'sol' | | dioi | |
| 'gos' | samayoí | | lochan |
| 'arbre' | | huok | |
| 'u' | yú | ugil | yut |
| 'dos' | sam | usan | |
| 'tres' | detí | detit | |

## Referències

* ↑ Adelaar, 2004, p.614.
* ↑ Loukotka, Čestmír «Classification of South American Indian Languages». UCLA Latin American Center [Los Angeles], 1968.

## Bibliografia

* Adelaar, Willem F. H.; et Muysken, Pieter C.; The Languages of the Andes, Cambridge Language Surveys, Cambridge, Cambridge University Press, 2004 (Edició revisada, 2007) ISBN 978-0-521-36831-5

## Enllaços externs

* L'últim "parlant" de chaná (llengua charruana) Arxivat 2019-09-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Puig d'en Claret

El puig d'en Claret és una muntanya del massís de Randa, essent la central de la serra de Galdent, situada entre els termes de Llucmajor i d'Algaida, a Mallorca. El seu cim està a 378 m per sobre el nivell de la mar. Destaca a la part de l'oest una murada rocosa, l'extrem de la qual hi ha un xap natural que per la seva forma es denomina Sopegada des Gegant o també Cepegada des Gegant. D'una banda, la llegenda popular coneguda a Llucmajor conta que el tall és degut al dit petit del peu d'un gegant que ensopegà mentre s'apedregava amb un altre gegant de l'illa de Cabrera. I per altra banda, del mateix buit a la cresta, hi ha una altra llegenda vista del punt de vista d'Algaida, on el personatge principal és sant Cristòfol, que venia de Llucmajor, ensopegà i creà aquest buit.

## Referències

* ↑ SITIBSA. Servei d'Informació Territorial de les Illes Balears. «IDEIB.Infraestructura de dades espacials de les Illes Balears». Direcció General d'Ordenació del Territori del Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2014-06-22. [Consulta: 4 agost 2011].
* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).