OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L-503

La L-503, o L-503a quan té alguna variant, com la L-503z, és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La "L" indica provincia de Lleida.
Té l'origen en el poble de Senterada, en el quilòmetre 319 de la carretera N-260, i recorre tota la Vall Fosca, fins al poble de Cabdella.
Travessa només els termes de Senterada i la Torre de Cabdella, i els pobles de Senterada, la Pobleta de Bellveí, la Plana de Mont-ros (una variant, L-503z, que deixa la L-503a per passar per dins del poble evita el seu pas pel nucli urbà), Molinos, la Torre de Cabdella, la Central de Cabdella i Cabdella, on arriba en 20,5 quilòmetres.
Després, la mateixa carretera, transformada en pista asfaltada que no presenta diferències amb la carretera oficial, acaba de pujar a l'Estany de Sallente i a la Central del mateix nom.
En els seus 20,5 quilòmetres de recorregut puja 683,9 m.

## L-503z

La L-503z és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida. La z final indica que és una variant de la carretera principal. En aquest cas, n'és el traçat antic, per dins del nucli urbà de la Plana de Mont-ros, ja que la carretera principal evita el pas ran de cases.
Té l'origen en el punt quilomètric 8,7 de la carretera L-503, 100 metres al nord de la Mola de Castell, i de seguida travessa, cap a llevant, a la riba esquerra del Flamisell pel Pont de la Mola. Un cop travessat el pont, la carretera -que conserva el quilometratge antic, que segueix la direcció nord-sud- passa pel costat est de la Central Hidroelèctrica de la Plana, i arriba a la Plana de Mont-ros en quasi 1 km. Després continua cap al sud, passa per Casa Entema, i s'aboca altre cop en la carretera L-503 en el punt quilomètric 7,6 a les Sortetes, prop de la Font de l'Abeurador.
Té una llargària de quasi 1,6 km. Discorre íntegrament per l'antic terme municipal de Mont-ros, i, per tant, per l'actual de la Torre de Cabdella.
És una carretera de traçat quasi perfectament pla.
Travessa només part del terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic municipi de Mont-ros.

## Referències

* ↑ Carreteres de la Diputació de Lleida
* ↑ L-503 Carretera de la Vall Fosca, la Torre de Cabdella
* ↑ Dues esllavissades tallen un carril de la L-503 a la Torre de Cabdella, naciodigital.cat, 21 de novembre de 2016
* ↑ Camí de Capdella a Sallente a vallfosca.net

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Iodat de calci

El iodat de calci és un compost inorgànic amb fórmula química Ca(IO₃)₂. També existeix en forma de monohidrat, Ca(IO₃)₂(H₂O). Ambdós compostos són sals que es troben en la natura com a minerals anomenats lautarita i brüggenita, respectivament.

## Producció i reaccions

La lautarita, considera la font mineral més important de iode, és extreta del desert d'Atacama. El processament de la mena implica la reducció dels seus extractes aquosos amb hidrogensulfit de sodi per donar iodur de sodi. Mitjançant una reacció de comproporció, el iodur de sodi és combinat amb la sal del iodat en medi àcid per produir iode elemental. Per exemple, segons la reacció:
    10 NaI + Ca(IO₃)₂ + 6 H₂SO₄ → 6 I₂ + 5 Na₂SO₄ + CaSO₄ + 6 H₂O
El iodat de calci pot ser produït mitjançant l'oxidació anòdica de iodur de calci o fent passar clor a través d'una solució calenta de calç en la qual s'hi ha dissolt iode i després neutralitzant-la amb hidròxid de calci.
    I₂ + 5 Cl₂ + 6 H₂O → 2 HIO₃ + 10 HCl
    2 HIO₃ + Ca(OH)₂ → Ca(IO₃)₂ + 2 H₂O

## Usos

El iodat de calci es pot fer servir com a suplement de iode en pinsos d'aviram.
El iodat de calci també es fa servir en la fabricació de desinfectants, antisèptics, i desodorants.

## Referències

* 1 2 3 4 Lyday, Phyllis A.; Tatsuo Kaiho"Iodine and Iodine Compounds" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, 2015, Wiley-VCH, Weinheim, doi:10.1002/14356007.a14_381.pub2 Vol.
* ↑ «Calcium Iodate». chemicalland21.com.
# Propionibacterium acnes

Cutibacterium (Propionibacterium) acnes és un bacteri de creixement lent, típicament aerotolerant, anaerobi i grampositiu que està lligat a l'acné de la pell; i pot causar blefaritis crònica i endoftalmitis, la darrera particularment seguint la cirurgia intraocular.
Aquest bacteri és comensal de la microbiota normal de la pell humana. i molts altres animals.
Genera àcid propiònic.

## Referències

* ↑ Bhatia, Ajay; Maisonneuve, Jean-Francoise; Persing, David H. PROPIONIBACTERIUM ACNES AND CHRONIC DISEASES (en anglès). National Academies Press (US), 2004.
* ↑ Dali, P.; Giugliano, E. R.; Vellozzi, E. M.; Smith, M. A. «Susceptibilities of Propionibacterium acnes Ophthalmic Isolates to Moxifloxacin». Antimicrobial Agents and Chemotherapy, 45, 10, 2001, pàg. 2969–70. DOI: 10.1128/AAC.45.10.2969-2970.2001. PMC: 90767. PMID: 11583007.
* ↑ Liu, J.; Cheng, A.; Bangayan, NJ.; Barnard, E.; Curd, E.; Craft, N.; Li, H. «Draft Genome Sequences of Propionibacterium acnes Type Strain ATCC6919 and Antibiotic-Resistant Strain HL411PA1». Genome Announc, 2, 4, 2014, pàg. e00740–14. DOI: 10.1128/genomeA.00740-14. PMC: 4132614. PMID: 25125638.
* ↑ Bruggemann, H.; Henne, A; Hoster, F; Liesegang, H; Wiezer, A; Strittmatter, A; Hujer, S; Dürre, P; Gottschalk, G «The Complete Genome Sequence of Propionibacterium Acnes, a Commensal of Human Skin». Science, 305, 5684, 2004, pàg. 671–3. Bibcode: 2004Sci...305..671B. DOI: 10.1126/science.1100330. PMID: 15286373.
* ↑ Perry, Alexandra; Lambert, Peter «Propionibacterium acnes: Infection beyond the skin». Expert Review of Anti-infective Therapy, 9, 12, 2011, pàg. 1149–56. DOI: 10.1586/eri.11.137. PMID: 22114965.

## Enllaços externs

* «Propionibacterium acnes» (en anglès). Medical Subject Headings.
* Propionibacterium (Kenyon College)
* BBC News - "Harmless skin virus' fights acne"
* Type strain of Propionibacterium acnes at BacDive - the Bacterial Diversity Metadatabase
# Barros Filho

Barros Filho és un barri de la Zona Nord del municipi del Rio de Janeiro. El seu nom homenatja el fill de l'agricultor que va cedir terres de la seva hisenda Boa Esperança, on avui se situen els barris de Barros Filho, Costa Barros i part de Guadalupe i Honório Gurgel, Antônio da Costa Barros, per a la construcció de la línia fèrria, que va ser inaugurada el 1908.
El seu Índex de Desenvolupament Humà (IDH), l'any 2000, era de 0,750 el 114è entre 126 barris analitzats en el municipi del Rio de Janeiro.

## Història

Tota la regió que pertanyia a la feligresia d'Irajá, en la zona nord de la ciutat, era ocupada per grans hisendes, com la Botafogo i la de l'Engenho Boa Esperança. La família Costa Barros era propietària d'aquests latifundis. El pare, Antônio Costa Barros, va deixar-ho tot al seu hereu, Barros Filho. Amb la construcció de la línia ferroviària auxiliar, entre 1892 i 1898, hi va ser instal·lada, el 1908, l'Estació Barros Filho, que va donar nom al barri. Barros Filho és travessat per l'Avinguda Brasil i comprèn el Districte Industrial de la Hisenda Botafogo, a més de diverses comunitats.

## Localització

Se situa en la Zona Nord de la ciutat de Rio. Limita amb els barris de Costa Barros, Guadalupe, Coelho Neto i Honório Gurgel, tenint com a artéria principal la carretera João Paulo, que connecta el barri amb els de Madureira i Pavuna.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio». www.wikirio.com.br. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000».

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# ITunes Originals – R.E.M.

iTunes Originals – R.E.M. és un àlbum d'entrevistes i música original i enregistrada prèviament de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M.. Es va publicar el 28 de desembre de 2004 per tal de promocionar l'àlbum d'estudi Around the Sun i la seva gira Around the World Tour. Només estigué disponible per iTunes, tal com havien fet anteriorment amb Vancouver Rehearsal Tapes.
Aquesta col·lecció inclou cançons en directe, temes d’àlbums, un grapat de rareses i entrevistes, cosa que la converteix en una audició convincent per als fans més seriosos.
En aquesta publicació destaca la versió d'estudi de «Permanent Vacation», una cançó creada en la primera època de la banda, prèvia al primer àlbum d'estudi de la banda Murmur (1983), però que no havia vist la llum fins aquell moment. La banda va redescobrir la cançó a principis dels 2000, va tornar a tocar-la en directe, i finalment va decidir incloure-la en aquest treball.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills i Michael Stipe. Tall parlats o que no són cançons, en cursiva.

## Referències

* ↑ Erlewine, Stephen Thomas. «REM > iTunes Originals: R.E.M.» (en anglès). AllMusic. [Consulta: 20 octubre 2021].
# Johannes Weidenbach

Johannes Weidenbach (Berlín, 29 de novembre de 1847 - 28 de juny de 1902) va ser un pianista alemany i professor de música. És el germà de l'arquitecte Georg Weidenbach.
Nascut en una família de professors, era fill del mestre Georg Gustav Weidenbach i Emilie Therese Schweitzer. Es va graduar de l'escola secundària a Dresden, el 1869-1871. Va estudiar al conservatori de Leipzig. A partir de 1873 va ensenyar piano al mateix centre. Entre els seus alumnes va tenir Karl Wendling, Stanislav Exner, Konstanza Erbicanu i Johann Levalter. Entre els seus estudiants fou conegut pel seu aforisme que els pianistes nord-americans (molts que van venir a estudiar a Leipzig) li recordaven les «grans aranyes que corren per les tecles».
Va donar concerts a Leipzig i altres ciutats alemanyes, principalment com a intèrpret, acompanyat de Hans Sitt.
Adolf Ruthardt va dedicar la Sonata-Fantasy Op.31 (1888) a Weidenbach.

## Referències

* ↑ «Musical Items» (en anglès). The Etude Magazine, 01-09-1902.
* ↑ Riemann Musik Lexikon : Aktualisierte Neuauflage in fünf Bänden (en alemany). 13a edició actualitzada. Magúncia: Schott, 2012. ISBN 978-3-7957-0006-5.
* ↑ Gienow-Hecht, Jessica C. E.. Sound diplomacy: music and emotions in transatlantic relations, 1850-1920 [Diplomàcia sonora: Música i emocions en les relacions transatlàntiques, 1850-1920] (en anglès). Chicago: University of Chicago Press, 2009. ISBN 978-0-226-29217-5.
# La Serra (Perafita)

la Serra és una mas a mig camí de les poblacions de Perafita (Lluçanès) i Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Edifici de dos pisos i golfes, de planta rectangular allargada format per dos habitatges que corresponen a la masia amb la masoveria. Els murs són de pedra i estan recoberts d'arrebossat. L'ordenació de la façana principal distingeix clarament dues fases constructives. La primera, a l'esquerra presenta un porta adovellada, un primer pis amb tres balcons i quatre finestres de golfes. La segona presenta dos pisos d'arcades, i tres ulls de bou. Les tres arcades del primer pis formen galeria mentre que les de la planta baixa correspon a una porta i dues finestres semicirculars. Hi ha diverses construccions annexes incorporades.
El paller de la Serra és un edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant construït amb murs de pedres regulars i morter. Tancat per tres de les seves quatre cares, sols presenta dues obertures en forma d'arcada a la façana principal i diverses obertures a la part baixa, algunes de les quals han estat modificades. L'antigor de les obertures, les tres portes i les dues finestres ve donat pel material emprat en la llinda: tenen llinda de pedra les antigues, mentre que les de nova factura són de fusta. En una de les llindes de la planta baixa, sota de les dues arcades hi ha gravada la data de construcció: "1791".

## Història

La propietat d'aquesta casa era originàriament del bisbat de Vic, documentada segons paraules de Junyent (i l'amo de la casa), del 900-1000. La casa, molt més petita que l'actual, va ser comprada per la família de la Canal de Gombrèn per a poder-hi fer pastures. Degut diversos esdeveniments familiars la casa de la Serra passà a ser la masia i l'antiga masia la Canal de Gombrèn la masoveria. Algunes dates de construcció de l'edifici que conserven a la llinda són: 1715, 1736.

## Referències

* 1 2 3 «Mas la Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Patrick Strzoda

Patrick Strzoda (Thann, 5 de gener de 1952) és un polític francès, ex-alcalde i membre del gabinet de president de França Emmanuel Macron. És l'actual representant personal del copríncep Francès al Principat d'Andorra, des del 14 de maig de 2017.
Provinent d'una família d'origen polonès, té una llicenciatura en anglès per la Universitat de Besançon i una llicenciatura en Dret obtinguda a la Universitat d'Estrasburg. Patrick Strzoda començà la seva carrera com a assessor d'administració escolar i universitària del Ministeri d'Educació Nacional el 1975. El 1983, ingressà a l'Escola nacional d'administració (França) i es traslladà a la prefectura com a director de gabinet del prefecte de Dordonya el 1985. Posteriorment, el 1987 es va convertir en sotsprefecte de Saint-Jean-de-Maurienne, i després, el 1992 en el secretari general del comitè organitzador dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 a Albertville, encara a Savoia.

## Referències

* ↑ «Macron signa el primer decret com a Copríncep per designar representant seu a Andorra Patrick Strzoda». Altaveu, 31-05-2017 [Consulta: 24 maig 2020].
* 1 2 Papaemmanuel, Alexandre; Vadillo, Floran. «Strzoda, Patrick». A: Les Espions de l'Elysée: Le Président et les services de renseignement. Tallandier, p. 292. ISBN 979-10-210-3993-3 [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ «Patrick Strzoda, un grand préfet spécialiste des dossiers délicats». Challenges, 23-07-2018 [Consulta: 24 maig 2020].
# Neutralisme

El neutralisme és una relació biològica, entre dues espècies o poblacions que interaccionen, en la qual cap dels individus rep benefici ni perjudici.
El neutralisme pur és molt poc probable o impossible de provar. Al tractar les complexes xarxes d'interaccions presentades pels ecosistemes, pot ser difícil afirmar amb certesa que no hi ha absolutament cap competència o benefici entre cap de les espècies. Atès que el neutralisme pur és rar o inexistent, aquest terme sovint s'aplica a situacions on les interaccions són poc més que insignificants o menyspreables.
Un exemple de neutralisme és la relació entre els Lactobacillus i els Streptococcus, els primers sent uns bacteris gram-positius importants de la microbiota intestinal, i els segons també són bacteris grampositius, i en l'humà és causant d'una sèrie de patologies, com ara amigdalitis, meningitis o pneumònia. Però, quan els dos gèneres bacterians es troben coexistint en el mateix hàbitat (l'humà), la presència d'una d'elles no té efecte sobre l'altra i viceversa.

## Diferències respecte al comensalisme

En el cas que una espècie rebi benefici i una altra no resulti beneficiada ni perjudicada, es parla de comensalisme. Aquest tipus de relació (comensalisme) es dona entre el peix rèmora i el tauró. El peix rèmora obté aliment de les restes de menjar que escapen de la boca del tauró quan ataca una presa. Per la seva banda, el tauró ni es beneficia ni és perjudicat per la interacció.

## Vegeu també

* Interacció biològica

## Referències

* ↑ EUNED (2000). Saneamiento ambiental. ISBN 9789968310697. Pág. 25.
* 1 2 Nei, Masatoshi «Selectionism and Neutralism in Molecular Evolution» (en anglès). Molecular Biology and Evolution, 22, 12, 01-12-2005, pàg. 2318–2342. DOI: 10.1093/molbev/msi242. ISSN: 0737-4038.
# ITunes Originals-The Cardigans

La banda sueca The Cardigans edita el 26 d'abril de 2005 un àlbum especial. Es tracta d'un CD recopilatori només disponible a iTunes Music Store que inclou 15 dels seus grans èxits (alguns són versions per iTunes), així com tota una sèrie de comentaris dels seus membres intercalats entre les cançons.

## Llista de cançons

* Nina Persson - iTunes Originals
* The Cardigans - Erase/Rewind
* Magnus Sveningsson & Peter Svensson - When We Started
* The Cardigans - After All...
* Magnus Sveningson, Nina Persson & Peter Svensson - The Swede Smell of Success
* The Cardigans - Lovefool (Radio Edit)
* Nina Persson & Peter Svensson - Why We Covered Black Sabbath
* The Cardigans - Sabbath Bloody Sabbath
* The Cardigans - Tomorrow
* Peter Svensson - Moving from Gran Turismo to Long Gone Before Daylight
* The Cardigans - My Favourite Game (iTunes Originals Version)
* Nina Persson & Peter Svensson - The Way We Write (cmt)
* The Cardigans - You're the Storm (iTunes Originals Version)
* Magnus Sveningsson & Peter Svensson - Magnus' Favorite Song
* The Cardigans - 03.45: No Sleep
* The Cardigans - For What It's Worth (iTunes Originals Version)
* Bengt Lagerberg, Nina Persson & Peter Svensson - Bengt & Peter's Favorite Song
* The Cardigans - Couldn't Care Less
* The Cardigans - Please Sister (iTunes Originals Version)
* Lasse Johansson & Magnus Sveningsson - Lasse's Favorite Song
* The Cardigans - Live and Learn
* The Cardigans - Communication (iTunes Originals Version)
* Bengt Lagerberg & Peter Svensson - Nina's Favorite Song
* The Cardigans - And Then You Kissed Me

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mogambo

Mogambo és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Ford i estrenada l'any 1953. Fou doblada al català.

## Argument

Vic Marshall és un caçador que viu d'organitzar safaris a l'Àfrica. Organitza una expedició al país de goril·les amb uns personatges conflictius: la corista Eloise, a qui un maharajà, que s'havia de dur a un altre safari, ha deixat penjada, i el matrimoni britànic format pel despistat antropòleg Donald Nordley i la seva jove esposa, Linda. Tothom, llevat de Nordley, s'adona que Vic i Linda s'agraden, però ell no ho veu fins que Linda dispara contra el caçador en un atac de gelosia a causa d'Eloise. El matrimoni abandona el safari, i això propicia que es manifestin clarament els sentiments entre Vic i Eloise.

## Repartiment

* Clark Gable: Victor Marswell
* Ava Gardner: Eloise Y. Honey Bear Kelly
* Grace Kelly: Linda Nordley
* Donald Sinden: Donald Nordley
* Philip Stainton: John Brown-Pryce
* Eric Pohlmann: Leon Boltchak
* Laurence Naismith: El comandant
* Denis O'Dea: El pare Joseph

## Recepció
### Espanya

En el doblatge espanyol de 1953, el codi de censura cinematogràfica del franquisme va fer que canviessin els diàlegs de la pel·lícula per evitar que es produís adulteri en l'argument, i va convertir així als personatges de Grace Kelly i Donald Sinden en germans, en comptes d'un matrimoni. Aquesta distorsió no es va produir en els països hispanoamericans, on les pel·lícules estatunidenques no es presentaven doblades sinó que amb subtítols i banda sonora original.

### Argentina

A l'Argentina aquesta pel·lícula va donar origen al malnom de «goril·les», terme desqualificatiu que el peronisme va usar per designar els seus opositors i que després es va generalitzar a les persones antiperonistes. Tot plegat va succeir cap el 1955 quan, a l'estrena local de Mogambo, es feien paròdies de pel·lícules en un programa humorístic de ràdio: «La Revista dislocada». En la corresponent paròdia un personatge repetia contínuament, amb accent porteny, la frase de la pel·lícula, «Deuen ser els goril·les, deuen ser ...». En cercles de militars i civils que conspiraven contra el primer govern del general Juan Domingo Perón, es va atribuir aquesta frase als funcionaris de govern, que suposadament la pronunciaven davant de cada fet sospitós d'atemptat que es produís durant aquells dies. Els revolucionaris d'ideologia més antiperonista van reivindicar orgullosament per a si mateixos el malnom de «goril·les». Durant la dècada de 1970, els montoneros titllaven de goril·les als sindicalistes peronistes de dreta (Què passa general que està ple de goril·les el govern popular?).
* Clark Gable i Ava Gardner
* Clark Gable i Grace Kelly
* Ava Gardner i Grace Kelly

## Referències

* ↑ «Mogambo». Ésadir.cat. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Mogambo» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 16 agost 2022].
* ↑ «Las tijeras de Franco» (en castellà). LaVanguardia.com. Arxivat de l'original el 2018-07-22. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «El origen del término "gorila" y el mito del voto cantado» (en castellà). Cronista.com. [Consulta: 11 febrer 2019].
# Zhao Jing

Zhao Jing (xinès: 赵菁; Wuhan, 31 de desembre de 1990) és una nedadora xinesa i medallista olímpica als Jocs Olímpics de Pequín 2008.

## Trajectòria

Va debutar als Jocs Olímpics de Pequín 2008 als 18 anys en la prova de 4x100 m combinat, aconseguint a més la medalla de bronze amb un temps de 3:56,11. El 2009 va nedar al Campionat Mundial de Natació de 2009, guanyant dues medalles d'or, igual que al Campionat Mundial de Natació en Piscina Curta de 2010, a més d'una medalla de plata. Després de nedar al Campionat Mundial de Natació de 2011, on va guanyar dues medalles, una d'or i una altra de plata, va nedar als Jocs Olímpics de Londres 2012. Va nedar en dues proves, però no va arribar a aconseguir cap medalla. Posteriorment va nedar al Campionat Mundial de Natació en Piscina Curta de 2012, collint una medalla d'or i una altra de bronze, i després al Campionat Mundial de Natació de 2013, medallista d'or en els 50 m esquena.

## Referències

* ↑ «Xina Zhao Jing guanya els 50m esquena amb facilitat». Terra Networks, 01-08-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 8 agost 2014].
# La 8

La 8 és el segon canal de Castilla y León Televisión, societat adjudicatària de l'explotació dels dos canals de Televisió Digital Terrestre autonòmica en l'àmbit de la Comunitat de Castella i Lleó. CyL8 i el seu canal germà, CyLTV, van iniciar les seves emissions regulars el dia 9 de març del 2009, tant en tecnologia analògica com en digital, substituint des d'aquest moment al senyal de la fins llavors Televisión Castilla y León. CyL8 va canviar el seu nom per La 8 en 2011.

## Referències

* ↑ CyLTV, más castellana y leonesa que nunca rtvcyl.es, 31 d'agost de 2011

## Enllaços externs

* Web de la Radio Televisión de Castilla y León
* Programació de CyL8
# Partit Sindicalista

El Partit Sindicalista fou un partit polític fundat el 7 d'abril de 1934 per Ángel Pestaña i altres militants de la CNT, amb l'esperança de convertir-se en el partit polític de la CNT i trencar així l'hegemonia "faista" a la qual s'oposava. No pogué arrossegar ni la Federació Sindicalista Llibertària ni els Sindicats d'Oposició. La seva influència romangué limitada a petits nuclis a Madrid, a Andalusia, a Saragossa, a Catalunya i al País Valencià. Doctrinalment, el partit defensà per a la societat post-revolucionària un model de societat basat en el control de la producció pels sindicats, de la distribució per les cooperatives i dels afers públics pels municipis, en una mena d'estat sindicalista.
L'òrgan central del partit, "El Sindicalista", passà aviat, pel setembre del 1935, a Madrid, però esclatada la guerra civil a Barcelona aparegueren "Hora Sindicalista" (1936-37) i "Mañana" (1937-39). Participà en el pacte del Front Popular, el Partit Sindicalista va obtenir dos escons en les eleccions de febrer de 1936, un d'ells per al fundador d'aquesta formació, Ángel Pestanya, i l'altre per a l'advocat llibertari Benito Pabón, i durant la guerra civil tingué un cert desenvolupament, assolint uns 30.000 afiliats.

## Enllaços externs

* http://www.alasbarricadas.org/forums/viewtopic.php?t=593
* Documentació del Partit Sindicalista a la Biblioteca de Catalunya.