OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herminio Molero

Herminio Molero (La Puebla de Almoradiel, Toledo, 1948), és un artista espanyol. Es dedica a la pintura i la música, tot i que també ha treballat amb el cinema, la publicitat, la poesia i el teatre. Interessat per diverses experiències com la poesia visual, l'art per ordinador, l'art conceptual i el happening, la seva pintura s'emmarca dins de la denominada Nova Figuració Madrilenya, tendència figurativa pop i irònica sorgida a Madrid als anys setanta. Aquest heterogeni grup d'artistes, que des del començament tingué el suport de la premsa democràtica sorgida després de la dictadura, mostrà un gran interès pel pop britànic i nord-americà, per la utilització dels suports tradicionals i per la figura humana com a tema principal, que en Molero es concreta en la figura de l'artista o de l'estrella.
L'any 1968, juntament amb Ignacio Gómez de Liaño, Manolo Quejido, Fernando López Vera, Francisco Pino i F. Salazar, crea la Cooperativa de Producción Artística y Artesana (CPAA), un grup d'experimentació poètica gràcies al qual Molero entra en contacte amb aquesta avantguarda madrilenya i que li permet exposar internacionalment.
Després d'una estada a París fins al 1967, en els primers anys de producció a Espanya Molero treballa dins de la poesia concreta, però alhora el seu interès per la cultura popular i mediàtica el fan allunyar d'aquest vessant més poètic. Així, duu a terme sèries d'obres que adopten el format del cartell, amb al·lusions al cartellisme americà, el constructivisme rus i la música pop anglosaxona. A partir del 1968, abandona un llenguatge bàsicament verbal per aproximar-se a la figuració. La seva vinculació amb la música queda plasmada en aquestes primeres obres, de marcada qualitat musical, amb un joc dinàmic de positiu i negatiu, i també en les al·lusions figuratives a la música pop, per mitjà de rostres de personatges populars, com Bob Dylan o John Lennon.
El seu imaginari pop sovint es troba també vinculat als estereotips hispànics, als arquetips espanyols i a la mitomania popular. Cap al 1970 la seva activitat es diversifica: participa en happenings, poesia d'acció, teatre i música electrònica. La seva obra experimenta una progressió des de la cultura hippy, l'estètica electrònica i la filosofia hindú cap a la pintura pròpiament dita i cap a una lectura molt personal del kitsch.
Després d'una etapa d'abandonament de la pintura per dedicar-se a la composició musical, fundant el grup musical Radio Futura, i a la producció de cinema i publicitat, al final dels anys vuitanta retorna a la pintura i s'inicia en l'àmbit del còmic, conservant el llenguatge pop i utilitzant els codis tradicionals de la publicitat.

## Referències

* ↑ «Herminio Molero». web. MACBA. [Consulta: 20 abril 2015].
# Campionat d'Espanya de motocròs 2006

La temporada de 2006 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 48a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### MX2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Carlos Campano | KTM | ? |
| 2 | Xavier Hernández | ? | ? |
| 3 | Francisco José Millán | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### MX1

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Javier García Vico | Honda | ? |
| 2 | Alvaro Lozano | KTM | ? |
| 3 | Jonathan Barragán | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 125cc | José Antonio Butrón | KTM |
| Cadet 85cc | Antonio J. Ortuño | KTM |
| Trofeu Juvenil 85cc | Jesús Pedrajas | KTM |
| Trofeu Alevins 65cc | Iker Larrañaga | KTM |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# O'Donell Lorenzo Codesido

O'Donell Lorenzo Codesido (Pontevedra, 20 de juliol de 1910 - Pontevedra, 14 de setembre de 1979), conegut com a Edelmiro II, fou un futbolista gallec de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Era germà bessó del futbolista Edelmiro Lorenzo Codesido. Començà a jugar a l'Eiriña CF de Pontevedra. Més tard emigrà a Cuba per jugar a l'Iberia, on guanyà el campionat nacional, juntament amb el seu germà Edelmiro. Quan retornà a Espanya, ingressà novament a l'Eiriña, i el 1933 fou fitxat pel RCD Espanyol, on ja hi jugava el seu germà Edelmiro. A l'Espanyol hi romangué durant dues temporades, en les quals disputà 27 partits de lliga (7 gols) i 8 de copa. A continuació retornà a l'Eiriña i el 1939 fitxà pel Celta de Vigo, on jugà una temporada a primera divisió.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «O´DONELL LORENZO». yojugueenelcelta.com, 20-03-2011. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Fitxa d'Edelmiro II». Periquito.cat. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Can Tarrida

Can Tarrida fou un mas ubicat al districte d'Horta-Guinardó de Barcelona. Estava situada entre el carreró de Ca l'Iglésies, la riera Marcel·lí i el carrer de Jerez. Era una casa senyorial amb finestrals gòtics. El 1897, l'últim propietari va llegar la masia a la Casa de la Caritat de Barcelona. L'any 1974 va ser enderrocada per a la construcció de l'avinguda de l'Estatut. Tres carrers d'Horta, que hi eren a la vora, recorden la plana de can Tarrida: el carrer de la Plana, el passatge de la Plana i la baixada de la Plana.

## Història

En el 'Dietari' del Baró de Maldà relata la seva visita a can Tarrida l'11 d'octubre de 1797, on el reberen la pubilla Tarrida i el seu marit Joan Moragas. El 1897, Marià Torrebadella va llegar la masia a la Casa de la Caritat de Barcelona. Prèvies reformes i adaptacions, hi foren instal·lades dues escoles de pàrvuls i unes altres dues del nivell preparatori. En temps de la Mancomunitat s'hi van organitzar les colònies d'estiu de la Casa de la Caritat. Posteriorment passà a les Llars Mundet.
El 1974 va ser derruïda per poder passar-hi l'avinguda de l'Estatut.

## Referències

* 1 2 «Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó». Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó. [Consulta: 27 març 2013].
* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 162-163.
* ↑ «Can Tarrida». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Northumberland (desambiguació)

«Northumberland» té aquests significats:
* Northumberland, comtat del nord-est d'Anglaterra.
* Northumberland (Nova Hampshire)
* Northumberland (Pennsilvània)
# Can Tarter

Can Tarter és una obra de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici a quatre vents de planta rectangular amb una crugia paral·lela a la façana i escala de dos trams. El cos central correspon a l'habitatge i els dos laterals als porxos.
Tant el cos central, com els cossos laterals tenen coberta a dues vessants de teula àrab.
A la planta baixa hi ha dos arcs rebaixats que corresponen als porxos i un arc de mig punt que dona accés a l'edifici i també hi ha una finestra quadrangular.
Al cos central de la planta pis hi ha dos finestres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Tarter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].
# OSR

OSR té els següents significats:
* Orquestra de la Suisse Romande, orquestra simfònica amb seu a Ginebra, (Suïssa)
* Orde de l'Estrella de Romania (del seu nom en romanès Ordinul Steaua României), màxima condecoració de Romania
* OEM Service Release, edició del sistema operatiu Windows 95
* Relació de sobremostreig (del seu nom en anglès Oversampling Ratio), valoració de la freqüència de mostreig, en mostreig digital
# Orgakin

Orgakin (en rus: Оргакин) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 759 habitants. Pertany al districte municipal d'Ikí-Burul.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область.1989». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
# Allium caeruleum

Allium caeruleum és una planta amb flors amb usos ornamentals de la família de les amaril·lidàciess, dins dee gènere Allium el mateix que la ceba o l'all. És nativa de l'Àsia central: Kazakhstan, Kirguizstan, Sibèria, Tadjikistan, Uzbekistan, i Xinjiang, a la Xina.
Aquesta planta és citada a Flore des Serres et des Jardins de l'Europe puis L'illustration horticole de Charles Antoine Lemaire. Allium caeruleum arriba fins als 80 centímetres i fa flors blaves a l'estiu. Es cultiva com a planta ornamental. De fet, la planta va guanyar el premi de la Royal Horticultural Society l'any 1993.

## Referències

* ↑ «NC State University: Allium caeruleum». Arxivat de l'original el 2007-07-04. [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ Flora of China v 24 p 199
* ↑ Peter Simon von Pallas. 1773. Reise durch verschiedene Provinzen des russischen Reichs 2: 727, pl. R.
* ↑ «Allium caeruleum AGM». RHS Plant Finder. Royal Horticultural Society. Arxivat de l'original el 18 de març 2014. [Consulta: 27 juliol 2013].
# Oxyjulis

Oxyjulis és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Oxyjulis californica (Günther, 1861)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, U.S.A. 336 p.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Gill T. N. 1863. Notes on the labroids of the western coast of North America. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 221-224.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Agulla de cap

Una agulla de cap o pinçó (rossellonès) és un clau molt fi (usualment de metall) amb punta per un dels seus extrems i una cabota per l'altre. Té múltiples funcions, entre elles subjectar certs objectes o materials entre si. En l'ofici de la sastreria és de molta utilitat com eina de costura. A jutjar per les troballes arqueològiques, l'agulla d'os, és un dels primers invents de la humanitat. Va aconseguir gran popularitat en la Grècia i Roma clàssiques.
Hi ha diferents tipus d'agulles:
* Agulla de cap de vidre. Té un cap més gros de vidre per agafar-la millor.
* Agulla de cap de gota de sèu. Presenta el seu cap acopat i no pla com els corrents.
* Agulla de cap perdut. Gairebé no té cap sinó una espècie de rebava
* Agulla de monja. És summament prima i petita.
* Agulla de París. La que té cap i punta prismàtica feta amb filferro
* Agulla de toca de monja. La que és més petita que les corrents. Serveix regularment per agafar coses molt delicades.

## Expressions relacionades

* Cercar una agulla en un paller: ser una cosa molt difícil de trobar
* Ser agafat amb agulles: ser una cosa poc estable i ferma
* No cabre-hi ni una agulla: haver-hi molta gent en un lloc

## Vegeu també

* Moda

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.15. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 3 novembre 2014].
* ↑ Diccionario enciclopédico popular il·lustrado Salvat (1906-1914)
# Alzona

Alzona (en francès i oficial Alzonne de * alz-) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude
# Joan d'Amat i Despalau

Joan d'Amat i Despalau (1633-1697) fou un noble barceloní senyor de Castellbell, Vacarisses, Castellar, Rellinars i El Vilar.
El 1668 es va casar amb Francesca de Planella i d'Erill senyora de Talamanca amb qui tingué dos fills, Josep i Francesc. Vivia a Barcelona i participava en la política de la ciutat i del Principat. Va intervenir per pacificar Catalunya durant les guerres del segle xvii. Els seus homes van ser a Manresa el 1688 durant l'avalot de les Faves.
Va ser al Consell de Cent diverses vegades i va ser diputat a les Corts catalanes pel braç militar. Entre els anys 1691 i 1693 fou elegit per escrutini i se li dona el càrrec de protector del braç militar. El 1697 fou enterrat a l'església de Sant Francesc de Barcelona. En el seu testament deixà el castell de Castellar al seu segon fill Francesc d'Amat i Planella i tots els seus altres béns i títols van a l'hereu Josep d'Amat i de Planella, que serà el primer Marquès de Castellbell.

## Vegeu també

* Castell de Castellar
* Senyoria de Castellar

## Referències

* ↑ Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-9375217-0
# Cowarts

Cowarts és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.546 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cowarts tenia 1.546 habitants, 603 habitatges, i 469 famílies. La densitat de població era de 82,4 habitants/km².
Dels 603 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 92,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.688 $ i la renda mediana per família de 41.198 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.281 $ mentre que les dones 19.464 $. La renda per capita de la població era de 17.793 $. Aproximadament el 10,3% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Organovaïta-Zn

L'organovaïta-Zn és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la labuntsovita. Rep el nom de la cristal·lògrafa russa Natalia Ivanovna Organova (1929-).

## Característiques

L'organovaïta-Zn és un ciclosilicat de fórmula química K₂Zn(Nb,Ti)₄(Si₄O₁₂)₂(O,OH)₄·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'organovaïta-Zn pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Karnasurt, al massís de Lovozero, un massís situat al centre de la Península de Kola, dins l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral en tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Organovaite-Zn» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 març 2018].
* ↑ «Organovaita-Zn. Minerales» (en castellà). [Consulta: 22 octubre 2021].
# Vibi Accueu

Vibi Accueu (en llatí Vibius Accuaeus) va ser un militar romà del segle iii aC. Segurament formava part de la gens Víbia. Portava aquest cognomen suposadament per ser nadiu de la ciutat d'Accua.
Va ser comandant d'una cohort formada per aliats pelignes dins l'exèrcit romà l'any 212 aC. Va destacar per la seva valentia a la Segona Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Vibius Accuaeus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 19 novembre 2023].
# Tilián

Els tilians (Tilián) són un poble indígena de l'Argentina, a la província de Jujuy.
Totes les comunitats actuals viuen properes a la localitat de Volcán, departament de Tumbaya, a la Quebrada. Entre les quatre comunitats registrades sumen una població propera als 350 habitants. Tres d'elles poden ser considerades periurbanes i mantenen reclams dominials sobre el territori, la comunitat restant no ha iniciat cap reclam. Amb relació a la seva història passada, relats locals refereixen que els seus avantpassats van adoptar la dramàtica decisió de no reproduir-se com a estratègia defensiva davant l'invasor colonial i posteriors escenaris d'opressió.

## Referències

* ↑ Argentina, Sociedad Científica. Anales de la Sociedad Científica Argentina (en castellà). Sociedad Científica Argentina, 1898, p. 45.
# Alphonse Lequeutre

Alphonse Adelson Hippolyte Lequeutreb (París, 9 de maig de 1829 - París, 1891) fou un pirineista francès.
Era un alt funcionari al Ministeri de la Marina i de les Colònies quan, a causa d'una salut molt fràgil, el 1869 descobreix els Pirineus durant una estada als banys de Varètja. Malgrat tot, inicia des d'allà una afició per la muntanya de gran interès.
L'any 1864, puja el pic de la Munia (3.133 m) per la cresta, des del coll de la Sède, amb el guia Henri Paget, dit Capella.
Fa excursions amb Henry Russell i Charles Packe. S'adhereix a la Societé Ramond. A París, participa en la creació del Club Alpí Francès i forma part del seu comitè de direcció.
El 1869, s'adjudica la primera del pic de Gerbats amb Capella i a continuació el pic d'Allanz, per un itinerari inèdit. En 1870, fa sol el Maucapéra.
El 1875, del 26 al 30 d'agost, fa un periple amb Franz Schrader i els guies Henri Passet i Pierre Pujo al voltant del Mont Perdut. Visita primer el Canyó de Mascun, a l'Alt Aragó. Aquest mateix any, publica la seva Guia de Barèges i l'any següent, la Guia de Sant-Salvador i de Gavarnie. Col·labora igualment a la redacció de les guies Joanne.
Un avantcim del Comaloforno, al Massís del Besiberri (Alta Ribagorça) porta el seu nom: Punta de Lequeutre (2.966 m).

## Notes i referències

* ↑ Henri Beraldi, Cent ans aux Pyrénées

## Bibliografia

* Henri Beraldi, Cent ans aux Pyrénées, Paris, 1898-1904, sept volumes in-8°. Reedició per « Les Amis du Livre Pyrénéen », Pau, 1977
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1963

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1963 es va celebrar a Rocourt (Bèlgica) de l'1 al 7 d'agost de 1963. Les competicions es van celebrar al Stade Vélodrome de Rocourt. En total es va competir en 9 disciplines, 7 de masculines i 2 de femenines.

## Resultats
### Masculí
#### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Sante Gaiardoni Itàlia | Antonio Maspes Itàlia | Jos De Bakker Bèlgica |
| Persecució individual | Leandro Faggin Itàlia | Peter Post Països Baixos | Henk Nijdam Països Baixos |
| Darrere moto | Leo Proost Bèlgica | Paul Depaepe Bèlgica | Robert Varnajo França |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Patrick Sercu Bèlgica | Sergio Bianchetto Itàlia | Pierre Trentin França |
| Persecució individual | Jean Walschaerts Bèlgica | Stanislav Moskvin Unió Soviètica | Hugh Porter Regne Unit |
| Persecució per equips | Unió Soviètica Stanislav Moskvin Sergeï Teretschenkov Arnold Belgardt Viktor Romanov | RFA Lothar Claesges Clemens Grossimlinghaus Karl-Heinz Henrichs Ernst Streng | Dinamarca Deut Hansen Preben Isaksson Leif Larsen Kurt Vid-Stein |
| Darrere moto | Romain De Loof Bèlgica | Karl-Heinz Matthes RFA | Ueli Luginbühl Suïssa |

### Femení

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Galina Ermolaeva Unió Soviètica | Irina Kiritchenko Unió Soviètica | Valentina Savina Unió Soviètica |
| Persecució individual | Beryl Burton Regne Unit | Yvonne Reynders Bèlgica | Liubov Riàbtxenko Unió Soviètica |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 2 | Unió Soviètica | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Itàlia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 4 | Regne Unit | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | RDA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | França | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 9 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | TOTAL | 9 | 9 | 9 | 27 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Jean-Yves Cozan

Jean-Yves Cozan (Brest, 16 de maig de 1939, Kemper, 2020) és un polític bretó, membre del Moviment Demòcrata i del Partit Bretó. Estudià sociologia i treballà com a periodista a Le Progrès de Cornouaille, del que en fou director (1962-69). Més tard entrà en el gabinet d'André Colin, antic ministre, conseller general del cantó d'Ouessant el 1978 i president del Consell General de Finisterre (1969-78), en qualitat de secretari general del CODAFF, comitè d'expansió de Finisterre. Després fou adjunt a l'alcalde de Quimper (1978-1989)
Inicialment s'afilià al Centre dels Demòcrates Socials (CDS), però després continuà la seva carrera dins de la Unió per a la Democràcia Francesa i membre del Club Idées-Action d'Alain Madelin, que va arribar a acords amb el PS. A les eleccions regionals franceses de 1986 i 1998 fou escollit membre del Consell Regional de Bretanya i a les eleccions legislatives franceses de 1986 diputat a l'Assemblea Nacional Francesa per Finisterre. Va revalidar l'acta de diputat a les eleccions de 1988 i a les de 1993. El 1998 es va presentar al Senat de França per la llista « Indépendants de Bretagne ».
Alhora, el 1983 fou nomenat president del Parc Natural Regional d'Armor i sis empreses més, entre elles Finist'air. Ell continua sent un director de la SEM de desenvolupament de Finisterre. Fou nomenat "bretó de l'any 1991" per la revista Armor Magazine.
Al Consell Regional de Bretanya, del qual fou vicepresident fins al 2004, es va fer càrrec de la promoció de la identitat i la cultura bretona. El 2008 es va unir a Askol, associació de membres electes i simpatitzats del Partit Bretó. El 30 de març de 2009 es va incorporar al Moviment Demòcrata.

## Enllaços externs

* Jean-Yves Cozan Arxivat 2009-04-01 a Wayback Machine. a Ouest-France.
# Orkut

Orkut fou una xarxa social (comunitat virtual) promoguda per Google del 2004 al 2014. La xarxa fou dissenyada per a permetre als seus integrants mantenir les seves relacions existents i fer nous amics, contactes comercials o relacions més íntimes. Era possible crear i mantenir comunitats, que agrupaven persones d'acord amb els seus gustos i interessos, en diferents categories, entre les quals hi havia: activitats, negocis, jocs, música, mascotes, religió, escoles, menjars, preferències sexuals i d'altres.
Orkut tancà definitivament el 30 de setembre del 2014, malgrat ser una de les webs més visitades a l'Índia i al Brasil durant el 2008.

## Referències

* ↑ «Facebook desplaza a Orkut, de Google, y pasa a ser líder en Brasil». Cinco Días, 18-01-2012. [Consulta: 16 desembre 2013].
* ↑ «Adeus ao Orkut» (en portuguès). Google, 30-06-2014. [Consulta: 30 juny 2014].
* ↑ «Orkut is the first in Brazil» (en anglès). Via6.com, 24-04-2008. Arxivat de l'original el 13 de maig 2010. [Consulta: 22 agost 2010].

## Vegeu també

* VK, xarxa social