OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serebriannie golovi

Serebriannie golovi (rus: Серебряные головы "Caps platejats") és una pel·lícula russa de ciència-ficció de 1998 dirigida per Ievheni Iufit.

## Argument

Els científics comencen a dur a terme un experiment secret, el propòsit del qual és estudiar la interacció de l'home i l'arbre en el curs de la seva interfusió, mitjançant la fusió de molècules humanes i d'arbres. L'experiment concebut és descabellat, però el resultat, que els científics esperen obtenir, és molt temptador: l'home-arbre serà estable respecte a l'entorn agressiu, durador, molt sense pretensions...
Un petit grup de científics és enviat a una serralada forestal remota, que volen ser alhora investigadors i participants experimentals. Tanmateix, el bosc no està desert, com pensaven els científics. En primer lloc, hi viu un forestal amb la seva família (dona i fill) i un gos. En segon lloc, estranyes criatures deambulen pel bosc, deixades aquí després d'un experiment fantasmagòric anterior.

## Repartiment

* Tatiana Verkhovskaya
* Vasily Deryagin
* Valery Krishtapenko
* Nikolai Marton
* Vladimir Maslov
* Alexander Polovtsev
* Sergui Txernov
* Daniil Zinchenko

## Referències

* ↑ «СЕРЕБРЯНЫЕ ГОЛОВЫ». A: Энциклопедия кино / Encyclopedia of Cinema.
* ↑ Киностудия "Ленфильм" отметит 60-летие режиссера Евгения Юфита
* ↑ Серебряные головы (1998)

## Enllaços externs

* Serebriannie golovi a kinogo.fan
# Serge Baguet

Serge Baguet (Opbrakel, Brakel, Flandes Oriental, 18 d'agost de 1969 - Sint-Lievens-Houtem, 9 de febrer de 2017) fou un ciclista belga, professional entre 1991 i 1996 i entre el 2000 i el 2007.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 2001 i el campionat nacional en ruta de 2005.
Morí el 9 de febrer de 2017 per culpa d'un càncer de colon que li havia estat diagnosticat dos anys i mig abans.

## Palmarès

* 1989
** 1r a la Brussel·les-Opwijk
* 1990
** 1r al Tríptic de les Ardenes i vencedor de 4 etapes
* 1991
** 1r al Tour del Nord-oest
* 1992
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Gran Bretanya
* 1994
** 1r a la Clàssica de Sabiñánigo
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
* 2000
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
* 2001
** 1r a la Druivenkoers Overijse
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2005
** Campió de Bèlgica en ruta
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Andalusia
* 2006
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas

### Resultats al Tour de França

* 1993. 110è de la classificació general
* 2000. 121è de la classificació general
* 2001. 85è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2002. 105è de la classificació general
* 2003. 86è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. Abandona (17a etapa)

## Referències

* ↑ López Egea, Sergi «El excampeón belga Serge Baguet muere de cáncer a los 47 años». El Periódico de Catalunya, 09-02-2017 [Consulta: 9 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Sentides

Els sentides (grec antic: Σέντιδες, Séntides) foren un antic poble, probablement d'origen traci, que vivia al sud de Marmàrica. És esmentat per Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geografia, IV, 5, 21
* ↑ Smith, William (ed.). «Sentides». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 gener 2021].
# Astèria

Astèria (en grec antic Άστερία), va ser una deessa grega, filla del tità Ceos i de Febe, germana de Leto. La seva mare era filla d'Urà (el Cel) i de Gea (la Terra).
Va ser estimada per Zeus, i ella, per fugir de la seva persecució es va transformar en guatlla i es llençà al mar, on es va convertir en una illa anomenada Ortígia (l'illa de les Guatlles), que més tard va rebre el nom de Delos (la Brillant), després que va acollir la seva germana Leto perquè donés a llum els bessons Apol·lo i Àrtemis.
Casada amb Perses va ser mare de la deessa Hècate. Algunes tradicions diuen que hauria sigut la mare de l'argonauta Ídmon, tot i que altres citen Antianira com la seva mare.
Astèria també és el nom d'una de les alciònides, les filles d'Alcioneu, un gegant fill de Gea de la mitologia grega. Quan Heracles matà Alcioneu, les noies es llençaren al mar, i Amfitrite les convertí en alcions.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 60. ISBN 9788496061972.
* ↑ Smith, William. «Antianeira». A: Willam Smith (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Company, 1844 [Consulta: 14 juliol 2015 (2015-07-14)].
* ↑ William Smith, Dictionary of Greek and Roman Geography (1854)
* ↑ Suda, s.v. "Alciònides"
# Signetics

Signetics , és una de les majors empreses del món dedicada a la creació de semiconductors. Fabrica una important varietat de dispositius, incloent-hi circuits integrats, transistors, circuits Dolby, memòries i circuits analògics, CPU, etc.
Fundada el 1961 per David Allison, David James, Lionel Kattner, Mark Weissenstern (procedents de Fairchild Semiconductor), i altres. Signetics és la primera companyia fundada per fabricar exclusivament circuits integrats. Fins llavors tots els fabricants de circuits integrats havien començat fabricant transistors discrets.
Va tenir gran èxit amb la seva lògica DTL, en competència amb Fairchild.
Va ser la primera companyia a comercialitzar PLL's integrats.
Rondant 1971, la Signetics Corporation introduir el circuit 555-timer. Va ser anomenat "The IC Time Machine". Va ser el primer i únic IC temporitzador disponible en aquest temps.
El 1975 Signetics va ser comprada per Philips, per introduir-se en la fabricació de circuits integrats. Philips va continuar l'ús de Signetics com a marca fins al 1992.
En aquest moment Signetics mantenia un ampli catàleg de productes, tant digitals com analògics, incloent-hi lògica estàndard TTL, CMOS i ECL. Memòries TTL, ECL i mos. Microprocessadors NMOS (el 2.650) i TTL (8x300, 8X305).
La companyia coreana "Young Poong Electronics Corporation" va adquirir Signetics l'any 2000 com a major accionista.
Va començar les seves activitats entre 1960 i 1961. El nom deriva de Signal NETwork Integrated Circuits (Circuits Integrats de Senyal de Xarxes).

## Vegeu també

* Memòries de només escriptura

## Enllaços externs

* Signetics - Lloc web oficial
* Emulador de Signetics basat en el 2.650 i al 2.637
# Sorokine

Sorokine (en ucraïnès: Сорокине i en rus: Сорокино, Soròkino, Краснодон, Krasnodòn) és una ciutat minera del sud-est d'Ucraïna, en l'óblast de Luhansk, situada actualment a zona autoproclamada República Popular de Luhansk de la Rússia. Es troba a 43 quilòmetres al sud-est de Luhansk. La seva població és de 44.840 habitants (2011).

## Història

Sorokine va ser fundada el 1912 a la vora del riu Velika Kámianka, un afluent del riu Donets, amb el nom de Soròkino. La ciutat es va convertir ràpidament en un dels principals centres de la indústria carbonífera de la regió del Donbàs. La ciutat va ser redenominada com a Krasnodòn el 28 d'octubre de 1938 en una decisió del President del Soviet Suprem de l'URSS
Durant la II Guerra mundial, Sorokine va ser ocupada per l'Alemanya Nazi des de 20 de juliol de 1942 fins a gener de 1943. Durant aquest període, entre octubre de 1942 i gener de 1943 l'organització Jove Guàrdia de Komsomol va portar la lluita antifeixista. Alguns monuments i un memorial recorden la lluita i sacrifici de la Jove Guàrdia de Krasnodòn.

## Economia

L'empresa estatal Krasnodonvuhíl·lia (en ucraïnès Краснодонвугілля, carbó de Krasnodon) ocupa la quarta posició per la seva producció de carbó a Ucraïna, amb 5,12 milions de tones el 2001.

## Població

Evolució demogràfica :
| 1989 | 2001 | 2006 | 2011 |
| 52.885 | 50.560 | 47.237 | 44.840 |
Segons el cens de 2001, la llengua materna de la població és el rus pel 90,75% de la població, pel 8,46% l'ucraïnès i pel 0,17% el romaní.

## Referències

* ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Луганська область 2001 Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Krasnodòn en WikiMapia
# Sigtuna

Sigtuna és una població situada al costat del llac Mälaren, Suècia, en la regió metropolitana d'Estocolm. Va ser fundada pel rei Erik el Victoriós (Erik Segersäll) cap a l'any 980. Durant els seus dos primers segles d'existència va florir com residència de la corona i centre comercial. La ciutat va ser atacada i destruïda el 1187 per guerrers procedent de la Carèlia i que estaven a les ordres del regne de Nóvgorod (situat en territoris que actualment pertanyen a Rússia), encara que va ser reconstruïda i va mantenir certa importància fins que a poc a poc va ser substituït el seu paper per ciutats properes com Uppsala, Visby, Kalmar o Estocolm.
Va ser en aquesta ciutat on per primera vegada es va encunyar moneda a Suècia, sota el regnat del rei Olaf el Tresorer (Olof Skötkonung), a fins del segle x. La seva població va anar caient fins a arribar als 600 habitants en el segle xix. Actualment (2006) compte amb uns 8.000 habitants i és una destinació turística de certa rellevància. Destaquen sobretot les ruïnes de les primeres esglésies construïdes a Suècia oriental.
# Seven Days to Live

Seven Days to Live és una pel·lícula de thriller del 2000 de coproducció alemanya-Txeca-estatunidenca dirigida per Sebastian Niemann i amb Amanda Plummer al paper principal.

## Trama

El 1976, el cap de policia Carl Farrell va a la casa de camp de la parella Kosinki perquè fa setmanes que no els veuen. L'agent troba la dona ofegada a la cadira veient la televisió, mentre que el seu marit sembla que s'ha tornat boig. Més de 20 anys després, la parella Shaw es trasllada a la casa; Tots dos busquen la pau després que el seu fill Tommy morís en un accident. Martin Shaw és un autor de best sellers, però pateix el bloqueig de l'escriptor.
Ellen Shaw de sobte comença a notar signes estranys. Com un compte enrere, primer veu un 7 al mirall del bany, després veu el missatge que només li queden sis dies de vida. També està turmentada pels malsons. Mentrestant, el seu marit s'aïlla de la seva dona al soterrani tancat. Ellen Shaw investiga la història de la casa i va a l'antic cap de policia Carl Farrell, que li explica el que va passar el 1976. Ella descobreix que la seva casa es va construir en un camp d'execució medieval. De tornada a la casa, troba el seu marit, ara boig, que l'arrossega al soterrani. Tot i que aconsegueix fugir a l'hospital, el seu marit la porta de nou a casa. Farrell acudeix en la seva ajuda i Ellen aconsegueix trencar l'encanteri. Després de sortir de casa, s'enfonsa al pantà.

## Repartiment

* Amanda Plummer : Ellen Shaw
* Sean Pertwee : Martin Shaw
* Nick Brimble : Carl Farrell
* Sean Chapman : Paul
* Gina Bellman : Claudia
* Renee Ackermann : Marlene Kosinski
* Chris Barnes : Frank Kosinski
* Eddie Cooper : Thomas Shaw
* Amanda Walker : Elizabeth Farrell
* Julian Curry : Professor Ed Saunders
* Dave Hill : Doctor Brown

## Recepció crítica

| « | Agradable sense grans expectatives, amb una inspecció més propera, no és millor que altres pel·lícules de terror. | » |
| « | Sense ni un toc del seu propi accent, "7 Days to Live" s'inclina davant les convencions de terror dolorosament gastades i es presenta com un aficionat, desmotivat i fins i tot divertit sense voler a causa del treball de diàleg força estúpid. El que queda no és més que una producció moderadament emocionant i precipitada entre el thriller i el misteri pla, frenada amb la mentalitat de copador més poc imaginativa, que intenta en va emular els èxits de taquilla estatunidencs. | » |
| — Flemming Schock a Filmspiegel |||

## Referències

* ↑ 7 Days to Live a cineuropa.org
* ↑ "Seven Days To Live" bei Out-Now Ch
* ↑ "Du lebst noch sieben Tage" bei Filmspiegel.de

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Sis dies de Milwaukee

Els Sis dies de Milwaukee era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Milwaukee (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1932 i es va disputar fins al 1942 amb nou edicions. Gustav Kilian, William Peden i Heinz Vopel, amb tres victòries, són els ciclistes que més vegades l'han guanyat.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1932 (1) | Godfrey Parrott William Peden | Albert Smessaert Xavier Van Slembroeck | Jules Audy Maurice Declerck |
| 1932 (2) | Gus Rys William Peden | Alfred Crossley Bernhard Stübecke | Godfrey Parrott Lew Elder |
| 1933 | No disputats |
| 1934 (1) | Fred Ottevaire Xavier Van Slembroeck | Bobby Thomas Reginald McNamara | Alfred Crossley Freddy Zäch |
| 1934 (2) | Henri Lepage William Peden Jules Audy | Gustav Kilian Werner Miethe Heinz Vopel | Anthony Beckman Mike Defilippo Charles Winter |
| 1935 | No disputats |
| 1936 | Gustav Kilian Heinz Vopel | Jimmy Walthour Alfred Crossley | Jules Audy William Peden |
| 1937 | Gustav Kilian Heinz Vopel | Charles Winter Fred Ottevaire | Jules Audy Tino Reboli |
| 1938 | Jimmy Walthour Alfred Crossley | Willi Korsmeier Heinz Vopel | Cecil Yates Fred Ottevaire |
| 1939 | Gustav Kilian Heinz Vopel | Jimmy Walthour Alfred Crossley | Henry O'Brien Fred Ottevaire |
| 1940-41 | No disputats |
| 1942 | Cecil Yates Jules Audy | Douglas Peden William Peden | Jerry Rodman Angelo De Bacco |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Milwaukee (Etats-Unis)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Sis dies de Moscou

Els Sis dies de Moscou, era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es disputava a Moscou (Rússia). La seva primera edició data del 1911, i va durar fins al 2003, amb només tres edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1991 | Marat Ganéiev Konstantín Khrabtsov | Pierangelo Bincoletto Jens Veggerby | Danny Clark Anthony Doyle |
| 1992-2001 | No disputats |
| 2002 | Marty Nothstein Ryan Oelkers | Alexander Aeschbach Franco Marvulli | Frank Corvers Lorenzo Lapage |
| 2003 | Alexander Aeschbach Franco Marvulli | Robert Slippens Danny Stam | Alexei Schmidt Marco Villa |

## Referències

* ↑ «6 jours de Moscou (Russie)». [Consulta: 19 desembre 2022].
# Avigdor Lieberman

Avigdor Lieberman (en hebreu: אביגדור ליברמן), nascut Evet Lvovitx Liberman (en rus: Эве́т Льво́вич Ли́берман), (Chișinău (Moldàvia), 5 de juliol de 1958) és un polític israelià d'origen soviètic. Va fer la seva Aliyyà l'any 1978. Fou diputat a la Kenésset des del 1999, ministre des del 2001 i viceprimer ministre des del 2006 fins al 18 de desembre del 2012, en què va haver de dimitir de tots els seus càrrecs, acusat de frau i falsedat. És el fundador i encara líder del partit d'extrema dreta Israel Beitenu, la base electoral del qual són els jueus immigrats des de l'antiga Unió Soviètica. Des de la dimissió de Lieberman, el Primer Ministre Binyamín Netanyahu assumí les funcions de ministre d'Afers Exteriors, que restaven vacants fins que Lieberman pugui reincorporar-se al govern, en cas de ser absolt per la Justícia. S'ha anomenat sovint a Lieberman de racista antiàrab i se l'ha comparat amb Le Pen a França, Haider a Àustria i Zhirinovsky a Rússia. Els membres del seu partit, en canvi, han dit que era víctima d'una estigmatització injustificada.

## Referències

* ↑ «אביגדור ליברמן (Avigdor Lieberman)» (en hebreu). beytenu.org.il. [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ "Lieberman tenders resignation", Ynet News, 16/12/2012 (anglès)
* ↑ Quants escons han donat els russos a Lieberman? Arxivat 2009-02-18 a Wayback Machine. Politico, 16/2/2009 (hebreu)
* ↑ http://www.haaretz.com/news/national/lieberman-aides-still-running-foreign-ministry-with-netanyahu-s-approval.premium-1.489969
* ↑ Senyor, Eli «Meretz memo: Compare Lieberman to Jorg Haider». YNet news, 26-01-2009. (anglès)
* ↑ Gideon Alon, Racista no, estigmatitzat, Haaretz, 25/4/2009. (hebreu)
# Souzalita

La souzalita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom d'Antonio José Alves de Souza (4 de març de 1896 - 19 de desembre de 1961), director del Departamento Nacional de Producao Mineral del Brasil.

## Característiques

La souzalita és un fosfat de fórmula química (Mg,Fe$^{2+}$)₃(Al,Fe$^{3+}$)₄(PO₄)₄(OH)₆·2H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1949. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6. És l'anàleg de magnesi de la gormanita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la souzalita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Córrego Frio, situada a la localitat de Linópolis, a Divino das Laranjeiras (Minas Gerais, Brasil), on es troba com a producte d'alteració hidrotermal de la scorzalita. També ha estat descrita als Estats Units, el Canadà, Àustria, Espanya, Ruanda i l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Souzalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2022].
# Sindicalisme horitzontal

El sindicalisme horitzontal és un tipus de sindicalisme segons la seva finalitat bàsica, i que es pot contraposar al sindicalisme vertical en què l'horitzontal vetlla pels interessos de la professió o ofici mentre que la vertical ho fa amb els treballadors d'un sector o branca industrial. Així, en un sindicat horitzontal els obrers i empresaris defensen els seus drets per separat, mentre que els sindicats verticals són mixtos, inclouen totes les professions d'un servei o ram de la producció, ordenades jeràrquicament, i estan dirigits per l'Estat. A Espanya, per exemple, durant el franquisme l'únic sindicat legal era de tipus vertical, cosa per la qual era conegut com a el Sindicat Vertical.

## Referències

* ↑ Introducció al dret, d'Eduardo Alemany Zaragoza, José Manuel Calavia Molinero i Carlos Maluquer de Motes i Bernet. Editorial UOC, 1995. ISBN 9788489382039 (català)
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - 10 milles marxa masculines

Les 10 milles marxa masculines van ser una de les dues proves de marxa disputades durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar en dos dies, el 16 i 17 de juliol de 1908 i és l'única vegada que s'ha disputat en uns Jocs. Hi van prendre part 25 atletes de 8 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| George Larner (GBR) | Ernest Webb (GBR) | Edward Spencer (GBR) |

## Resultats
### Sèries

La competició es va disputar en dues sèries. Els quatre primers de cada sèrie passava a la final. Es van disputar el 16 de juliol de 1908.
Sèrie 1
Carter, Larner i Spencer van creuar plegats la línia d'arribada.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | Ernest Webb | Regne Unit | 1:20:18.8 |
| 2 | Frank Carter | Regne Unit | 1:21:25.4 |
| 2 | Ernest Larner | Regne Unit | 1:21:25.4 |
| 2 | Edward Spencer | Regne Unit | 1:21:25.4 |
| 5 | Arthur Rowland | Australàsia | 1:21:57:6 |
| 6 | Thomas Hammond | Regne Unit | 1:23:44.0 |
| 7 | Paul Gunia | Alemanya | 1:26:09.4 |
| — | Jo Goetzee | Països Baixos | No finalitza |
| — | Arne Højme | Dinamarca | No finalitza |
| — | Piet Soudyn | Països Baixos | No finalitza |
| — | Willem Winkelman | Països Baixos | No finalitza |
| — | Alfred Yeoumans | Regne Unit | Desqualificat |
Sèrie 2
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | George Larner | Regne Unit | 1:18:19.0 |
| 2 | Ralph Harrison | Regne Unit | 1:18:21.2 |
| 3 | Harry Kerr | Australàsia | 1:18:40.2 |
| 4 | William Palmer | Regne Unit | 1:19:04.0 |
| 5 | Gadwin Withers | Regne Unit | 1:19:22.4 |
| 6 | Sydney Schofield | Regne Unit | 1:21:07.4 |
| 7 | Piet Ruimers | Països Baixos | 1:27:38.8 |
| 8 | Emmerich Rath | Àustria | 1:30:33.8 |
| — | John Butler | Regne Unit | No finalitza |
| — | George Goulding | Canadà | No finalitza |
| — | Jan Huijgen | Països Baixos | No finalitza |
| — | Einar Rothman | Suècia | No finalitza |
| — | Charles Vestergaard | Dinamarca | Did not finish |

### Final

La final es va disputar el divendres 17 de juliol de 1908.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | George Larner | Regne Unit | 1:15:57.4 |
| 2 | Ernest Webb | Regne Unit | 1:17:31.0 |
| 3 | Edward Spencer | Regne Unit | 1:21:20.2 |
| 4 | Frank Carter | Regne Unit | 1:21:20.2 |
| 5 | Ernest Larner | Regne Unit | 1:24:26.2 |
| 6 | William Palmer | Regne Unit | Desnonegut |
| — | Ralph Harrison | Regne Unit | No surt |
| — | Harry Kerr | Australàsia | No surt |

## Notes

* ↑ Situat en sisena posició a l'informe oficial, amb un guió a la columna del temp, indicant que Palmer finalitzà en sisena posició però sense que sigui recordat el temps. De Wael cita a Palmer junt a Harrison en la secció dels que no prenen la sortida.

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - salt d'alçada homes

El salt d'alçada masculí va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 29 d'agost de 1904 i hi van prendre part 6 atletes de tres nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Samuel Jones | Garrett Serviss | Paul Weinstein |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | 1,97 metres (*) | Michael Sweeney | Nova York (USA) | 21 de setembre de 1895 |
| Rècord Olímpic | 1,90 metres | Irving Baxter | París (FRA) | 15 de juliol de 1900 |
(*) no oficial

## Resultats
### Final

| Posició | Atleta | Alçada |
| | Samuel Jones | 1,80 |
| | Garrett Serviss | 1,77 |
| | Paul Weinstein | 1,77 |
| 4 | Lajos Gönczy | 1,75 |
| 5 | Emil Freymark | |
| 6 | Ervin Barker | 1.70 |

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. [Consulta: 4 novembre]. (polonès)