OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aiscondel

Aiscondel S.A. (actualment Aiscondel Laminados, S.A.) és una empresa dedicada a la transformació de matèries plàstiques, ubicada actualment en una nau de 50.000 m² a Cerdanyola del Vallès i fundada el 1943 a Barcelona. Està especialitzada en la fabricació de productes plàstics adreçats a mercats de consum com la papereria o la decoració. És la propietària de la marca Aironfix. Actualment forma part del grup empresarial Grupo Aragonesas.
L'empresa va ser fundada pel grup financer Pujol-Usandizaga. Anys més tard, el 1950, va crear una societat filial, Etino-Química SA, aliant-se amb Hidro Nitro Española SA. El 1956 l'empresa nord-americana Monsanto va adquirir part de les accions de l'empresa, fet que va col·laborar a la creació d'una nova planta de transformació del poliestirè a Montsó, a l'Aragó. Posteriorment aquesta planta esdevindria una societat independent, Monsanto Ibérica SA, que anys més tard, el 1974, tornaria a ser absorbida per la mateixa Aiscondel.
Durant l'any 1970 es va inaugurar una nova planta productiva a Vila-seca de Solcina. El 1980 va sofrir una suspensió de pagaments arran d'una forta crisi econòmica del sector. Aquest fet va provocar la compra de la majoria d'accions per part d'un grup bancari que ja era propietari d'un percentatge de l'empresa.
Durant els anys 90 del segle xx va esdevenir una de les empreses de referència en el sector del plàstic de tot Espanya, amb una facturació de més de 14 mil milions de pesetes l'any 1993 i 462 empleats.

## Referències

* ↑ Història de l'empresa a aironfix.com
* ↑ «Aiscondel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* www.aironfix.com Lloc web oficial (castellà)
# Pere Francí

Pere Francí (Reus segle XVI) va ser un mestre terrissaire català.
Va ser un dels millors terrissaires reusencs del segle xvi i tenia l'obrador i el forn en una de les torres de la muralla de Reus, a la porta del carrer de l'Hospital, on també hi havia l'escola pública o estudi de gramàtica. La torre va portar el nom de Pere Francí durant uns anys. Segons les fonts,la torre formaria part de la mateixa estructura del portal. Aquesta torre era de forma quadrangular i mesurava 6'1 metres d'amplada i 4'3 de profunditat. Pere Francí va ser aprenent del terrissaire Rafel Mallol pare, el 1552 i després va col·laborar amb Rafel Mallol fill. Segurament Pere Francí era fill i germà de canterers i terrissaires, i les seves obres estan documentades entre 1552 i 1596. El 1558 va comprar, juntament amb la seva mare i els seus germans, una casa amb forn, i el 1560 ja havia consolidat la seva situació, ja que va acollir un aprenent, Francesc Martí. Va comprar diverses propietats a la zona i el 1563 va aconseguir del comú un pati situat davant de l'Hospital.
En aquesta època els escudellers, ollers i canterers de Reus estaven agrupats en un gremi i els seus obradors i habitatges se situaven al barri dels escudellers, situat entre els carrers de Santa Anna i el portal de l'Hospital. En les excavacions al raval del Pallol efectuades entre 1999 i 2003 es va confirmar l'existència d'aquest barri i es van trobar gran quantitat de peces de terrissa que van servir per datar les èpoques d'utilització dels obradors i els noms i producció dels principals terrissaires. De Pere Francí es van trobar fragments de terrissa daurada i un bon nombre de figuretes de caràcter religiós o sumptuari i de fireta.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 288.
* 1 2 Ramon, Ester, M. Carme Carbonell, Pilar Bravo, Marta Brú. «Excavacions al Raval del Pallol (Reus, Baix Camp)». Arqueologia medieval. [Consulta: 29-III-2018].
# Mantidactylus elegans

Mantidactylus elegans és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus elegans. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Portella (revista)

Portella és una revista de cultura, fundada a Andorra el 2010 pel col·lectiu Portella, compost per Joan Peruga, Txema Diaz-Torrent, Roser Suñé, Manel Gibert, Quim Torredà, David Gálvez i Iñaki Rubio, amb el propòsit de «revitalitzar el sector cultural d'Andorra i de les comarques veïnes del Pirineu». Publicaren el seu primer número a la tardor del 2010, i el tretzè i darrer número en paper la tardor del 2018. El 2021, amb un equip renovat, inicià una nova etapa apostant definitivament per l'espai digital, amb nous continguts, com ara la reflexió sobre el paper de la cultura en la societat contemporània, o la reivindicació d'Antoni Fiter i Rossell com un dels principals prosistes en català del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Presenten a Andorra la revista Portella». Nació Digital, 30-11-2010 [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ Sarmiento, Joan A. «Francisco Ibáñez protagonitza la presentació del nou número de la revista "Portella"». AndorraDifusió, 16-11-2018. [Consulta: 22 juliol 2022].
* ↑ «La revista Portella aposta per l'espai digital després de 13 números en paper». Diari d'Andorra, 04-06-2021 [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ «La revista Portella inicia una nova etapa apostant pel contingut digital». Fòrum.ad, 04-06-2021 [Consulta: 22 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Portella - Lloc web oficial
# Projecció sinusoïdal

La projecció sinusoidal és una projecció cartogràfica pseudo-cilíndrica equivalent (manté les proporcions de les àrees) però no és conforme (distorsiona les formes i els angles).
Aquesta projecció és un artefacte matemàtic, no una representació d'una construcció geomètrica. La distorsió de formes i angles creix cap a les vores del mapa o cap a les zones polars.
En aquesta projecció els paral·lels apareixen representats com rectes, separats per uns distància constant. El meridià central també apareix representat recte, la resta de meridians apareixen representats com corbes sinusoidals. L'escala és constant al llarg dels paral·lels i també del meridià central.
Suposant una escala a l'Equador escala i un meridià central de longitud long0, aquestes són les equacions per a un mapa d'aspecte equatorial per a obtenir les coordenades cartesianes x, y en el pla per al lloc amb longitud long i latitud lat:

## Referències

* ↑ Map Projections - A Working Manual Arxivat 2010-07-01 a Wayback Machine., USGS Libro profesional 1395, John P. Snyder, 1987, pp.243-248

## Vegeu també

* Projecció cartogràfica
* Projecció de Mercator
* Projecció de Mollweide
# Sistema Europeu de Supervisió Financera

El Sistema Europeu de Supervisió Financera (ESFS) es troba en el marc de supervisió financera de la Unió Europea en funcionament des de 2011. En primer lloc va ser proposat per la Comissió Europea el 2009, en resposta a la crisi financera de 2007-2012, que va crear les Autoritats Europees de Supervisió. Com a complement a aquestes autoritats, existeix una Junta Europea de Risc Sistèmic (JERS), sota la responsabilitat del Banc Central Europeu.

## Autoritats Europees de Supervisió

N'hi ha tres Autoritats Europees de Supervisió (AES):
* Autoritat Bancària Europea (EBA) a Londres.
* Autoritat Europea de Valors i Mercats (ESMA) a París.
* Autoritat Europea d'Assegurances i Pensions de Jubilació (AESPJ) a Frankfurt del Main.

## Història

Un acord per establir l'EBA a Londres, l'ESMA a París i l'AESPJ a Frankfurt del Main, va rebre el suport del Parlament Europeu el setembre de 2010, després d'un primer acord assolit entre la Comissió Europea i els Estats membres el desembre de 2009 que havia provocat algunes crítiques parlamentàries. Les tres institucions van començar a funcionar l'1 de gener de 2011 i van reemplaçar els comitès supervisors anteriors.
* L'EBA va substituir el Comitè de Supervisors Bancaris Europeus.
* L'ESMA va substituir el Comitè Europeu de Reguladors.
* L'AESPJ va substituir el Comitè de Supervisors Europeus d'Assegurances i Plans de Pensions.

## Referències

* ↑ «Financial Supervision» (en anglès). Comissió Europea. [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ «[http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2010:331:0001:0011:EN:PDF Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010]» (PDF) (en anglès). Official Journal of the European Union, 15-12-2010. [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ Willis, Andrew. «Europe seals deal on financial supervision» (en anglès). Brussel·les: euobserver. [Consulta: 28 maig 2015].

## Enllaços externs

* «Larosière report» (pdf) (en anglès).
* «Commission, European financial supervision» (pdf) (en anglès), 2009.
# Matej Tonin

Matej Tonin (30 de juny de 1983) és un polític eslovè.
Tonin es va graduar en ciències polítiques a la Universitat de Ljubljana el 2007. Com a membre del partit Nova Eslovènia (NSi), va ser considerat com una de les persones clau que van ajudar el partit a guanyar escons a les eleccions parlamentàries del 2011, després no haver tingut representació durant la legislatura del 2008-2011. Tonin també va ser elegit com a diputat a les eleccions de 2014 i 2018.
El gener de 2018, Ljudmila Novak va anunciar la seva dimissió com a presidenta del NSi i Tonin en va esdevenir president.
El 22 de juny de 2018, Tonin va ser elegit tretzè president de l'Assemblea Nacional. Després de la formació de la coalició de Marjan Šarec, Tonin va dimitir del càrrec el 23 d'agost de 2018, i va ser succeït en el càrrec per Dejan Židan dels socialdemòcrates.

## Referències

* 1 2 «Matej Tonin» (en eslovè). Državni zbor. [Consulta: 6 desembre 2018].
* 1 2 Stepišnik, Matija. «Matej Tonin prevzema Novo Slovenijo: je lahko slovenski Kurz?» (en eslovè). Večer, 31-01-2018. [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ «Židan po izvolitvi za predsednika DZ-ja: Manjkajočih glasov ne bom iskal» (en eslovè). RTV SLO, 23-08-2018. [Consulta: 6 desembre 2018].
# Aisaut

Isaut (francès Izaut-de-l'Hôtel) és un municipi occità del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana proposa també Aisaut
# Phyllomys lundi

Phyllomys lundi és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica del sud-est del Brasil (Minas Gerais i Rio de Janeiro). El seu hàbitat natural són les selves pluvials perennifòlies de frondoses. Està amenaçada per la fragmentació del seu entorn natural.
El seu nom específic, lundi, és en honor del naturalista danès Peter Wilhelm Lund, que entre altres contribucions a la zoologia descrigué el gènere Phyllomys.

## Referències

* ↑ Leite, Y.; Patterson, B. Phyllomys lundi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 març 2015.
* ↑ Leite, Y. L. R. Evolution and Systematics of the Atlantic Tree Rats, Genus Phyllomys (Rodentia, Echimyidae), with Description of Two New Species (en anglès). University of California Press, 2003, p. 19. ISBN 9780520916074.
# Dense

Dense és una família tipogràfica de la categoria de pal sec. Simple, elegant i sòlida, dins les seves possibilitats, és una tipografia molt mal·leable on destaca principalment en grans formats com a titulars o rètols de cartell, mantenint un estil que actualment enfocaríem a un sector "vintage". Aquesta família va ser creada pel dissenyador canadenc Charles Daoud l'any 2013.

## Referències

* ↑ Petzold, Dirk «Dense Sans-Serif Font Family». We And The Color, 06-01-2014.

## Enllaços externs

* Distribució i venda de Dense
* Dense a Behance Gallery
* Dense al lloc web del seu dissenyador Arxivat 2015-05-27 a Wayback Machine.
Viccionari
# Mantidactylus femoralis

Mantidactylus femoralis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus femoralis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Punta d'Harlé

La Punta d'Harlé, o Tumeneia Sud, és una muntanya que es troba en límit dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i de Naut Aran (Vall d'Aran), situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
«Pren el seu nom dels germans francesos que en 1912 conquerien aquests cims».
El pic, de 2.885,0 metres, es troba en la Serra de Tumeneia, que separa la sud-oriental Capçalera de Caldes de la nord-occidental vall de Valarties. Està situat a l'est-nord-est de la Bretxa Peyta i al sud del Coll d'Harlé.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Rutes

* Des del Refugi Joan Ventosa i Calvell, per la riba meridional de l'Estany de Travessani, els Estanys de Tumeneia i l'Estany Cloto.
* Des del Refugi de la Restanca via Lac de Mar.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Punta d'Harlé. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Matej Mavrič

Matej Mavrič (nascut el 29 de gener de 1979 a Koper) és un futbolista eslovè, que actualment juga al SV Kapfenberg.

## Trajectòria

Els seus clubs anteriors inclouen NK Piran, NK Primorje i NK Gorica (tots eslovens). El 2005 va guanyar la copa noruega amb el Molde FK, però va ser cedit al club alemany TuS Koblenz al gener de 2007 amb una opció de compra, que el club de l'oest d'Alemanya fa fer efectiva el juliol del mateix any. El defensor va deixar el 31 de maig de 2010 el TuS Koblenz i va signar amb el club Àustria SV Kapfenberg un contracte de tres anys.

## Títols
### NK Primorje

* Copa eslovena:
   * Finalista: 1997-98

### ND Gorica

* Lliga eslovena: 2003-04
   * Finalista: 1999-00
* Copa eslovena: 2000-01, 2001-02

### Molde FK

* Copa noruega: 2005

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2008-05-30 a Wayback Machine. - TuS Koblenz
* Perfil - NZS
# Place de la Concorde (pintura)

Place de la Concorde o Vescomte Lepic i les seves filles creuant la plaça de la Concorde o Ludovic Lepic i la seva Filla és un oli de 1875 d'Edgar Degas. Mostra el vescomte Ludovic-Napoléon Lepic fumant un cigar, amb les seves filles, i el seu gos, i un home solitari a l'esquerra a la Place de la Concorde a París. Al fons es veuen els els Jardins de les Teuleries darrere una paret de pedra. El Vescomte Lepic era un aristòcrata, artista, i flâneur. Molts historiadors d'art creuen que la quantitat gran d'espai negatiu, l'enquadrament i la direcció en la que cada subjecte està mirant, denoten la influència de la fotografia.
Aquest original es va considerar perdut durant quatre dècades després de la Segona Guerra Mundial, fins que les autoritats russes el varen exposar a l'Ermitage, on roman des d'aquell dia. Durant l'ocupació soviètica d'Alemanya l'obra va ser traslladada de la col·lecció d'Otto Gerstenberg fins a l'Ermitage.
Degas també va pintar el Retrat del comte Lepic i les seves filles, una pintura de 1870.

## Referències

* Pàgina interactiva de l'Hermitage
* biografia de Degas a la Olga's Galeria
* D Lord — The Burlington Magazine for Connoisseurs
# Periophthalmus chrysospilos

Periophthalmus chrysospilos és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'est de l'Índia fins a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. & Schneider J. G. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol. . i-lx + 1-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Periophthalmodon chrysospilos

Periophthalmodon chrysospilos és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
# Periophthalmus gracilis

Periophthalmus gracilis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, Malàisia, Austràlia i les Filipines.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. & Schneider J. G. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol.. i-lx + 1-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platja de Merón (Villaviciosa)

La Platja de Merón està situada en la desembocadura del Riu Merón, entre les parròquies de Argüero i Careñes, a 14 km de Villaviciosa, al Principat d'Astúries. La platja està flanquejada per bells penya-segats i immersa en plena Costa del Juràssic Asturià, té una longitud de 200 m, accessos rodats i està situada en un entorn rural. Està catalogada com a LIC i forma part de la Costa oriental d'Astúries.

## Serveis

* Aparcament
* Equip de Salvament diari (2009: juliol i agost)

## Referències

* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ Datos del Ministerio de Medio Ambiente y Medio Rural y Marino
# Pique (riu)

El Pique és un riu pirinenc de 33 km de llarg al sud de França, afluent directe del Garona, a la seva riba esquerra. Travessa terres de la sub-comarca occitana del Luishonés, a l'antic comtat del Comenge (Gascunya).
La seva font es troba a la banda nord del port de Benasc, a la frontera amb Espanya. Flueix generalment cap al nord, completament dins del departament de l'Alta Garona. Passa per la ciutat turística de Banhèras de Luishon, Salas e Pratvièlh i Cierp e Gaud. Desemboca finalment a la Garona a Shaum.

## Etimologia

Pren el nom de la muntanya de la qual baixa, el Pic de la Pique (2 394 m). El seu antic nom era La Neste.

## Galeria

* Vall del Pique. Vista de Banhèras de Luishon des de Superbagnères mirant cap a la plana al nord.
* La Pique als límits d'Antinhac i Salas e Pratvièlh.
* Inundacions del 3 de juliol de 1897.
* La Pique el 12 d’agost de 2013 al costat de la D 125 reconstruïda després de les inundacions de mitjans de juny de 2013.

## Referències

* ↑ «La Pique (O00-0400)» (en francès). (SANDRE) Service d’administration nationale des données et des référentiels sur l'eau. [Consulta: 9 juny 2021].

## Enllaços externs

* http://www.geoportail.fr
# Piramidó d'Amenemhet III

El Piramidó d'Amenemhet III és la pedra angular que coronava la Piràmide Negra de Dashur, Egipte. Va ser elaborada al voltant del 1850 abans de la nostra era, cap al final de la Dinastia XII durant l'Imperi Mitjà i hui roman gairebé intacte; és un dels pocs piramidons conservats.

## Redescobriment

L'any 1900, el llavors director del Consell Suprem d'Antiguitats, Gaston Maspero, va fer una inspecció a Dashur després que uns lladres atacassen els guàrdies de la Necròpoli de Saqqara.
A la banda est de la Piràmide d'Amenemhet, es va trobar un bloc gris que sobreeixia de l'arena; estava decorat amb inscripcions. Després de l'excavació, transportaren el piramidó al Museu Egipci del Caire.

## Descripció

El piramidó, tallat en una sola peça de basalt (sovint anomenat granit negre o diabasa), està quasi intacte, tret d'un cantó trencat. Té una alçada de 1,40 m, una base la longitud de la qual és de 1,85 m, i un pes de 4,5 tones. Les vores inferiors estan soscavades per a mantenir el bloc dret sobre la piràmide.

### Inscripcions

Les quatre cares superiors van ser polides i inscrites. El costat de l'est està adornat amb un disc solar alat flanquejat per dos ureus. A baix, dos ulls d'Horus representen els ulls del rei. Més a baix, tres signes nefer representen la bellesa i la perfecció. Finalment, un disc solar representa el déu Ra, a la dreta del qual s'estén el nom de tron d'Amenemhet, "Ni-maat-re", i a l'esquerra el seu nom personal "Imen-em-het". Tota la composició diu: "Amenemhet contempla la perfecció de Ra".
Cap a la part de baix de les quatre cares superiors, hi ha dues línies d'inscripcions. La de la dreta comença amb: "Obert està el rostre del rei Amenemhet, observa al Senyor de l'Horitzó creuant el cel"; la línia nord diu: "Més alta és l'ànima (Ba) del rei Amenemhet que l'altura d'Orió, i s'uneix al Duat". El nom del déu Amon en els cartutxos d'Amenemhet ha estat esborrat. Si es va fer durant el regnat d'Akhenaton, en la Dinastia XVIII d'Egipte, el piramidó podia haver estat en terra ja des del 1350 ae.
La relativa absència de danys plantejà la qüestió de si alguna vegada el piramidó havia estat al cim de la piràmide o no.
* Secció transversal del piramidó
* Nom de déu Amon esborrat
* Inscripcions a la part inferior de les quatre cares superiors
* Cara est del piramidó

## Referències

* ↑ Maspero, 1902, p. 206.
* 1 2 3 Schäfer, 1863, p. 84.
* ↑ Lehner, 1997, p. 34.
* ↑ Verner, 2001, p. 423.