OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brocton (Nova York)

Brocton és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.547 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brocton tenia 1.547 habitants, 623 habitatges, i 414 famílies. La densitat de població era de 345,3 habitants/km².
Dels 623 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 36.328 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.059 $ mentre que les dones 22.214 $. La renda per capita de la població era de 13.901 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 13,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brocton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brocton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Interamna

«Interamna» té aquests significats:
Interamna fou el nom de diverses ciutats d'Itàlia en l'època romana. El nom volia dir confluència de dos rius (inter amnes). Apareix també sota la forma Interamnium, i el gentilici Interamnis, però molt limitadament.
Les tres ciutats principals foren:
* Interamna Lirinas, al Latium, desapareguda; el lloc que ocupava es diu Terame
* Interamna Nahars, a l'Úmbria, és l'actual Terni
* Interamna Paletina, al Picè, és l'actual Teramo
# Cal Rafel (Castellnou de Seana)

Cal Rafel és un monument del municipi de Castellnou de Seana (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil de tres plantes. A la planta baixa hi ha a més de la porta principal dues portalades que permeten l'accés als magatzems i al pati posterior de la casa. Aquestes portalades són posteriors. Sobre les llindes de les finestres de la planta noble s'hi formen uns petits arcs que eviten que la llinda aguanti massa pes. És un exemplar poc corrent en la zona. Les filades de carreus són d'altures diferents.
Llinda de pedra; enmig hi ha un relleu amb una figura geomètrica pentagonal, inscrita dins d'un cercle. A ambdós costats dels cercle hi consta la data; 1666.

## Història

L'edifici data en principi del 1606 (ens han assegurat que va ésser trobada una inscripció, en unes sitges, amb la data del 1145, actualment resta tapades), i sembla que s'ha reformat molt poc des de la data: el 1997 va sofrí petites modificacions en els acabat de la façana (obertures, porta del garatge, resseguit de la junta de les pedres, etc.). Aquesta casa és coneguda com a Cal Blassó.
La llinda és l'únic element que es conserva del període d'esplendor de la casa. S'ha dit que era la creu dels templers, però hi ha dubtes al respecte per la falta de correspondència entre la creu de l'orde del Temple i la que figura inscrita a la llinda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Rafel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Brainard

* Per a altres significats, vegeu «Joe Brainard».
Brainard és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 351 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brainard tenia 351 habitants, 148 habitatges, i 100 famílies. La densitat de població era de 484 habitants per km².
Dels 148 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 44.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.722 $ mentre que les dones 21.667$. La renda per capita de la població era de 17.713 $. Aproximadament el 2,9% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brainard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brainard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bossi

Bossi és el nom dels següents personatges:
* Marco Enrico Bossi
* Renzo Rinaldo Bossi (Como, 1883 - Milà, 1965), compositor italià, concertista d'orgue i piano i director d'orquestra
* Umberto Bossi (Cassano Magnago, 1941), polític italià, secretari federal de la Lliga Nord i, des de 2008 diputat i ministre
# Bosseya

Bosseya (també apareix com Bosseia, Boseya, Bossea i altres variants) fou una de les regions de la part oriental del Futa, al Senegal. La regió va donar suport a l'almamy de Futa Toro però a partir del 1859 se'n va distanciar conservant certa autonomia. Fou una de les regions més hostils als francesos i feu del resistent Abdoul Bocar Kane.
La ciutat principal de la regió és Thilogne

## Referències

* L'érection du département de Podor en région administrative Arxivat 2016-03-30 a Wayback Machine.
# Burning Witches

Burning Witches és un grup suís de heavy i power metal originari de Brugg. Està influenciat principalment pel heavy metal de la dècada del 1980, amb reminiscències d'Iron Maiden i Judas Priest.
L'estiu del 2019, Burning Witches va tocar als festivals Wacken Open Air, Summer Breeze i Rockharz Open Air. El 6 de novembre es va publicar l'àlbum Dance with the devil, que inclou una versió de la cançó de Manowar «Battle Hymn». El desembre de 2020, la banda va publicar l'EP The circle of five abans de gravar el seu quart àlbum d'estudi, The witch of the north, l'any següent.

## Discografia
### Àlbums

* 2017: Burning Witches (Non Stop Music Records)
* 2018: Hexenhammer (Nuclear Blast Records)
* 2020: Dance with the devil (Nuclear Blast Records)
* 2021: The Witch of the north (Nuclear Blast Records)

### EP

* 2018: Burning alive (directe, autoproduït)
* 2019: Wings of steel (Nuclear Blast Records)
* 2020: The circle of five (Nuclear Blast Records)

## Referències

* ↑ «Póquer de thrash en Bóveda» (en castellà), 30-03-2022. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «BURNING WITCHES - Demo» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «BURNING WITCHES : Überraschungen auf dem Blocksberg». [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Blabbermouth. «BURNING WITCHES Release 'Sea Of Lies' Video», 14-01-2020. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Blabbermouth. «BURNING WITCHES To Release New Album 'The Witch Of The North' In May», 15-02-2021. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Tàrrega, Jordi. «Burning Witches – The Witch of the North» (en castellà). Science of Noise, 22-07-2021. [Consulta: 3 abril 2022].
# Jacob Corsino

Jacob Carsono o Jacob Corsino va ser un astrònom de la península Ibèrica (té una obra datada a Sevilla) del segle xiv. El rei Pere IV d'Aragó li va encarregar traduir del català a l'hebreu les taules astronòmiques conegudes amb el nom de Taules de Pere el Cerimoniós, que havia iniciat en Pere Gilbert i va finalitzar, Dalmau Sesplanes. Al voltant de 1376, Corsino va escriure un tractat en àrab sobre l'astrolabi, traduït a l'hebreu a Barcelona el 1378.

## Referències

* ↑ Millàs i Vallicrosa, Josep Maria. Texto catalan de las tablas astronómicas (cánones) del rey Don Pedro el Ceremonioso, a base de la redacción definitiva del judío Jacob Corsino.
* ↑ Aquest article incorpora material contingut a l'Enciclopèdia Jueva de 1901-1906, sobre la qual han expirat els drets de còpia

## Vegeu també

* Llista d'astrònoms
# Illa de Gavi

* Aquest article tracta sobre l'illa. Vegeu-ne altres significats a «Gavi (desambiguació)».
L'illa de Gavi és una de les sis illes que componen l'arxipèlag de les Poncianes al mar Tirrè. N'és la de superfície més petita, amb tan sols 0,14 km². Està situada enfront de l'extrem oriental de l'Illa de Ponça, l'anomenada Punta d’Incenso. L'illa de Gavi està totalment deshabitada i s'hi arriba fàcilment amb embarcacions privades o determinats serveis en barca, doncs cal parar esment al fet que no té embarcadors artificials. Amb no gaire temps, es pot fer la volta de l'illa i descobrir-ne grutes i altres vistes interessants.

## Referències

* ↑ «Isola di Gavi» (en italià). Lazio Nascosto. [Consulta: 30 agost 2021].

## Vegeu també

* Llista d'illes d'Itàlia
# Bteddin

Bteddin (contracció de Bayt al-Din, del siríac Beth-dina) és una vila del Líban a uns 45 km al sud-est de Beirut. És un enclavament maronita dins la regió del Xuf. La seva població és reduïda; vers 1955 no arribava al miler d'habitants.
La seva fama deriva del fet que l'emir Bashir II Shihab (1788 a 1840) la va escollir com a residència el 1807, quan es van començar a construir alguns edificis administratiu i el palau de l'emir (obra d'un arquitecte italià). Lamartine la va visitar el 1832. Després de l'ocupació egípcia (1831-1840) el palau va iniciar la seva ruïna i un incendi va culminar la feina el 1912 encara que fou restaurat el 1940. El 1948 hi foren portades les restes (cendres) de l'emir Bashir II que eren a Istanbul. A la segona meitat del segle xx, fins a la guerra civil (1975), fou residència d'estiu del president del Líban.

## Bibliografia

* M. Chebli, Une histoire du Liban au temps des émirs
# Jaws (novel·la)

Jaws és una novel·la de 1974 de l'escriptor nord-americà Peter Benchley. Explica la història d'un gran tauró blanc que habita les aigües d'una petita ciutat turística i el viatge de tres homes que intenten matar-lo. La novel·la neix de l'interès de Benchley pels atacs de taurons després d'aprendre sobre les explotacions de pescadors de taurons el 1964. Doubleday li va encarregar escriure la novel·la el 1971, període en què Benchley va bregar com a periodista independent.
Mitjançant una campanya de màrqueting orquestrada per Doubleday i l'editor de butxaca Bantam, "Jaws" es va incorporar a molts catàlegs de llibres i va atreure interessos mediàtics. Després de la seva primera publicació el febrer de 1974, la novel·la va ser un gran èxit, amb el suport que el va dur a la llista de best-sellers durant unes 44 setmanes i la posterior en rústega venent milions d'exemplars l'any següent. Les ressenyes es van barrejar, amb moltes crítiques literàries trobant la prosa i la caracterització que faltaven a pesar del suspens efectiu de la novel·la.
Els productors de cinema Richard D. Zanuck i David Brown van llegir la novel·la abans de la seva publicació i van comprar els drets cinematogràfics, seleccionant Steven Spielberg per a dirigir-ne l'adaptació cinematogràfica. La pel·lícula Jaws (film), llançada al juny de 1975, va ometre moltes de les subtrames menors de la novel·la, centrant-se més en el tauró i les caracteritzacions dels tres protagonistes. Jaws es va convertir en la pel·lícula més taquillera de la història fins a aquest moment, convertint-se en una pel·lícula de conques hidrogràfiques i el pare de l'estiu de Blockbuster. De la pel·lícula se'n van fer tres seqüeles.

## Fonts

* Baxter, John. Steven Spielberg: The Unauthorised Biography. Londres: Harper Collins, 1997. ISBN 0-00-638444-7.
* Benchley, Peter. Shark Life: True Stories About Sharks & the Sea. Nova York: Random HouseCollins, 2006. ISBN 0-307-54574-1.
* Brode, Douglas. The Films of Steven Spielberg. Nova York: Carol Publishing, 1995. ISBN 0-8065-1951-7.
* Capuzzo, Michael. Close to Shore: A True Story of Terror in an Age of Innocence. Nova York: Broadway Books, 2001. ISBN 0-7679-0413-3.
* Ellis, Richard. The Book of Sharks. San Diego: Harcourt Brace Jovanovich, 1983. ISBN 0-15-613552-3.
* Fernicola, Richard G. Twelve Days of Terror: A Definitive Investigation of the 1916 New Jersey Shark Attacks. Guilford, Conn.: The Lyons Press, 2002. ISBN 1-58574-575-8.
* Friedman, Lester D.; Notbohm, Brent. Steven Spielberg: Interviews. Jackson: University Press of Mississippi, 2000. ISBN 1-57806-113-X.
* Gottlieb, Carl. The Jaws Log (en alemany). Nova York, New York: Dell, 1975. ISBN 978-0-440-14689-6.
* McBride, Joseph. Steven Spielberg: A Biography. Cambridge, Massachusetts: Da Capo Press, 1999. ISBN 0-306-80900-1.
* Yule, Andrew. Steven Spielberg: Father to the Man. Londres: Little, Brown and Company, 1996. ISBN 0-316-91363-4.
# Jean-Louis Gassée

Jean-Louis Gassée (març de 1944 a París, França) és un executiu d'empresa. És conegut sobretot per substituir Steve Jobs com a director general del negoci de Macintosh d'Apple, on va treballar de 1981 a 1990. També va fundar Be Inc., creadors del sistema operatiu informàtic BeOS. Després de deixar Be Inc., es va convertir en president de PalmSource, Inc.

## Biografia

Nascut a París el 1944, Gassée es va incorporar a Hewlett-Packard el 1968, on va romandre fins al 1974. De 1974 a 1981 va ocupar el càrrec de director general de les filials europees de Data General i Exxon. El 1980 es va incorporar a Apple com a president de la secció responsable dels productes d'Apple i, el 1981, va esdevenir cap de la branca francesa d'Apple. Al llarg de dues dècades, va organitzar l'Apple Expo a França.

## Carrera

Gassée va treballar durant sis anys a Hewlett-Packard del 1968 al 1974, on va ser responsable de supervisar el llançament del primer ordinador científic de la companyia i el desenvolupament de la seva organització de vendes a França, abans de la seva promoció a Sales Manager Europe a Ginebra, Suïssa. De 1974 a 1981, Gassée va exercir com a director executiu de les filials franceses de Data General i Exxon Office Systems.
El 1981, Gassée es va convertir en director d'operacions europees d'Apple Computer. El 1985, després d'assabentar-se del pla de Steve Jobs per destituir el CEO John Sculley durant el cap de setmana del Memorial Day mentre Sculley era a la Xina, Gassée va informar el consell d'administració amb antelació, cosa que va provocar la dimissió de Jobs d'Apple.

## Referències

* ↑ Jean-Louis Gassée, The Third Apple: Personal Computers & the Cultural Revolution, February 1987 (212 pages), ISBN 0-15-189850-2
* ↑ Steven Rogers. Finanças e Estratégias de Negócios para Empreendedores. Bookman Editora, 11-01-2009, p. 166. ISBN 978-85-407-0040-6.
* ↑ Dan Ryan. History of Computer Graphics: Dlr Associates Series. Author House, 14-04-2011, p. 359. ISBN 978-1-4567-5115-9.
* ↑ «Biografia di Jean-Louis Gassée». Bloomberg.
* ↑ ean-Louis F Gassee, Bloomberg.com
* ↑ Lisa Eadicicco, 10 of the bravest moves Steve Jobs made at Apple , 25/3/2015, Business Insider
# Can Dalmau

«Can Dalmau» té aquests significats:
* Can Dalmau (Cassà de la Selva), masia al Gironès
* Can Dalmau (la Cellera de Ter), edifici del segle XVII al municipi de la Cellera de Ter
* Can Dalmau (Gualba), edifici al municipi de Gualba
* Can Dalmau (Sant Andreu de Llavaneres), casa al municipi de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme)
* Can Dalmau (Santa Cristina d'Aro), masia al Baix Empordà
* Can Dalmau (Saus, Camallera i Llampaies), casa al nucli de Saus (l'Alt Empordà)
* Can Dalmau (Vidreres), edifici al municipi de Vidreres
# Jenne

Jenne és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 60 km a l'est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 347 habitants.
Jenne limita amb els municipis d'Arcinazzo Romano, Subiaco, Trevi nel Lazio i Vallepietra.
A finals del segle xii, va ser el lloc de naixement del Papa Alexandre IV.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 16 abril 2019].

## Enllaços externs

* Jenne - Lloc web oficial (italià)
# Broxeele

Broxeele (en neerlandès Broksele, en flamenc occidental Broksele) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 306 habitants

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 169 | 209 | 190 | 211 | 270 | 269 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Alain Forgeois | |
| 2008- | Hervé Caux | |
# Cala de Cabres

La Cala de Cabres o del Terme es troba en direcció nord-sud, després de tombar la punta del Bisbe, en direcció a Tamariu (Palafrugell), lloc on s'inicia la costa begurenca. No se sap si el motiu del topònim és perquè en èpoques pretèrites es portaven les cabres a pasturar lliurement pel pendent, o tal vegada perquè hi hagué molta proliferació dels crustacis anomenats cabres.

## Referències

* ↑ «Cala de Cabres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Carrer de la Cala de Cabres». Ajuntament de Palafrugell.
* ↑ Castelló, Josep. El perfil de la costa: Palafrugell, Mont-ras i les illes Formigues. Palafrugell: Josep Castelló, 2003.
# Can Riera

* No s'ha de confondre amb Cal Riera.
«Can Riera» té aquests significats:
# Can Riera (Arbúcies)

Can Riera és una casa d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de grans dimensions, situat a la plaça de la Vila, amb diversos accessos i diverses dependències destinades a diferents usos, cosa que fa complicada la seva descripció. Degut al desnivell del terreny, hi ha algunes parts de l'edifici que són de dues plantes, i altres de tres plantes.
La façana principal, es troba a la Plaça de la Vila, la coberta és amb vessant a la façana i les obertures són rectangulars algunes emmarcades amb pedra. Podem distingir tres trams de façana, a la planta baixa hi ha els accessos, que són un total de quatre portes des de les quals pots entrar a l'edifici. Algunes són de construcció moderna, el que destaca és un portal des d'on s'accedeix en una perruqueria, amb una porta de fusta i unes escaletes de pedra al davant, ja que a partir d'aquest punt comença el desnivell.
Al primer pis hi ha alguns balcons, senzills de ferro, i al segon, les obertures són senzilles quadrangulars, menys dues que destaquen al cos central per l'arc de mig punt rebaixat, es troben tapiades amb rajols. De la façana cal destacar, malgrat el seu mal estat, l'esgrafiat de formes geomètriques en algunes parts, així com un petit relleu amb la imatge del sagrat cor situat a la llinda de pedra del finestral amb balcó del cos central, al segon pis.
Des del carrer Camprodon, a la part de sota posterior, un mur delimita el jardí que es troba darrere la casa. De la façana posterior destaca la galeria de dos pisos amb arcades d'arc de mig punt.
A l'interior trobem la inscripció de 1655.
Fornícula a la tanca del jardí de can Riera
Es tracta d'una fornícula situada sobre la cantonada d'un mur baix que delimita un jardí particular i el separa del carrer.
En aquest cas, el buit no està incrustat dins la paret, sinó que sobresurt per damunt. Ara bé, la fornícula està protegida per una porteta amb marc metàl·lic i vidre, acabada amb arc apuntat.
A l'interior s'aprecia el mur en forma semicircular i volta, pintat de blanc. Al centre hi ha l'escultura d'una verge, amb les mans unides, mantell blau i túnica blanca, porta també un nimbe daurat i als seus peus hi ha diversos angelets. Es tracta de la Immaculada Concepció. Aquesta figura està flanquejada per dos canalobres daurats que enlloc de portar una espelma, porten una bombeta allargada.
Degut a la vegetació del jardí que hi ha al darrere, la fornícula queda coronada per un arbre, la qual cosa dificulta veure-la en la seva totalitat.

## Història

La casa, originàriament pertanyia a la família Milans que estava emparentada amb Sant Josep Oriol el qual s'havia hostatjat diverses vegades a l'edifici (es conserva un brevari del Sant).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Ca n'Alluny

Ca n'Alluny és una casa-museu situada a Deià, Mallorca. Fou la residència de l'escriptor anglès Robert Graves (1895-1985) des de 1932 fins a la seva mort, exceptuant el període de 1936 a 1946 en què va partir de Mallorca per por de la Guerra Civil.
El 2006 fou convertida en la Casa Museu de Robert Graves, gestionada per la Fundació Robert Graves. Es troba a la carretera Ma-10 entre Deià i Sóller, més o manco a un quilòmetre del centre de Deià.
La casa i el jardí que la rodegen conserven gran part del seu aspecte original i es poden veure la cuina, la sala, la impremta, l'estudi de l'escriptor, l'estudi que va ocupar na Laura Riding entre 1932 i 1936 i l'estudi de na Beryl, la segona dona d'en Graves. També s'hi poden veure documents originals, fotografies, cartes i documentació personal, així com un vídeo de 14 minuts sobre la vida de l'autor.

## Referències

* ↑ «Ca n'Alluny». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Casa de Robert Graves». Fundació Robert Graves. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «El Consell preservará Ca n' Alluny, la finca de Robert Graves» (en castellà). Ultima Hora, 18-05-2011.
* ↑ «Ca N'Alluny». A: The Rough Guide to Mallorca & Menorca (en anglès). Londres: Rough Guides, 2016. ISBN 9780241276501.
# Ca n'Alou (Sant Agustí de Lluçanès)

Ca n'Alou és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta masia dona nom a un agrupament força considerable de cases, l'Alou de Sant Agustí.
Es tracta d'un conjunt d'edificacions adossades i superposades. L'edifici principal i originari és amb teulada a dues vessants amb desaigüe a la façana principal, està orientada a l'est. A la façana principal hi ha un portal amb pedres treballades amb forma rectangular, també hi ha una finestra treballada. Davant de la casa hi ha diversos cossos que fan funcions diferents. El més característic és el que té una arcada formada per dovelles i que conforma una edificació posterior, on hi ha adossat un pou.

## Història

Aquesta masia formava el límit d'un extens alou o domini del monestir de Ripoll que arribava fins a Casarramona a Sora.
Avançat el segle xv es desfà l'organització que havien realitzat els homes del Pi i queda adscrita a Sant Agustí.
L'actual edificació és de finals del segle xviii i fou construït entre els anys 1795 i 1796.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca n'Alou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Camaleó (desambiguació)

«Camaleó o chamaeleon» té aquests significats:
* Camaleó, conjunt d'espècies de rèptils saures de la família Chamaeleonidae
* Constel·lació del Camaleó, constel·lació de l'hemisferi sud
* Camaleó comú (Chamaeleo chamaeleon), espècie de rèptil escamós
* Camaleó (filòsof), filòsof peripatètic nascut a Heraclea Pòntica, deixeble d'Aristòtil
* Chamaeleon (gènere), gènere de plantes de la família de les asteràcies