OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Basílica de Nostra Senyora del Port

La basílica de Nostra Senyora del Port és un edifici romànic situat a Clermont-Ferrand, al barri del Port, entre la plaça Delille i la catedral de la Nostra Senyora de l'Assumpció. És en gran part dissimulada per les cases del barri que l'envolta. Va ser construïda al segle xii, i si bé no es pot precisar l'any exacte del seu inici, un document de l'època permet datar la fi dels treballs al voltant de 1185.
Fundada al segle vi pel bisbe Saint-Avit, va ser reconstruïda als segles xi i xii, després d'haver estat cremada pels normands. Construïda en arcosa rossa, una mena de gres, té una harmonia gairebé perfecta que seria deguda a l'aplicació de la secció àuria.
Al segle xix, s'hi va afegir el campanar i es van substituir les teules romàniques d'origen per lloses de lava. Recentment, s'ha restaurat una altra vegada segons el seu estat original.
La capçalera és un exemple perfecte de l'art romànic d'Alvèrnia, fet de fins mosaics. Després d'una nau de cinc trams precedida d'un nàrtex, la cruïlla del creuer és coberta d'una cúpula sobre trompes.
A l'interior predomina la sobrietat, el cor és sobrealçat en un hemicicle amb vuit columnes, i és envoltat d'un deambulatori sobre el qual s'obren quatre capelles radiants. S'hi poden admirar magnífics capitells.
A l'entrada principal, sota una porxada, hi ha un magnífic timpà.

## Galeria

* Façana principal
* Timpà de l'entrada
* Interior

## Referències

* ↑ «Pàgina d'art-roman.net». Arxivat de l'original el 2011-05-21. [Consulta: 31 gener 2008].

## Enllaços externs

* Col·lecció detallada de fotos de l'església.
# Taràs Stepanenko

Taràs Stepanenko (ucraïnès: Тарас Степаненко) (Velyka Novosilka, 8 d'agost de 1989) és un futbolista ucraïnès, que actualment juga al FC Xakhtar Donetsk.
L'11 de maig de 2010, el migcampista firma pel FC Xakhtar Donetsk per 5 temporades mes.

## Internacional

Va ser capità de la Selecció de futbol d'Ucraïna sub-21. El 17 de novembre de 2010, va fer el seu debut amb la selecció absoluta en el partit de 2-2 amb Suïssa en un partit amistós.

## Referències

* ↑ «Stepanenko Taras» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2021 editor=FC Shakhtar Donetsk].

## Vegeu també

* Futbol a Ucraïna.

## Enllaços externs

* Profile at FFU Official Site (Ukr)
Taràs Stepanenko amb la selecció ucraïnesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Ucraïna – Eurocopa 2016
1 Boiko •
2 Butkò •
3 Khatxeridi •
4 Timosxuk (c) •
5 Kútxer •
6 Stepanenko •
7 Iarmòlenko •
8 Zozúlia •
9 Kovalenko •
10 Konoplyanka •
11 Seleznov •
12 Piàtov •
13 Xevtxuk •
14 Rotan •
15 Budkivski •
16 Sidortxuk •
17 Fedetski •
18 Ribalka •
19 Hàrmaix •
20 Rakitski •
21 Karavàiev •
22 Zíntxenko •
23 Xevtxenko •
Entrenador: Fomenko
Selecció de futbol d'Ucraïna – Eurocopa 2020
1 Bushchan •
2 Sobol •
3 Sudakov •
4 Kryvtsov •
5 Sidortxuk •
6 Stepanenko •
7 Iarmòlenko •
8 Malinovskyi •
9 Yaremchuk] •
10 Shaparenko •
11 Marlos •
12 Piàtov (c) •
13 Zabarnyi •
14 Makarenko •
15 Tsyhankov •
16 Mykolenko •
17 Zinchenko •
18 Bezus •
19 Besyedin •
20 Zubkov •
21 Karavàiev •
22 Matviyenko •
23 Trubin •
24 Tymchyk •
25 Popov •
26 Dovbyk •
Entrenador: Shevchenko
Selecció de futbol d'Ucraïna – Eurocopa 2024
1 Bushchan •
2 Konoplya •
3 Svatok •
4 Talovyerov •
5 Sidortxuk •
6 Stepanenko •
7 Iarmòlenko (c) •
8 Malinovskyi •
9 Yaremchuk] •
10 Mudryk •
11 Dovbyk •
12 Trubin •
13 Zabarnyi •
14 Sudakov •
15 Tsyhankov •
16 Mykolenko •
17 Zinchenko •
18 Brazhko •
19 Shaparenko •
20 Zubkov •
21 Bondar •
22 Matviyenko •
23 Lunin •
24 Tymchyk •
25 Vanat •
26 Mykhaylichenko •
Entrenador: Rebrov :
# Thadée Cisowski

Thadée Cisowski (Łasków, 16 de febrer, 1927 – Mâcon, 24 de febrer, 2005), originàriament Tadeusz Cisowski, fou un futbolista francès d'origen polonès (com Raymond Kopa).
Ha estat un dels més grans golejadors de la lliga francesa de futbol. Fou màxim golejador de lliga les temporades 1955/1956, 1956/1957 i 1957/1958. Pel que fa a clubs, destacà a FC Metz i Racing Club de París. També fou internacional amb la selecció francesa.

## Referències

* ↑ MATCH Arxivat 2014-04-24 at Archive.is a FFF
* ↑ Profile at French federation

## Enllaços externs

* Perfil a la FFF
# Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià

Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià (TFPSPV) fou un organisme col·lectiu aparegut de la fusió de la Junta Democràtica d'Espanya i del Consell Democràtic del País Valencià a València el 1976. Pretendre oferir un front unitari democràtic i representatiu de totes les forces polítiques i sindicals del País Valencià enmig del procés de la Transició espanyola. Entre els acords que es van prendre destaquen:
* Organitzar un procés preautonòmic amb la formació d'una Generalitat provisional
* Cooficialitat del català i el castellà
* Establiment d'un marc jurídic basat en els principis i les institucions d'un estatut d'autonomia,
* Elecció de representants per a una Assemblea Constituent del País Valencià.
* Restabliment de les llibertats fonamentals (reunió, expressió, manifestació)
* Derogació i supressió de lleis i institucions de la dictadura franquista
* Amnistia per als presos polítics.
Des d'un principi formaven part de la Taula Comissions Obreres (CCOO), Convergència Socialista del País Valencià (després Partit Socialista del País Valencià, PSPV), Demòcrates Independents del País Valencià, Organització Comunista d'Espanya-Bandera Roja (OCE-BR), Partit Comunista d'Espanya (després Partit Comunista del País Valencià), Partit Socialista d'Alliberament Nacional dels Països Catalans (PSAN), Partido Socialista Popular (PSP), Partit Carlista del País Valencià, Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), Partit del Treball d'Espanya (més tard Partit del Treball del País Valencià), Unificació Comunista d'Espanya, Unió Democràtica del País Valencià (UDPV), Moviment Comunista del País Valencià (MCPV) i la Unió Sindical Obrera. Poc després s'hi uní la UGT i se n'anà l'OCE.
Realitzà diverses reunions amb organitzacions similars d'arreu d'Espanya i representà el País Valencià dins la Coordinació Democràtica, organisme que les englobà totes. En la trobada unitària de l'oposició democràtica del 4 de setembre de 1976, la seua representant a la mesa que presidia la reunió fou Laura Pastor Collado, dirigent del Partit Carlí del País Valencià.
La Taula organitzà manifestacions en defensa de les seues reivindicacions i proposà de celebrar la Diada Nacional del País Valencià, prohibida aleshores. Es va dissoldre durant el procés electoral de 1977.

## Referències

* ↑ «"Cumbre de la oposición": Relación de los participantes». El País, 05-09-1976.
* ↑ «"En este instante de quiebra del Estado, la unidad de la oposición es fundamental"». El País, 05-09-1976.
* ↑ La transició democràtica als Països Catalans: Història i memòria. Universitat de València, 28 novembre 2011, p. 305–. ISBN 978-84-370-8680-4.
# The Entertainer (ragtime)

The Entertainer: a rag-time two step és un ragtime de 1902 compost per Scott Joplin i publicat per John Stark & Són. Va ser elevat a un lloc prominent com a part del renaixement del ragtime en els anys 70 quan va ser usat a la banda sonora de la pel·lícula El cop, guanyadora d'un Premi Oscar el 1973. L'adaptació de Marvin Hamlisch va arribar a assolir el nombre 3 en el Billboard Hot 100 el 1974. Irònicament, el ragtime de Scott Joplin no va ser gaire popular durant els anys 30, l'època en què s'ambienta la pel·lícula.

## Música

The Entertainer va ser subtitulat com «Un ragtime a dos passos», que era la forma d'aquest ball popular aproximadament fins al 1911 i un estil que era comú entre els ragtime escrits en aquell temps. Va ser escrit principalment en clau de do, encara que de la barra 55 hi ha una secció en clau de fa. La peça estructuralment segueix la forma A-B-A-C-D, amb indicacions en la melodia per ser executat una octava més alta en les repeticions.
Suggerit per la dedicació al ragtime del Club de Mandolina, l'autor Rudi Blesh va escriure que "algunes melodies recorden les collites i els trèmolos ràpids dels petits instruments de plectre de corda d'acer... ".

## Vegeu també

* Oscar a la millor banda sonora

## Referències

* ↑ Rudi Blesh, pxxiv, "Scott Joplin: Black-American Classicist", Introduction to Scott Joplin Collected Piano Works, New York Public Library, 1981
# The Equalizer

«The Equalizer o L'equalitzador» té aquests significats:
* L'equalitzador (sèrie de televisió de 1985), titulada originalment en anglès The Equalizer
* L'equalitzador (pel·lícula), titulada originalment en anglès The Equalizer i basada en la sèrie de 1985
* The Equalizer 2, seqüela de la pel·lícula
* The Equalizer (sèrie de televisió de 2021), reboot de la sèrie de 1985
* The Equalizer 3, tercera entrega de la pel·lícula
# Bernadette (cràter)

Bernadette és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim francès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Bernadette». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Thomas Summersgill

Thomas Summersgill (Leeds, 1872 - 1951) va ser un ciclista anglès que es dedicà al ciclisme en pista. Competint com amateur, va guanyar dues medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món de Velocitat.

## Palmarès

* 1899
** Campió de Món amateur en velocitat individual

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Teòcrest

Teòcrest és el nom dels següents personatges:
* Teòcrest el Vell
* Teòcrest el Jove
* Teòcrest (escriptor)
# Teòcrates

Teòcrates (en llatí Theocrates, en grec Θεόκρατες) és el nom que dona Fabricius (Biblitheca Graeca vol. 13. p. 432, ed. vet.) a un metge grec, basant-se en l'autoritat d'una versió llatina d'Avicenna, però probablement és un error.
El traductor llatí d'Avicenna, segurament Gerard de Cremona, sembla que va fer una mala lectura i va entendre Hipòcrates, però el que és probable que digués Avicenna era Naucratis, tal com indica Galè a De Compositione Medicamentorum secundum Locos 4.8, vol. 12. p. 764, on l'anomena ὁ Ναυκρατίτης i en reprodueix algunes fórmules. No se sap si va existir aquest Teòcrates.

## Referències

* ↑ Theocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1030-1031
# The Grizzly King

The Grizzly King: A Romance of the Wild és una novel·la escrita al 1916 pel prolífic autor nord-americà i conservacionista James Oliver Curwood. L'obra va servir d'inspiració per al rodatge de la pel·lícula L'os, del director francès Jean-Jacques Annaud, al 1988.
La novel·la havia estat traduïda al castellà per l''Editorial Joventut (Barcelona), al 1927, amb el títol El rey de los osos', realitzant-se nombroses reedicions.

## Enllaços externs

* The Grizzly King al Projecte Gutenberg
* Portal de l'Editorial Joventut
# Blai Ametller i Rotllan

Blai Ametller i Rotllan (Barcelona, 1768 – Madrid, 1841) fou un gravador català de coure. Tot i tractar-se d'un artista que fonamentalment va treballar a Madrid, Ametller forma part de l'important grup de gravadors formats a l'escola de Llotja a finals del segle xviii. Malgrat ser conegut sobretot per la seva faceta de docent a la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, institució on el 1821 va arribar a ocupar el prestigiós càrrec de director de gravat, no podem menystenir la seva notable contribució, amb episodis com el protagonitzat per aquesta estampa, a l'enriquiment qualitatiu de la història del gravat català de l'època.

## Biografia

Es va formar a l'escola de la Llotja sota les ordres de Pasqual Pere Moles i més endavant, gràcies a una pensió de la Junta de Comerç de Barcelona, va marxar a estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid el 1790 per a perfeccionar la seva tècnica sota les indicacions de Salvador Carmona. Un cop alla va rebre el premi de 1973 de gravat de llàmines i s'establí definitivament a la ciutat. Dominava les tècniques de l'aiguafort i la talla dolça.
El 1797 el van nomenar acadèmic de mèrit de San Fernando i va arribar a tenir el càrrec de director de gravat, ocupant el lloc del seu mestre, Carmona. També realitzà gravats per a edicions d'obres importants, com les de Francisco de Quevedo, però és més conegut per les seves reproduccions fidels d'obres de pintors com Velázquez, Ribera, Bartolomé Esteban Murillo i Goya. Totes aquestes feines el portaren a ser nomenat gravador de la cambra del rei, títol que li va comportar molts encàrrecs per part de la noblesa.
Es pot veure la seva obra La caça de l'estruç al Gabinet de dibuixos i gravats del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Blai Ametller i Rotllan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Gumà, Montserrat (coord). Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: Publicacions del MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9.
* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
# Teòdot de l'Epir

Teòdot de l'Epir (grec antic: Θεóδοτος, llatí: Theodotus) fou un polític epirota que durant la guerra entre els romans i el rei Perseu de Macedònia, va abraçar amb energia el partit d'aquest darrer i va convèncer els molossos d'abandonar la causa romana (171 aC).
El 170 aC va planificar de capturar al cònsol romà Aulus Hostili Mancí quan passés per l'Epir, pla que va fallir accidentalment. Després de la derrota de Perseu l'any 168 aC, els romans van envair el territori dels molossos de l'Epir. Teòdot i el seu company Antínous es van tancar a la fortalesa de Passaró, però com que els habitants estaven disposats a rendir-se, van fer una sortida desesperada i van morir ambdós lluitant de manera valenta, segons expliquen Titus Livi i Polibi.

## Referències

* ↑ 8.Theodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1073
# The Raven

«The Raven» té aquests significats:
# The Dove (pel·lícula de 1928)

The Dove és una pel·lícula muda dirigida per Roland West i protagonitzada per Norma Talmadge, la primera pel·lícula de l'estrella per a la United Artists, Noah Beery i Gilbert Roland. La pel·lícula, basada en l’obra teatral homònima de Willard Mack i Gerald Beaumont, es va presentar al cinema Rialto de Nova York el 31 de desembre de 1927 i es va estrenar als Estats Units el 7 de gener de 1928. Tot i que va constituir un fracàs de taquilla, William Cameron Menzies va rebre l'Oscar al millor disseny de producció pel seu treball en aquesta pel·lícula.

## Argument

La Dolores, una ballarina coneguda com "The Dove", està enamorada d'un jugador anomenat Johnny Powell. Don José, un cavaller adinerat que també està enamorat de Dolores, acusa a Powell d'assassinat. Dolores acorda amb Don José que si allibera Powell ella es casarà amb ell, però la vigília de les noces, Powell torna de l'exili per demanar-li que fugi amb ell. Els dos amants són capturats i estan a punt de ser afusellats quan la multitud que contempla l'execució obliga a Don José a alliberar-los. Aquest allibera els presoners i els dona el seu carruatge per poder marxar.

## Repartiment

* Norma Talmadge (Dolores)
* Noah Beery (Don José María y Sandoval)
* Gilbert Roland (Johnny Powell)
* Eddie Borden (Billy)
* Harry Myers (Mike)
* Walter Daniels (borratxo)
* Kalla Pasha (Comandante)
* Michael Vavitch (Gómez)
* Brinsley Shaw (el patriota)
* Charles Darvas (capità del Comandante)
* Michael Dark (capità de Sandoval)
* Olga Baclanova
* Robert Gleckler
* Mark Hamilton (presoner)
* Andy MacLennan
* Jack McDonald
* Alice White

## Referències

* ↑ «"Norma Talmadge in The Dove"». St. Petersberg Times, 01-04-1928.
* 1 2 Reid, John. Award-Winning Films of the 1930s (en anglès). Lulu.com, 2004-10-01, p. 69. ISBN 978-1-4116-1432-1.
* ↑ Fleming, E. J.. Paul Bern: The Life and Famous Death of the MGM Director and Husband of Harlow (en anglès). McFarland, 2009-03-23, p. 118. ISBN 978-0-7864-5274-3.
* ↑ «The Dove» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Balio, Tino. United Artists, Volume 1, 1919–1950: The Company Built by the Stars (en anglès). Univ of Wisconsin Press, 2009-04-08, p. 81. ISBN 978-0-299-23003-6.
* ↑ «The 1st Academy Awards | 1929» (en anglès). Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 13 març 2022].

## Enllaços externs

* The Dove al catàleg de l'American Film Institute
# Thrasívulos Zaïmis

Thrasívulos Zaïmis (en grec: Θρασύβουλος Ζαΐμης) (Kerpini, Kalavryta, Primera República Hel·lènica, 1822 - Atenes, 1880) fou un polític grec, que va assolir el càrrec de Primer Ministre de Grècia en dues ocasions entre els anys 1869 i 1872.

## Biografia

Es va educar en Dret a França. Era el fill d'Andreas Zaïmis, lluitador grec per la llibertat i líder del govern durant la guerra d'independència grega de l'Imperi Otomà.
Va ser escollit per primera vegada diputat al Parlament grec el 1850. Després va servir durant quatre termes com a President del Parlament i d'altres dos períodes amb el càrrec de Primer Ministre de Grècia.
Va ser pare d'Alexandros Zaimis, qui també va arribar a ésser Primer Ministre de Grècia.

## Vegeu també

* Primer Ministre de Grècia

## Referències

* ↑ «Thrasivoulos Zaimis» (en anglès). Mlahanas.de. [Consulta: 4 juny 2014].

## Bibliografia

* John A. Petropulos; Politics and Statecraft in the Kingdom of Greece; Princeton University Press, 1968.
# Thrasyopsis

Thrasyopsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Thrasyopsis jurgensii
* Thrasyopsis rawitscheri
* Thrasyopsis repanda
# The Battle of the Sexes

«The Battle of the Sexes o Battle of the Sexes» té aquests significats:
* The Battle of the Sexes (pel·lícula de 1914), pel·lícula muda estrenada el 12 d'abril de 1914 dirigida per D.W. Griffith i protagonitzada per Donald Crisp
* The Battle of the Sexes (pel·lícula de 1928), comèdia dirigida per D. W. Griffith el 1928 i realitzada per United Artists
* The Battle of the Sexes (pel·lícula de 1959), comèdia dirigida per Charles Crichton el 1959 i protagonitzada per Peter Sellers
* Battle of the Sexes (pel·lícula del 2017), pel·lícula biogràfica i d'esports de 2017 dirigida per Valerie Faris i Jonathan Dayton i escrita per Simon Beaufoy
# Biblioteca Clásica Gredos

La Biblioteca Clásica Gredos (BCG) és una col·lecció de l'editorial espanyola Gredos formada per obres de la cultura clàssica grecoromana traduïdes a l'espanyol.

## Característiques

Els volums de la col·lecció es caracteritzen per estar enquadernats en cartoné, amb falsa pell de color blau molt fosc i lletres capitals daurades.
Les traduccions, basades en les edicions crítiques més acreditades dels originals, van acompanyades d'introduccions, notes explicatives i índexs. El procés d'edició inclou sempre la presència d'un revisor que, acabada la feina dels especialistes corresponents, suggereix possibles retocs.
La col·lecció està coordinada i dirigida per Carlos García Gual (secció grega), i José Javier Iso i José Luis Moralejo (secció llatina). En la traducció i edició dels volums hi han participat els millors especialistes de la filologia clàssica d'Espanya.
Es tracta d'una col·lecció molt exhaustiva, atès que, a més dels grans autors més coneguts, també incorpora autors menors, obres de caràcter més científic que literari, textos extrets de fonts marginals (papirs o inscripcions murals) i fins i tot fragments.

## Història

La col·lecció es va inaugurar el 1977.
El 2006, l'editorial Gredos va passar a propietat del Grup RBA, i la col·lecció va anar deixant d'afegir nous títols sense haver arribat a l'objectiu de publicar tota l'obra coneguda dels clàssics grecollatins i deixant a mitges la publicació de les obres completes d'alguns autors. El nombre total de títols el 2017 era de 415.
RBA va començar el 2019 la reedició revisada de 150 obres del catàleg, en un format similar però en tapa dura de menys qualitat, amb el nom de Nueva Biblioteca Clásica Gredos.

## Referències

* ↑ Carlos García Gual, José Javier Iso i José Luis Moralejo. Biblioteca Clásica Gredos. Catálogo general comentado. Madrid: Editorial Gredos, 2014. ISBN 978-84-249-2820-9.
* ↑ Unamuno, P. «La utilidad de lo inútil». [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ Gordo, Alberto «Gredos, siete décadas de resistencia». [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ Marín Yarza, Maribel. «Hasta que la muerte separe a lectores y escritores», 18-11-2017. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ Rodríguez Rivero, Manuel. «Trilogías completas y series abortadas», 19-08-2016. [Consulta: 30 abril 2019].

## Vegeu també

* Col·lecció Fundació Bernat Metge

## Enllaços externs

* Biblioteca Clásica Gredos
* Nueva Biblioteca Clásica Gredos
# Blignicourt

Blignicourt és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blignicourt era de 50 persones. Hi havia 25 famílies de les quals 10 eren unipersonals (5 homes vivint sols i 5 dones vivint soles), 5 parelles sense fills, 5 parelles amb fills i 5 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 25 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blignicourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 23 eren actives i 6 eren inactives. De les 23 persones actives 22 estaven ocupades (14 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 6 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Blignicourt hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Blignicourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Blignicourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.