OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas Guitó

El Mas Guitó és una obra neoclàssica de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia formada per dos cossos i un pati tancat, orientada a mgidia i amb el carener perpendicular a la façana. El conjunt consta de dues parts. La més antiga consta d'un gran arc que forma un porxo d'entrada a un pati interior i d'una galeria, al damunt, oberta mitjançant un seguit d'arcs de mig punt sostinguts per pilars. La més nova correspon a la masia pròpiament, que consta de planta baixa i dos pisos i disposa d'una gran sala central des de la qual s'accedeix a la resta de dependències. Les obertures en aquest cos són de pedra i allindades excepte la porta, que presenta un arc rebaixat.

## Referències

* ↑ «Mas Guitó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Marc Gratidi (llegat)

Marc Gratidi (en llatí Marcus Gratidius) va ser legat de Quint Tul·li Ciceró en el seu govern de la província d'Àsia. Era probablement net de Marc Gratidi d'Arpinium.
És possible que fos el mateix personatge de nom M. Gratidi mencionat per Ciceró com a tribú de la plebs l'any 57 aC, cosa perfectament possible, però el nom Gratidius no consta en cap altre lloc entre els tribuns de la plebs d'aquell any. Podria ser una falsa lectura del text de Ciceró.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/313?rgn=full+text;view=image;q1=GratidiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 303. ]
# Eatonville (Washington)

Eatonville és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.012 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eatonville tenia 2.012 habitants, 748 habitatges, i 542 famílies. La densitat de població era de 454,3 habitants per km².
Dels 748 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.681 $ i la renda mediana per família de 50.733 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.950 $ mentre que les dones 25.380 $. La renda per capita de la població era de 19.513 $. Aproximadament l'11% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eatonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eatonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Eco (desambiguació)

«Eco» té aquests significats:
* Eco, fenomen acústic.
* Eco de llum, fenomen òptic.
* Eco, nimfa de la mitologia grega.
* Umberto Eco, filòsof i escriptor italià.
* Eco, és la moneda futura dels membres de la CEDEAO prevista per al 2020.
ECO també és un acrònim que es pot referir a:
* Empresa de Comunicaciones Orbitales, empresa del Grup Televisa;
* Encyclopaedia of Chess Openings, "Enciclopèdia d'Obertures d'Escacs".
# Llista de gèneres de música electrònica

Aquesta és una llista dels gèneres, subgèneres i estils de música electrònica:

## Vegeu també

* Llista de gèneres de hip-hop

## Enllaços externs

* Guía d'Ishkur de música electrònica Arxivat 2007-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Estils de música electrònica Arxivat 2015-04-01 a Wayback Machine. a Discogs (anglès)
# Lothar Milde

Lothar Milde (Halle, 8 de novembre de 1934) és un atleta alemany, ja retirat, especialista en el llançament de disc, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya entre finals de la dècada de 1950 i començaments de la de 1970.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va fou dotzè en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, no aconseguí arribar a la final en la mateixa prova. La tercera, i darrera participació en uns Jocs fou el 1968, a Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la prova del llançament de disc, en finalitzar rere l'estatunidenc Al Oerter.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles en el llançament de disc al Campionat d'Europa d'atletisme, de plata el 1971 i de bronze el 1962, 1966 i 1969; A nivell nacional es proclamà campió de la RDA el 1961, 1962, 1963, 1968, 1969 i 1971. Va millorar el rècord de la RDA en llançament de disc onze vegades.
Una vegada retirat va ocupar diferents càrrecs sindicals i va ser membre de la Junta de l'Associació d'Esportistes d'Alemanya de l'Est fins al 1984. Fou condemnat a presó per irregularitats financeres en un club esportiu que dirigia.

## Millors marques

* Llançament de disc. 64,16 metres (1969)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lothar Milde». [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ )., Waśko, Janusz (1953-. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 128. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 21 gener 2022].
# Eider Gardiazábal Rubial

Eider Gardiazábal Rubial (Bilbao, 12 de juliol de 1975) és una política socialista basca, neta del dirigent socialista històric Ramón Rubial Cavia.
Llicenciada en economia, és especialista en gestió comptable i durant un temps va treballar a l'empresa privada. De 1999 a 2002 fou Secretària General de les Joventuts Socialistes a Bilbao. El 2004 va ser regidora d'economia i finances de l'ajuntament de Bilbao, càrrec que ocupà fins al 2009, i des del 2002 és Secretària d'Igualtat de l'Executiva del PSE-EE.
Avalada per Bárbara Dührkop Dührkop i Jesús Eguiguren Imaz, formà part de les llistes del PSOE a les eleccions al Parlament Europeu de 2009 i fou escollida diputada. És membre de la Comissió de Pressupostos del Parlament Europeu i forma part de la Delegació per a les relacions amb Sud-àfrica.
El 9 de març de 2011 fou protagonista d'un escàndol en publicar-se al diari News of the World una foto seva on se la veia presentant-se un divendres al Parlament Europeu (només hi ha sessió fins dijous), fitxar i anar-se'n immediatament, per tal de cobrar dietes.

## Referències

* ↑ Eider Gardeazabal, nieta de Ramón Rubial, candidata del PSOE para Europa a El Mundo, 15 d'abril de 2009
* ↑ «Fitxa del PSOE-PSE». Arxivat de l'original el 2012-06-20. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu
* ↑ Eider Gardiazabal, delfín europeo de Jesús Eguiguren y nieta del histórico dirigente socialista Ramón Rubial, denunciada públicamente por presentarse al Parlamento de Bruselas solo para cobrar sus dietas a Euskadi Información Global, 9 de març de 2011
* ↑ Eurodiputados que cobran sus dietas y luego escapan en avión a ABC, 9 de març de 2011
# Eider Hurtado

Eider Hurtado Perises (Santurtzi, 22 de maig de 1982) és una periodista, presentadora de ràdio i presentadora de televisió basca.
És llicenciada en Comunicació Audiovisual per la Universitat del País Basc. A Onda Vasca, ha estat locutora del programa de ràdio Gabon. A ETB2 presenta una secció de periodisme de recerca al programa 360° i el magazine Tú decides.
També ha estat col·laboradora del programa En Jake i Egun on Euskadi.
Amb els periodistes Albert Calatrava i Ana Pardo de Vera, va escriure el llibre L'armadura del rei, un llibre de recerca sobre el rei emèrit d'Espanya Joan Carles I.

## Referències

* ↑ «Eider Hurtado:«Saio hau gozoki bat da edozein kazetarirentzat»» (en èuscar). Berria. Urtzi Urkizu, 31-03-2019. [Consulta: 13 abril 2021].
* 1 2 «L'armadura del rei Albert Calatrava, Ana Pardo de Vera, Eider Hurtado». Ara Llibres. Arxivat de l'original el 2021-04-13. [Consulta: 13 abril 2021].

## Enllaços externs

* Entrevista a la periodista Eider Hurtado. 23 de febrer de 2018. Deia.eus Arxivat 2019-04-15 a Wayback Machine. (castellà)
# Edward Żebrowski

Edward Żebrowski, de nom real Edward Bernstein (Varsòvia, 26 de juliol de 1935 - 13 de febrer de 2014) va ser un director, guionista i actor de cinema polonès, creador de documentals i llargmetratges, autor de guions cinematogràfics.

## Biografia

Fill d'un militar i d'una música, de jove va treballar a una fàbrica de vehicles ferroviaris i va practicar la boxa. El 1955 va ingressar a la Universitat de Varsòvia i a l'Escola Superior de Teatre de Varsòvia, tot i que no va acabar els estudis a cap de les dues. Durant la dècada del 1950 fou amic i company de viatge de Marek Hłaska i va col·laborar a publicacions com Tygodnik Zachodni i Od Nowa (fins al 1960)..
El 1965 es va graduar a l'Escola Superior Estatal de Teatre i Cinema de Łódź i va començar fent documentals de temàtica esportiva i guions amb Krzysztof Zanussi, recollits en el volum Nowele filmowe (publicat el 1976). El desembre de 1965, juntament amb Ireneusz Iredyński, va ser detingut per un presumpte càrrec d'intent de violació i el 27 de gener de 1966 ambdós van ser condemnats a tres anys de presó. Fou alliberat vuit mesos després.
Després de sortir de la presó, va ingressar a l'Estudi de Cinema "Tor", on va col·laborar fent guions amb Krzysztof Zanussi. El 1970 va dirigir el primer llargmetratge per la Telewizja Polska, i el 1972 va debutar al cinema amb el llargmetratge Ocalenie, protagonitzat per Zbigniew Zapasiewicz.. Posteriorment, entre 1976 i 1980 va dirigir un total de tres llargmetratges. Després del 1980, a causa de la malaltia de Buerger, que havia avançat des dels anys 60, i els efectes d'un ictus patit el 1975, va deixar de dirigir pel·lícules, tot i que va continuar escrivint guions.
Durant els anys 1978-1980 va ser el president de la secció de llargmetratges de l'Associació de Cineastes Polonesos. Durant els anys 1979-1984 i 1989-1991 va donar classes al Departament de Televisió de la Universitat de Silèsia a Katowice.
Va morir de càncer de pulmó.

## Filmografia (com a director)

* Szansa (1970, per TVP)
* Dzień listopadowy (1971, per TVP)
* Ocalenie (1972, adaptació de l'obra d'Andrzej Munk)
* Miłosierdzie płatne z góry (1975) – amb Krzysztof Zanussi
* Szpital przemienienia (1978, adaptació de l'obra de Stanisław Lem)
* W biały dzień (1980, Lleó de Plata al Festival de Cinema Polonès de Gdańsk)

## Referències

* ↑ Socha, 2018.
* ↑ Socha, 2018, p. 23.
* ↑ Edward Bernstein - Żebrowski (1935 - 2014) - wspomnienie, babciapolka.pl
* 1 2 Socha, 2018, p. 98.
* ↑ Socha, 2018, p. 78, 80.
* ↑ Socha, 2018, p. 10.
* ↑ Socha, 2018, p. 102, 113-115.
* ↑ Socha, 2018, p. 116-125.
* ↑ Socha, 2018, p. 217.
* ↑ Socha, 2018, p. 229.

## Bibliografia

* Socha, Jakub. Żebrowski. Hipnotyzer. Wołowiec: Czarne, 2018. ISBN 978-83-8049-622-4.
* Lubomir Mackiewicz (red.); Anna Żołna (red.). Kto jest kim w Polsce. Informator biograficzny. Warszawa: Interpress, 1993. ISBN 83-223-2644-0. OCLC 749363235.
# Edward H. Crane

Edward Harrison Crane III és el fundador i president de l'Institut Cato.

## Biografia

A la dècada del 1970, va ser un dels líders més actius del Partit Llibertari. Va ser president nacional del partit des de 1974 fins a 1977, i va gestionar la campanya d'alt perfil d'Ed Clark el 1978 per ser governador de Califòrnia.
El 1977, amb el finançament de Charles Koch i l'ajuda de Murray Rothbard, Crane va crear l'Institut Cato, que es convertiria en el més conegut think tank llibertari del món. Crane i Rothbard més tard van estar en desacord amb consideració a Cato, estimulant Rothbard en escriure una crítica mordaç de Crane i Cato al «The Libertarian Forum».
El 1983, després de disputes internes, Crane, juntament amb molts dels seus partidaris, va deixar el Partit Llibertari.
A més de les seves funcions a Cato, Crane s'asseu en les juntes directives de moltes organitzacions d'idees afins, incloent-hi Americans for Limited Government, un grup que ajuda als esforços comunitaris en tot el país. Crane també és membre de la Societat Mont Pèlerinn.

## Referències

* ↑ Murray N. Rothbard. «It Usually Ends With Ed Crane» (pdf) (en anglès). The Libertarian Forum, gener/abril 1981. [Consulta: 3 abril 2010].
* ↑ «History of the Libertarian Party» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-01-21. [Consulta: 3 abril 2010].

## Enllaços externs

* Edward H. Crane a l'Institut Cato(anglès)
# EDreams

eDreams és una empresa de viatges amb seu a Barcelona. El dia 8 d'abril de 2014 l'empresa, amb el nom d'eDreams Odigeo, va sortir a borsa espanyola, estrenant-se al migdia amb una cotització de 10,25 euros per acció. L'empresa estava valorada en uns 1.500 milions d'euros, incloent-hi 390 milions de deute a març de 2014. El 10 d'octubre de 2017 va decidir traslladar la seva seu social a Madrid, en el marc de la fuita de seus socials de Catalunya de 2017.

## Referències

* 1 2 «eDreams Odigeo saca sus filiales de Catalunya y las lleva a Madrid». La Vanguardia, 10-10-2017.
* ↑ «Les accions d'eDreams cauen un 4,3% en la seva estrena a borsa». ''Ara, 09-04-2014. [Consulta: 18 juny 2016].
# EDN

EDN és una revista d'informació de la indústria electrònica, antigament de propietat d'AspenCore Media, una empresa d'Arrow Electronics. L'editor en cap és Majeed Ahmad. EDN es va publicar mensualment fins que, l'abril de 2013, EDN va anunciar que l'edició impresa deixaria de publicar-se després del número de juny de 2013.
El primer número de Electrical Design News, el nom original, va ser publicat el maig de 1956 per Rogers Corporation d'Englewood, Colorado. El gener de 1961, Cahners Publishing Company, Inc., de Boston, va adquirir Rogers Publishing Company. El febrer de 1966, Cahners va vendre el 40% de la seva empresa a International Publishing Company a Londres El 1970, el Reed Group es va fusionar amb International Publishing Corporation i va canviar el seu nom a Reed International Limited.
Cahners Publishing Company va adquirir Electronic Equipment Engineering, una revista mensual, el març de 1971 i la va suspendre. En fer-ho, Cahners va incorporar les millors característiques d'EEE a EDN,i va canviar el nom de la revista EDN/EEE. Aleshores, George Harold Rostky (1926–2003) era redactor en cap d' EEE. Rostky es va unir a EDN i finalment es va convertir en redactor en cap abans de marxar per unir-se a Electronic Engineering Times com a redactor en cap.
Roy Forsberg es va convertir més tard en redactor en cap de la revista EDN.
El lloc web, EDN Network, atén les necessitats de l'enginyer elèctric que treballa i cobreix noves tecnologies i productes de components electrònics a nivell d'enginyeria. Es tracten totes les vessants, des de la gestió d'enginyers i projectes d'enginyeria fins a problemes tècnics que s'enfronten al disseny de components electrònics, sistemes i tecnologies de desenvolupament.

## Referències

* ↑ «What does EDN Stand For?» (en anglès). http://www.edn.com. Arxivat de l'original el October 15, 2006.
* ↑ Robert Alden, "Addenda", The New York Times, January 26, 1961
* ↑ Brendan Jones, "Britons Mapping Publishing Deal", February 17, 1966
* ↑ Reed Elsevier: History
* ↑ Philip H. Dougherty, "Making 27 and 2 Equal 28", The New York Times, March 30, 1971
* ↑ http://silicongenesis.stanford.edu/transcripts/rostky.htm Arxivat 2012-11-20 a Wayback Machine. "Oral history: Interview with George Rostky"], (transcript) July 20, 1995, Silicon Genesis, Stanford University, The Stanford and the Silicon Valley Project, July 20, 1995. Also available as video Arxivat 2010-07-08 a Wayback Machine.
# Loir i Cher

Loir i Cher (41) (antigament Lori i Xer, Loir-et-Cher en francès) és un departament francès que pren el seu nom dels rius homònims.

## Història

Loir i Cher és un dels vuitanta-tres departaments originals creats durant la Revolució Francesa, el 4 de març de 1790 (en aplicació de la llei del 22 de desembre de 1789). Va ser creat a partir d'àrees pertanyents a les antigues províncies de l'Orleanès i Turena.

## Política

L'any 2004, el diputat Maurice Leroy (UDF) va ser elegit president del Consell General de Loir i Cher.
Les principals atribucions del Consell General són votar el pressupost del departament i escollir d'entre els seus membres una comissió permanent, formada per un president i diversos vicepresidents, que serà l'executiu del departament. Actualment, la composició política d'aquesta assemblea és la següent:
* Partit Socialista (PS): 9 consellers
* No-adscrits de dreta: 9 consellers
* Unió per un Moviment Popular (UMP): 6 consellers
* Unió per a la Democràcia Francesa (UDF): 5 consellers
* No-adscrits d'esquerra: 1 conseller

## Vegeu també

* Llista de municipis de Loir i Cher
* Llista dels Cantons de Loir i Cher

## Enllaços externs

* Consell General de Loir i Cher Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine. (francès)
# El Tossal (Peramola)

El Tossal és una muntanya de 1.018 metres que es troba al municipi de Peramola, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ «El Tossal (Peramola)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El Tossal (Calonge de Segarra)

El Tossal és una muntanya de 653 metres que es troba al municipi de Calonge de Segarra, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Tossal (Avià)

El Tossal és una muntanya de 702 metres que es troba al municipi d'Avià, a la comarca catalana del Berguedà. Concretament, la trobem al bell mig de la mateixa població berguedana, conformant el parc del Tossal.
# El baró rampant

El baró rampant (en italià Il barone rampante) és una novel·la d'Italo Calvino escrita el 1957. Forma part de la trilogia Els nostres avantpassats (I nostri antenati), junt amb El vescomte migpartit (Il visconte dimezzato) (1952) i El cavaller inexistent (Il cavaliere inesistente) (1959).
Fou traduïda al català el 1965 per Maria Aurèlia Capmany i el 2000 per Xavier Lloveras. Ambdues traduccions han estat publicades per Edicions 62, la segona com a part de la trilogia Els nostres avantpassats.

## Referències

* ↑ Salvatore Scarpitta, il vero Barone rampante|Corriere della Sera

## Bibliografia

* Calvino, Italo. El baró rampant. Barcelona: Edicions 62, 1984 (Col·lecció universal de butxaca, El Cangur, 78). ISBN 84-297-2188-6.
# East Los Angeles

East Los Angeles és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 124.283 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Los Angeles tenia 124.283 habitants, 29.844 habitatges, i 25.068 famílies. La densitat de població era de 6.449,7 habitants/km².
Dels 29.844 habitatges en un 51,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 21,7% dones solteres, i en un 16% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,6% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 14,2% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.544 $ i la renda mediana per família de 29.755 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.065 $ mentre que les dones 18.475 $. La renda per capita de la població era de 9.543 $. Entorn del 24,7% de les famílies i el 27,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Los Angeles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Los Angeles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Loment

Un loment és un fruit sec indehiscent molt semblant a la síliqua o a una llegum, però articulat i sovint fragmentable. És derivat d'un únic carpel que s'obre en separar-se cadascun dels mericarps que el formen.

## Bibliografia

   * Aguilella, Antoni; Puche, Felisa. Diccionari de botànica. Col·lecció: Educació (sèrie materials). Publicacions de la Universitat de València, 2004. ISBN 9788437059150.
# Lominchar

Lominchar és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Palomeque, Cedillo del Condado, Recas i Chozas de Canales.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2015 |
| 1.105 | 1.116 | 1.136 | 1.198 | 1.236 | 1.180 | 1.342 | 1.397 | 1.423 | 1.429 | 2.342 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel Carrasco Hernández | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Pablo Fontelos Díaz | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Louštín

El Louštín és una muntanya de 537 metres situada al Džbán, República Txeca.

## Enllaços externs

* «Krušovice, Krušovice».
# Locura de amor

Locura de amor és una pel·lícula espanyola del 1948 dirigida per Juan de Orduña.

## Argument

Drama romàntic que narra la gelosia de Joana la Boja (Aurora Bautista), filla dels Reis Catòlics, i esposa del príncep Felip el Bell (Fernando Rey), que va morir prematurament deixant desolada Joana.

## Comentaris

* La pel·lícula està basada en el drama del mateix títol escrit en 1885 per Manuel Tamayo y Baus.
* En 2001 Vicente Aranda va reprendre l'argument per a la seva pel·lícula Juana la Loca.
* El repartiment d'actors i actrius és immens; es creu que hi van treballar gairebé tots els actors dramàtics dedicats al cinema per aquests anys, que hi van fer de figurants.

## Repartiment

* Aurora Bautista: Donya Joana
* Fernando Rey: Felip el Bell
* Sara Montiel: Aldara
* Jorge Mistral: Capità Don Alvar
* Jesús Tordesillas: Filiberto de Vere
* Ricardo Acero: Don Carlos
* Félix Fernández: Taverner
* Juan Espantaleón: Almirall

## Premis i nominacions

* Dos premis del cercle d'escriptors cinematogràfics: millor pel·lícula i millor actriu (Aurora Bautista).
* Dos premis del sindicat nacional de l'espectacle: millor pel·lícula i millor actriu (Bautista).

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58

## Enllaços externs

* Juan-Navarro, Santiago «La Madre Patria enajenada: Locura de Amor, de Juan de Orduña, como alegoría nacional». Hispania, 88, 1, 2005, pàg. 204-15.