OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Espanya de motocròs 2008

La temporada de 2008 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 50a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### MX2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Francisco José Millán | KTM | ? |
| 2 | José Antonio Butrón | ? | ? |
| 3 | Carlos Gutiérrez | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### MX Elite

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jonathan Barragán | KTM | ? |
| 2 | Carlos Campano | Yamaha | ? |
| 3 | Javier García Vico | Honda | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | Álvaro Lozano | KTM | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Promeses 85cc | Rafael Aguilar | KTM |
| Trofeu Alevins 65cc | Francisco García | KTM |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Glageon

Glageon és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.764 habitants. Es troba a 110 km de Lilla, Brussel·les o Reims (Marne), a 55 km de Valenciennes, Mons o Charleroi i a 14 km d'Avesnes-sur-Helpe, al costat de Fourmies.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.348 | 2.391 | 2.100 | 1.958 | 1.946 | 1.877 | 1.764 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Chauderlot | |

## Galeria d'imatges

* Església de Saint-Martin
* monument als morts
* monument en honor d'Emmanuel Brihaye
* Emmaüs
# Gerrit Solleveld

Gerrit Solleveld (De Lier, Westland, 8 de juny de 1961) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1984 i 1992. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Tour de França, el 1985 i 1990, la general de la Classificació dels esprints intermedis del Tour de França de 1986 i la Gant-Wevelgem de 1989. Com a ciclista amateur guanyà el Campionat del món amateur de contrarellotge per equips de 1982.

## Palmarès

* 1982
** Campió del món amateur de 100 km CRE (amb Frits van Bindsbergen, Maarten Ducrot i Gerard Schipper)
** 1r a l'Olympia's Tour i vencedor de 2 etapes
* 1983
** Campió dels Països Baixos de ciclisme en ruta amateur
* 1984
** 1r al Premi de Zele
* 1985
** 1r a Profronde van Surhuisterveen
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1986
** 1r al Premi de Steenwijk
** 1r a Profronde van Pijnacker
** 1r a la Ronde van Midden-Zeeland
** Vencedor de la Classificació dels esprints intermedis del Tour de França
* 1987
** 1r al Tour del Mediterrani i vencedor d'una etapa
* 1988
** 1r a la Profronde van Wateringen
** 1r al Gran Premi Libération
* 1989
** 1r a la Gant-Wevelgem
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
* 1990
** 1r a l'Acht van Chaam
** 1r a la Ronde van Midden-Zeeland
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1991
** 1r al Critèrium de Noordwijk-aan-zee (derny)

### Resultats al Tour de França

* 1985. 110è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 101è de la classificació general. 1r de la Classificació dels esprints intermedis
* 1987. 127è de la classificació general
* 1988. 132è de la classificació general
* 1989. 107è de la classificació general
* 1990. 117è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1991. 133è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 137è de la classificació general

## Referències

* ↑ «SOLLEVELD Gerrit». [Consulta: 20 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Gerrit SOLLEVELD» (en italià). [Consulta: 20 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Gerrit Solleveld a sitiodeciclismo.net
* Gerrit Solleveld a ProCyclingStats
# Moriarty (Nou Mèxic)

Moriarty és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.765 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moriarty tenia 1.765 habitants, 668 habitatges, i 478 famílies. La densitat de població era de 142,3 habitants per km².
Dels 668 habitatges en un 41,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 19,9% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.150 $ i la renda mediana per família de 31.957 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.345 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.640 $. Aproximadament el 13,3% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moriarty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moriarty». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La cavalleria roja carrega

La cavalleria roja carrega és un quadre del pintor rus Kazimir Malèvitx, realitzat entre el 1928 i el 1932 que es troba al Museu Rus de Sant Petersburg, a Rússia.
L'artista, fundador del suprematisme i reconegut per la història de l'art soviètic, va contribuir a la imatge de la Revolució d'Octubre.

## Descripció

La imatge es divideix en tres parts: el cel, la terra i el poble (la cavalleria en vermell). La relació entre l'amplada dels cels i de la terra guarda una proporció de 0,618 (proporció àuria). La cavalleria la formen tres grups de quatre genets. La part del terra està dividida en 14 franges horitzontals de 12 diferents colors. El color del cel és un degradat de blau, sent els tons més foscos del blau a la part superior del quadre i convertint-se en blanc en arribar a l'horitzó.

## Referències

* ↑ «Abstracción» (en espanyol). scribd. Esteban López. [Consulta: 5 juny 2015].
# Sand Hills

Sand Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 422 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sand Hills tenia 422 habitants, 160 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 21,3 habitants per km².
Dels 160 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.167 $ i la renda mediana per família de 34.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.028 $ mentre que les dones 24.091 $. La renda per capita de la població era de 14.609 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sand Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sand Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Campionat d'Espanya de motocròs 2005

La temporada de 2005 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 47a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### MX2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Xavier Hernández | Yamaha | ? |
| 2 | Carlos Campano | KTM | ? |
| 3 | Francisco José Millán | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### MX1

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Javier García Vico | Honda | ? |
| 2 | Aarón Bernárdez | ? | ? |
| 3 | Jonathan Barragán | ? | ? |
| 4 | Jordi Viladoms | ? | ? |
| 5 | Álvaro Lozano | KTM | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 125cc | José Luis Martínez | Yamaha |
| Cadet 85cc | José Antonio Butrón | Yamaha |
| Trofeu Juvenil 85cc | Francisco David Pérez | KTM |
| Trofeu Alevins 65cc | Rafael Aguilar | KTM |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Grup dels Sis

Grup dels Sis o Els Sis (Groupe des Six o Les Six, en francès) va ser un grup de compositors francesos de principis del segle xx. El nom, en referència al Grup dels Cinc, els el va donar el crític i compositor Henri Collet en l'article Les cinq Russes, les six Français et M. Satie (Els cinc russos, els sis francesos i el Sr. Satie) de la revista Comoedia del 16 de gener de 1920. La seva música reaccionava essencialment contra el wagnerianisme i la música impressionista de Claude Debussy i Maurice Ravel. Estaven molt influïts per les idees d'Erik Satie i de Jean Cocteau. Encara que en alguna ocasió van escriure música col·lectivament, cada un d'ells va mantenir el seu estil personal.

## Membres

* Georges Auric (1899-1983)
* Louis Durey (1888-1979)
* Arthur Honegger (1892-1955)
* Darius Milhaud (1892-1974)
* Francis Poulenc (1899-1963)
* Germaine Tailleferre (1892-1983)

## L'Àlbum dels Sis

El 1920 el grup va publicar conjuntament un àlbum de peces per a piano, conegut amb el nom de L'Àlbum dels Sis. Aquest va ser l'única obra en què van col·laborar tots els sis compositors.
* Prélude (1919) – Auric
* Romance sans paroles, Op. 21 (1919) – Durey
* Sarabande, H 26 (1920) – Honegger
* Mazurka (1914) – Milhaud
* Valse in C, FP 17 (1919) – Poulenc
* Pastorale, Enjoué (1919) – Tailleferre

## Bibliografia

* Miller, Catherine. Jean Cocteau, Guillaume Apollinaire, Paul Claudel et le Groupe des Six: Rencontres poético-musicales autour des mélodies et des chansons. Sprimont: Mardaga, 2003. ISBN 2-87009-852-9.
# Sabkhat Sidi Mansour

La sabkhat de Sidi Mansour és una antiga llacuna salada de Tunísia a uns 75 km al nord-oest de Gabès, governació de Gabès, delegació de Menzel Habib. La depressió es va omplir d'aigua a les inundacions de 1969 i va crear un llac d'aigua dolça alimentat per tres oueds: Oued Baiache, Oued Segui i Oued Belkhire. La superfície del llac varia entre 2.000 i 500 hectàrees segons l'època de l'any (la mitjana són 35 km²). La temperatura de l'aigua també varia entre 3 graus a l'hivern i 24 a l'estiu. Hi ha presència de flamencs roses i altres aus. El 1976 es va pensar en la introducció de peixos (Tilapia nilotica, Tilapia mossambica i la carpa comuna) donada la riquesa del llac en fitoplàncton i zooplàncton i l'existència de vegetació bentònica amb una bona taxa d'oxigen dissolt i una evaporació relativament reduïda que afectava poc al volum d'aigua i a les variacions de la salinitat. Més tard la llacuna es va assecar alguns estius. L'explotació de la terra de les vores es produeix quan les pluges ho permeten. Està classificada com a reserva natural.
# Sant Genís Sadevesa

L'església de Sant Genís Sadevesa està situada al costat meridional del terme de Gurb, damunt un tossal entre els masos de la Sala i la Devesa.

## Història

Aquesta església sembla que es trobava dins l'antic terme del castell de Gurb, com Sant Bartomeu del Grau però de sempre fou una sufragània de la parròquia de Sant Maria d'Olost. El castell de Gurb és documentat a partir de l'any 886, quan Joamir i la seva muller Egila vengueren a Sunifred i a la seva muller Abrada, diversos béns, un dels quals estava situat al terme del castell de Gurb. Les primeres notícies fidedignes de l'existència de l'església daten de 1056 però la seva condició de sufragània de Santa Maria d'Olost apareix en una llista de parròquies del bisbat de Vic datable entre els anys 1025 i 1050. L'edifici no ha sofert grans modificacions externes. En canvi, el seu interior es troba molt modificat tant en els murs com en la volta.

## Arquitectura

Edifici d'una sola nau rectangular, capçada a llevant per un absis semicircular. Al cantó de tramuntana hi fou adossada una capella. La porta d'entrada fou oberta al mur de migjorn, coberta amb un arc de mig punt lleugerament refundit. L'absis, molt ample, fou ornamentat exteriorment amb un fris d'arcuacions cegues distribuïdes en sèries de quatre arcs entre lesenes. Una part de l'absis apareix tapada per tal com hi fou adossada una edificació agrària. El mateix passa amb la façana de ponent. L'aparell, en els llocs on és visible, és fet amb carreuons simplement escairats, amarats amb argamassa, la qual arriba a formar una mena d'arrebossat, disposats en filades uniformes, però poc regulars. La disposició de l'aparell i la seva arquitectura i ornamentació permeten de situar la construcció d'aquest edifici dins el segle xi o, a tot estirar, a començaments del segle xii.

## Referències

* 1 2 Pladevall i Font, Antoni; Benet i Clarà, Albert; Anglada i Bayés, Manuel; Adell i Gisbert, Joan-Allbert. «Sant Genís Sa Devesa». A: Osona II. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1986, p. 474-475 (Catalunya Romànica, III). ISBN 84-8519-477-2.

## Enllaços externs

* Gran Enciclopèdia Catalana
# Sant Genís d'Er

Sant Genís d'Er és l'església parroquial del poble d'Er, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És en el Carrer de les Dues Esglésies del poble d'Er.
Al seu costat hi ha una altra església, el santuari de la Mare de Déu d'Er, situada a poca distància. El conjunt de les dues esglésies i el cementiri ha estat protegit com a monument històric.
L'església, que és esmentada a l'acta de consagració de la catedral d'Urgell, conserva dos retaules, un de dedicat al rosari i l'altre a les ànimes del purgatori.

## Referències

* ↑ Sant Genís d'Er en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Eglise paroissiale Saint-Génis, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ «Eglise Saint Genis et Chapelle de la Vierge a Err». Fondation du Patrimoine. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2014. [Consulta: 10 setembre 2014].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «58 - Er». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 56. Sant Genís d'Er». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Er». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Allá en el setenta y tantos

Allá en el setenta y tantos és una pel·lícula argentina dirigida per Francisco Mugica i protagonitzada per Silvana Roth al paper d'Élida Paso, personatge de ficció inspirat en la primera dama a estudiar una carrera universitària a l'Argentina. Va ser estrenada el 24 de maig de 1945.

## Argument

La pel·lícula relata la història de la cordovesa Élida Paso, en el film anomenada Cecilia Ramos, la primera dona a estudiar una carrera universitària a l'Argentina, a finals de la dècada del 1870. La inscripció de Paso a la Facultat de Medicina va ser rebutjada per la Universitat de Buenos Aires, i va anar a judici, que va guanyar, perquè es reconegués el seu dret a estudiar. El seu ingrés va produir un fort enfrontament entre els sectors conservadors i liberals, que va portar a conspiracions per evitar, que la jove obtingués el títol de metgessa.
La història té de fons a la guerra civil desencadenada per la Federalització de Buenos Aires, on es va exercir com a infermera i va ser condecorada pel president Nicolás Avellaneda.

## Referències

* ↑ Allá en el setenta y tantos (en castellà).
* ↑ Thompson, Currie K. Picturing Argentina (en anglès). Cambria Press, 2014. ISBN 1604978791.

## Enllaços externs

* Allá en el setenta y tantos, Cine Nacional.
# Sant Pau de Calce (església nova)

Sant Pau de Calce és l'església parroquial actual del poble i terme comunal de Calce, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el centre del poble, ran de la carretera i de la Plaça de la República. Tanca la cellera de Calce per l'extrem sud-est.
Documentada la parròquia des del 1151, el segle xv substituí l'edifici antic, també dedicat a Sant Pau, i la primitiva fou abandonada.
Es tracta d'una església més gran que la primitiva, també de nau única. S'hi conserva un retaule procedent del convent de mínims de Perpinyà, obra del lleonès Bartolomé González, de començaments del segle xvii.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «24 - Calce». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Calce». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 58. Sant Pau de Calça». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ «L'església actual de Sant Pau de Calce en el centre de l'ortofotomapa de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 4 setembre 2016].
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana
# Antena monopol

Antena monopol és un tipus de ràdio antena que consisteix en un cable conductor muntat més o menys perpendicular sobre una superfície conductora anomenada pla de massa que és sovint el terra (vegeu Fig.1). El senyal a enviar des del transmisor, o el senyal rebut cap al receptor, està entre el pls de massa i el punt més proper del cable (vegeu Fig.2) A diferència de l'antena dipol, que esà formada per 2 cables conductors idèntics.

## Història

L'antena monopol fou inventada l'any 1895 i patentada el 1896 pel pioner ràdio Guglielmo Marconi durant els primers experiments històrics de comunicació per ràdio. Marconi va començar utilitzant l'antena dipol inventada per Heinrich Hertz que consistia en 2 conductors idèntics. No obstant, va descobrir experimentalment que si un dels cables el substituïa per una connexió a terra, la distància de cobertura era major.

## Tipus de monopols

* Antena monopol on el pla de massa és el terra (vegeu Fig.1)
* Antena Whip : és la típica antena dels automòbils formada per una vareta metàl·lica inclinada (vegeu Fig.3)
* Antena F invertida: és una variació de l'antena monopol, molt emprada en dispositius portables.

## Característiques

* Diagrama de radiació : Igual que l'antena diplol presenta omnidireccionalitat excepte en la part superior i inferior.
* Polarització: Igual que l'antena diplol present polarització vertical tot al llarg del cable.
* Guany : 5.19 dBi, és el doble (+ 3 dB) que l'antena dipol (2.19 dBi), ja que radia en la meitat d'espai.
* Fig.3 Antena WhipImpedància o resistència de radiació : 36.8 ohms, la meitat que l'antena dipol (73 ohms)

## Vegeu també

* Tipus d'antena: Antena dipol, Antena yagi, Antena parabòlica, Antena F invertida, Antena fractal
* Temperatura de soroll d'una antena
* Equacions d'electromagnetisme de Maxwell
* Organisme regulador de dispositius dotats d'antenes : ETSI

## Referències

* ↑ Bevelacqua, Pete. «Monopole Antenna» (en anglès). www.antenna-theory.com. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «Monopole Antennas (PDF Download Available)» (en anglès). www.researchgate.net. [Consulta: 1r març 2017].
# Antena microstrip

En telecomunicacions, una antena microstrip (també coneguda com a antena impresa) sol significar una antena fabricada mitjançant tècniques fotolitogràfiques sobre una placa de circuit imprès (PCB). És una mena d'antena interna. S'utilitzen principalment a les freqüències de microones. Una antena de microstrip individual consisteix en un pegat de làmina metàl·lica de diverses formes (una antena patch) a la superfície d'un PCB (placa de circuit imprès), amb un pla de terra de làmina metàl·lica a l'altre costat de la placa. La majoria de les antenes microstrip consisteixen en diversos pegats en una matriu bidimensional. L'antena sol estar connectada al transmissor o receptor mitjançant línies de transmissió de microcinta d'alumini. El corrent de radiofreqüència s'aplica (o en les antenes receptores es produeix el senyal rebut) entre l'antena i el pla de terra. Les antenes microstrip s'han fet molt populars en les últimes dècades pel seu perfil pla i prim que es pot incorporar a les superfícies de productes de consum, avions i míssils; la seva facilitat de fabricació mitjançant tècniques de circuits impresos; la facilitat d'integrar l'antena a la mateixa placa amb la resta del circuit, i la possibilitat d'afegir dispositius actius com els circuits integrats de microones a la pròpia antena per fer antenes actives com l'antena patch.
El tipus més comú d'antena microstrip es coneix comunament com a antena de patch. També són possibles antenes que utilitzen pedaços com a elements constitutius en una matriu. Una antena de pegat és una antena de banda estreta i de feix ample fabricada gravant el patró de l'element de l'antena en traça metàl·lica unida a un substrat dielèctric aïllant, com una placa de circuit imprès, amb una capa metàl·lica contínua unida al costat oposat del substrat que forma un pla de terra. Les formes comunes d'antena de microstrip són quadrades, rectangulars, circulars i el·líptiques, però qualsevol forma contínua és possible. Algunes antenes de pegat no utilitzen un substrat dielèctric i, en canvi, estan fetes d'un pegat metàl·lic muntat per sobre d'un pla de terra utilitzant separadors dielèctrics; l'estructura resultant és menys robusta però té un ample de banda més ampli. Com que aquestes antenes tenen un perfil molt baix, són mecànicament resistents i es poden conformar per adaptar-se a la superfície corba d'un vehicle, sovint es munten a l'exterior d'avions i naus espacials, o s'incorporen a dispositius mòbils de comunicacions de ràdio.

## Referències

* ↑ Lee, Kai Fong. [[[:Plantilla:GBurl]] Microstrip Patch Antennas]. World Scientific, 2017, p. 8–12. ISBN 978-981-3208-61-2.
* ↑ Pandey, Anil. Practical Microstrip and Printed Antenna Design (en anglès). Bostan: Artech House, 2019, p. 443. ISBN 978-1-63081-668-1.
* ↑ Rathore, Abhimanyu. «Microstrip Antenna and its Applications | Must Read» (en anglès britànic). https://www.electronicsforu.com,+15-05-2019.+[Consulta: 13 setembre 2022].