OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grups de conques

Els grups de conques són les nou subdivisions informals en l'escala de temps geològics de la Lluna que constitueixen el Prenectarià juntament amb l'anterior període Críptic. Els grups de conques s'han definit amb l'objectiu de situar les 30 conques d'impacte del Prenectarià en nou grups basant-se en la seva edat. L'edat relativa de la primera conca de cada grup es basa en la densitat del cràter i les relacions de superposició amb les altres conques.
Pel Grup 1 no s'ha establert una edat oficial i la frontera entre el Grup 9 i el Nectarià es defineix per la formació de la conca d'impacte Nectaris. L'edat de la conca Nectaris és una mica polèmica. L'edat citada més sovint és de 3.920 milions d'anys, o més rarament, 3.850 milions. Tanmateix, recentment s'ha suggerit que podria ser molt més antiga, al voltant de 4.100 milions d'anys. Els grups de conques no s'utilitzen com a període geològic als mapes lunars del Servei Geològic dels Estats Units.

## Geologia terrestre

Com que a la Terra no es coneixen amb prou feines mostres geològiques d'aquest període, el Prenectarià lunar s'ha utilitzat com a guia per subdividir l'Hadeà en com a mínim un notable treball científic. La Comissió Internacional d'Estratigrafia no ha reconegut ni aquesta era, ni cap altra subdivisió de l'Hadeà.
El període abasta l'interval de 4.150 Ma a 3.920 Ma. Les primeres molècules autoreplicants (vegeu Hipòtesi del món d'ARN) podrien haver evolucionat a la Terra fa uns 4.000 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Don Wilhelms. Geologic History of the Moon (en anglès). US Geological Survey Professional Paper 1348, 1987.
* ↑ D. Stöffler and G. Ryder «Stratigraphy and isotope ages of lunar geologic units: chronological standards for the inner solar system» (en anglès). Space Sci. Rev., 96, 2001, pàg. 9–54. DOI: 10.1023/A:1011937020193.
* ↑ R. Korotev, J. Gillis, L. Haskin i B. Jolliff «On the age of the Nectaris basin» (en anglès). Workshop on Moon Beyond, 2002, pàg. abstract 3029.
* ↑ W. Harland, R. Armstrong, A. Cox, L. Craig, A. Smith, D. Smith. A Geologic time scale 1989 (en anglès). Cambridge University Press, 1990.
* ↑ Global Boundary Stratotype Section and Point (GSSP) of the International Commission of Stratigraphy, Status on 2009.
* ↑ International Stratigraphic Chart, 2008

## Enllaços externs

* "Basin Groups" GeoWhen Database
* Hadean Eon
# Grec arcadoxipriota

L'arcadoxipriota (o aqueu meridional) va ser un dialecte del grec antic parlat a l'Arcàdia (al Peloponès central) i a Xipre aproximadament entre els segles VII aC i IV aC. Descendia directament del grec micènic i es va parlar a les zones on es va retraure la població micènica després de la invasió dòrica. Els micènics havien colonitzat Xipre cap al 1100 aC; abans que es produís la invasió dels doris, alguns habitants d'Arcàdia ja s'havien instal·lat a Xipre a les colònies que els seus avantpassats havien establert, i sens dubte també a Pamfília, on es parlava un dialecte semblant.
Se'n té coneixença només a partir d'inscripcions. Era un dialecte que no va presentar innovacions i no va tenir manifestacions literàries, i a Xipre es va escriure amb el sil·labari xipriota, molt arcaic, fins al segle iii aC.
Va mantenir moltes característiques del micènic que es van perdre en altres dialectes clàssics (com el jònic o l'àtic), com ara el so /w/, que s'escrivia amb la lletra arcaica digamma Ϝ. Per altra banda, la lletra arcaica san Ϻ es va mantenir en ús només a Arcàdia fins al segle vi aC.

## Referències

* ↑ Rodríguez Adrados, Francisco. Historia de la lengua griega: de los orígenes a nuestros días. Madrid: Gredos, 1999, p. 78. ISBN 8424919718.
# Ubari

Ubari o Awbari (àrab: أوباري, Ūbārī o Awbārī) és una ciutat oasi i la capital del districte Wadi Al Hayaa, a la regió de Fezzan, en el sud-oest de Líbia. Es troba en la part de Líbia ocupada pel desert del Sàhara. Va ser la capital de l'antiga baladiyah (districte) anomenada també Awbari, en el sud-oest del país.

## Demografia

La població, segons l'estimació de l'any 2010, era de 24.918 habitants.

## Guerra civil líbia de 2011

Durant la revolta líbia de 2011 la ciutat va ser capturada per les forces del Consell Nacional de Transició el 22 de setembre de 2011. El 19 de novembre de 2011, Saïf al-Islam al-Gaddafi i uns pocs associats a ell van ser capturats i detinguts quan tractaven de fugir a la veïna Níger.

## Referències

* ↑ Word Gazetteer.
* ↑ http://internacional.elpais.com/internacional/2011/11/19/actualidad/1321702264_895315.html
# Ubangui-Chari-Txad

Ubangui-Chari-Txad fou un territori colonial de França format pels actuals estats del Txad i la República Centreafricana. Va existir de l'11 de febrer de 1906 al 12 d'abril de 1916.

## Història

Els francesos van arribar al Txad el 1900 i els territoris que dominaven (que es van anar ampliant ràpidament) foren anomenats Territori Militar de les Terres i Protectorats del Txad (1900-1902) Circumscripció de les Terres i Protectorats del Txad (1902-1903), Territori Militar del Txad (1903-1906) i Territori Militar del Txad dins de la colònia de l'Ubangui-Chari-Txad (1906-1916). El territori militar del Txad fou agregat a la colònia de l'Ubangui-Chari l'11 de febrer de 1906 i es va formar la nova entitat colonial (que tot i tenir tres noms estava formada per dos territoris, ja que l'Ubangui-Chari era un sol territori).
El 15 de gener de 1910 es va constituir l'Àfrica Equatorial Francesa (AEF), una federació de colònies, entre les quals la colònia de l'Ubangui-Chari-Txad (junt amb les de Gabon i del Congo Mitjà. El 14 de maig de 1915 el territori militar del Txad va passar a ser un territori normal, i llavors la seva associació amb l'Ubangui-Chari fou dissolta el 12 d'abril de 1916. Però el territori del Txad va restar com a territori general de l'Àfrica Equatorial Francesa fins al 17 de maig de 1920 quan es va constituir en colònia separada dins de l'AEF.

## Governants

* Governs autònoms 1900-1906 (vegeu Territori de les Terres i Protectorats del Txad i Territori del Txad)
* Governs territorials militars supeditats a l'Ubangui-Chari 1906-1910 (vegeu Territori del Txad i Ubangui-Chari)
* Governs territorials militars (1915-1916 civils) supeditats a l'AEF 1910-1916 i a l'Ubangui-Chari 1910-1916 (vegeu Àfrica Equatorial Francesa i Ubangui-Chari)
* Governs territorials supeditats a l'Àfrica Equatorial Francesa 1916-1920 (vegeu Territori del Txad)

## Referències

* Worldstatesmen, Tchad, per Ben Cahoon
# VP Records

VP Records és un segell discogràfic independent estatunidenc. És conegut per publicar música d'artistes de reggae, dancehall i soca. VP Records té oficines a la ciutat de Nova York, Miami, Londres, Kingston, Tòquio, Johannesburg i Rio de Janeiro.

## Història

VP Records va ser fundat el 1979 per Vincent «Randy» Chin (1937-2003) i la seva esposa Patricia Chin, propietaris de la botiga Randy's Records a Kingston, (tal com es veu a la pel·lícula Rockers de 1978), així com de l'estudi de gravació Studio 17. A mitjans de la dècada del 1970 la parella es va traslladar a la ciutat de Nova York i van obrir una botiga de discos a Brooklyn anomenada VP Records el 1975. El 1979, van traslladar la botiga al barri de Jamaica a Queens. El 1993 van fundar la discogràfica VP Records després de l'èxit de la botiga minorista. El nom és producte de les primeres lletres dels noms dels fundadors.
El segell es va destacar com un dels primers i més importants segells discogràfics independents de reggae i dancehall, i amb la popularitat del so riddim de principis dels anys 2000 va aconseguir l'èxit internacional amb artistes com Sean Paul a través dels acords de distribució amb Warner Music. Atlantic Records i Virgin Music. VP Records també publica una sèrie d'àlbums, Riddim Driven, que inclouen temes de diversos artistes amb el mateix ritme. The Biggest Reggae One-Drop Anthems és una sèrie de recopilacions de reggae que va començar l'any 2005 editada per Greensleeves Records, que va ser adquirit per VP el 2008, i amb el catàleg de Greensleeves de més de 12.000 cançons, VP es va convertir en el segell discogràfic i productor de reggae més gran del món.
VP Records va ser guardonat com el millor segell independent per la revista musical Billboard durant dos anys consecutius (2002 i 2003), i va rebre el premi al millor segell de reggae durant tres anys consecutius. El segell discogràfic ara està dirigit pels fills de Vincent i Patricia: Randy i Christopher. El 2007, VP Records va començar a reeditar àlbums clàssics de les dècades del 1970 i 1980 amb el subsegell 17 North Parade, l'adreça de Randy's Studio, on va començar tot.

## Referències

* 1 2 3 4 Meschino, Patricia. «Reggae Pioneer Miss Pat Chin of VP Records Celebrates 35 Years in the U.S.» (en anglès americà), 26-11-2014. [Consulta: 22 agost 2024].
* 1 2 Campbell, Howard (2014) "VP Records... according to Pat Chin", Jamaica Observer, July 4, 2014.
* 1 2 3 Wartofsky, Alona (2004) "At Radio City Music Hall, A Happy Reggae Birthday", The Washington Post, May 10, 2004, retrieved 2011-04-30
* ↑ Hartley, Darren (1995) "VP Retail Brings Reggae To Jamaica (N.Y.)", Billboard, August 19, 1995, p. 55, retrieved 2011-07-03
* ↑ Guzman, Rafer (2003) "Getting Busy / VP Records, the label behind such crossover dancehall stars as Sean Paul and Wayne Wonder, is just warming up", Newsday, April 27, 2003, p. D26
# Gran Premi de Iugoslàvia de motociclisme

* Aquest article tracta sobre velocitat. Si cerqueu informació sobre motocròs, vegeu «Gran Premi de Iugoslàvia de Motocròs».
El Gran Premi de Iugoslàvia de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en 21 ocasions entre el 1969 i el 1990 al Circuit de Rijeka (després d'algunes edicions inicials al d'Opatija), dins del calendari del Campionat del món de motociclisme. L'esdeveniment fou conegut també com a Gran Premi de l'Adriàtic fins a 1970.

## Guanyadors
### De 1984 a 1990

| Any | Circuit | 80 cc | 125 cc | 250 cc | 500 cc | Detalls |
| 1990 | Rijeka | | Stefan Prein | Carles Cardús | Wayne Rainey | Detalls |
| 1989 | Rijeka | Peter Öttl | | Sito Pons | Kevin Schwantz | Detalls |
| 1988 | Rijeka | Jorge Martínez "Aspar" | Jorge Martínez "Aspar" | Sito Pons | Wayne Gardner | Detalls |
| 1987 | Rijeka | Jorge Martínez "Aspar" | | Carlos Lavado | Wayne Gardner | Detalls |
| 1986 | Rijeka | Jorge Martínez "Aspar" | | Sito Pons | Eddie Lawson | Detalls |
| 1985 | Rijeka | Stefan Dörflinger | | Freddie Spencer | Eddie Lawson | Detalls |
| 1984 | Rijeka | Stefan Dörflinger | | Manfred Herweh | Freddie Spencer | Detalls |

### De 1969 a 1983

| Any | Circuit | 50 cc | 125 cc | 250 cc | 350 cc | 500 cc | Detalls |
| 1983 | Rijeka | Stefan Dörflinger | Bruno Kneubühler | Carlos Lavado | | Freddie Spencer | Detalls |
| 1982 | Rijeka | Eugenio Lazzarini | Eugenio Lazzarini | Didier de Radiguès | | Franco Uncini | Detalls |
| 1981 | Rijeka | Ricardo Tormo | Loris Reggiani | | Anton Mang | Randy Mamola | Detalls |
| 1980 | Rijeka | Ricardo Tormo | Guy Bertin | Anton Mang | | | Detalls |
| 1979 | Rijeka | Eugenio Lazzarini | Angel Nieto | Graziano Rossi | Kork Ballington | Kenny Roberts | Detalls |
| 1978 | Rijeka | Ricardo Tormo | Angel Nieto | Gregg Hansford | Gregg Hansford | | Detalls |
| 1977 | Opatija | Angel Nieto | Pier Paolo Bianchi | Mario Lega | Takazumi Katayama | | Detalls |
| 1976 | Opatija | Ulrich Graf | Pier Paolo Bianchi | Dieter Braun | Olivier Chevallier | | Detalls |
| 1975 | Opatija | Angel Nieto | Dieter Braun | Dieter Braun | Pentti Korhonen | | Detalls |
| 1974 | Opatija | Henk van Kessel | Kent Andersson | Chas Mortimer | Giacomo Agostini | | Detalls |
| 1973 | Opatija | Jan de Vries | Kent Andersson | Dieter Braun | János Drapál | Kim Newcombe | Detalls |
| 1972 | Opatija | Jan Bruins | Kent Andersson | Renzo Pasolini | János Drapál | Alberto Pagani | Detalls |
| 1970 | Opatija | Angel Nieto | Dieter Braun | Santiago Herrero | Giacomo Agostini | Giacomo Agostini | Detalls |
| 1969 | Opatija | Paul Lodewijkx | Dieter Braun | Kelvin Carruthers | Silvio Grassetti | Godfrey Nash | Detalls |

## Referències

* «L'histoire du Grand Prix de l'Adriatique et du Grand Prix de Yougoslavie» (en francès). Racing Memory. [Consulta: 6 abril 2008].
# Universitat de Duhok

La Universitat de Duhok (kurd: Zanîngeha Duhokê; àrab: جامعة دهوك, Jāmiʿat Duhūk) és una universitat ubicada a la ciutat de Duhok, al Kurdistan iraquià al nord de l'Iraq. Exerceix un paper vital en el desenvolupament de la comunitat per promoure el progrés socioeconòmic, cultural, científic i educatiu a la regió del Kurdistan.
La Universitat de Duhok va ser fundada el 31 d'octubre de 1992, després d'una resolució del Parlament del Govern del Kurdistan per a fer front a la creixent demanda d'educació superior a la regió. Les primeres facultats que es van establir en la universitat van ser la de Medicina i la Facultat d'Agronomia. Inicialment, la part Mèdica tenia 48 alumnes, mentre que el Col·legi d'Agricultura tenia 166.
L'any 2010 la UDD tenia 17 escoles i un Institut Superior de Planificació. Després d'aplicar una reforma a la regió del Kurdistan, en aquest mateix any, l'estructura de la universitat va canviar a un sistema de Facultats. Actualment té 9 facultats amb 18 escoles, més de 9.100 estudiants de pregrau i 660 estudiants de postgrau.

## Referències

* ↑ «Información sobre el sitio» (en inglés). Arxivat de l'original el 7 de diciembre de 2014. [Consulta: 22 maig 2015].
# Ventafocs (desambiguació)

«Ventafocs» té aquests significats:
* La Ventafocs, un conte de fades
* La Ventafocs (pel·lícula de 1950), pel·lícula d'animació de Disney, adaptació del conte
* Ventafocs (esport), terme esportiu informal
* Ventafocs (estri), ventall de cuina o manxall, rotllana petita generalment d'espart amb mànec, que serveix per a ventar el foc
# Vandenberg AFB Space Launch Complex 2

Space Launch Complex 2 (SLC-2) és una base de llançament de coets situat a la Base de les Forces Aèries dels Estats Units Vandenberg Air Force Base, a 15 km al nord-oest de Lompoc, Califòrnia, Estats Units d'Amèrica. Consta de dues plataformes de llançament: La plataforma est, SLC-2E, que ja ha estat demolida i es va usar per als llançaments de la família de coets Delta Thor-Agena i Thorad entre els anys 1966 i 1972 i la plataforma oest, SLC-2W, amb llançaments a partir de 1966 i encara en servei amb el Delta II. El seu primer llançament es va fer el 17 de setembre de 1959. El 31 de gener de 2015 es va llançar la sonda del clima SMAP.
El complex de llançament Space Launch Complex 2 originàriament formava part del Launch Complex 75. Quan aquest complex es va dividir el 1966, el seu primer llançament, en el nou Space Launch Complex 2 redissenyat, va ser un Delta E amb ESSA-3 el 2 d'octubre de 1966 efectuat des de SLC-2E. El primer llançament, des de SLC-2W després del redissenyament, va ser un Thor-Agena amb OPS 1584 efectuat el 29 de desembre de 1966.
SLC-2E i SLC-2W estan situades entre elles aproximadament a uns 2,000 peus (610 m). Arxivat 2008-04-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia Astronautica - Vandenberg SLC-2
# Vanderbijlpark

Vanderbijlpark (pronunciat: fʌndɪɹbeɪlpɑːɹk) és una ciutat industrial de Sud-àfrica, a prop de Johannesburg, a l'estat de Gauteng.
És la seu de l'empresa siderúrgica Vanderbijlpark Steel (anteriorment part d'ISCOR (Iron and Steel Corporation), actualment part de la multinacional ArcelorMittal). Juntament amb les ciutats veïnes de Vereeniging i Sasolburg formen el Triangle de Vaal, una gran regió industrial de Sud-àfrica.

## Història

El 1920, el doctor HJ van der Bijl, un jove enginyer elèctric sud-africà que treballava als Estats Units en aquell moment, va ser convocat de nou a Sud-àfrica pel llavors primer ministre Jan Smuts per assessorar el govern en la planificació del desenvolupament industrial de Sud-àfrica. Van der Bijl va supervisar la primera planta d'Iron and Steel Corporation a Pretòria, però amb l'augment de la demanda després de la Segona Guerra Mundial, es van comprar 100 km² per construir una gran siderúrgia i modelar la ciutat. Les acereries van començar a funcionar el 1947 i la ciutat es va instaurar el 1949. La ciutat va assolir l'estatus municipal el 29 d'octubre de 1952 quan el governador general Dr. EG Jansen va obrir la segona siderúrgia d'ISCOR. El fundador de la ciutat, Hendrik van der Bijl, tenia la seva antiga casa situada al carrer Grieg, a l'afluent del propi suburbi SW 5.

## Referències

* ↑ Rosenthal, E: Southern African Dictionary of National Biography, Frederick Warne and Co. Ltd, 1966, pp. 389–390, Library of Congress Catalog Card Number 66-15690
* ↑ Erasmus, 2014.
* ↑ Erasmus, 2014, p. 302.

## Bibliografia

* Erasmus, B.P.J.. On Route in South Africa: Explore South Africa region by region (en anglès). Jonathan Ball Publishers, 2014. ISBN 9781920289805.

## Enllaços externs

* Vanderbijlpark - Lloc web oficial
# Upton

«Upton» té aquests significats:
# Vicente Parras Campello

Vicente Parras Campello (nascut el 18 de novembre de 1975) és un futbolista valencià retirat que va jugar com a defensa central, i és l'entrenador del CD Alcoyano.

## Carrera d'entrenador

Nascut a Alacant però criat a Elx, també al País Valencià, Parras només va jugar a futbol a nivell autonòmic. Va començar la seva carrera directiva amb només 16 anys, entrenant els juvenils de l'ACD Caja d'Elche.
Parras es va incorporar a l'Elx CF l'any 2010, després d'anar al Torrellano CF, Hércules CF i Torrellano Illice CF. L'any 2012 va ser nomenat ajudant de Vicente Mir a l'Elx CF I·licità, càrrec que va mantenir durant tres anys.
El 13 d'agost de 2015, després d'un breu període com a interí després de la dimissió d'Óscar Cano, Parras va ser nomenat entrenador del filial. El 29 d'abril de 2017 va ascendir al primer equip en substitució de l'acomiadat Alberto Toril.
El primer partit professional de Parras va tenir lloc el 6 de maig de 2017, una derrota a Segona Divisió per 0-1 a casa contra el RCD Mallorca. Posteriorment, va tenir dos períodes diferents a Segona Divisió B amb el veí Ontinyent CF, marxant el març de 2019 després de la dissolució del club.
El juny de 2019, Parras va ser contractat pel CD Alcoyano a Tercera Divisió. Va guanyar els deu primers partits, igualant un rècord en la història del grup VI de la lliga.

## Referències

* ↑ (en castellà) , 04-05-2017.
* 1 2 Tormo, Jerónimo. «Parras, del Caja de Elche al Elche CF» (en castellà). Elche Directo, 29-04-2017. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ Gallart Domingo, David. «Vicente Parras toma el timón del Elche Ilicitano. ¿Provisionalmente?» (en castellà). Fútbol Base Valencia, 07-08-2015. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ (en castellà) , 13-08-2015.
* ↑ «Comunicado Oficial | Alberto Toril deja de ser el entrenador del Elche C.F.» (en castellà). Elche CF, 29-04-2017. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ «Un gol de Lago Júnior en el minuto 93 mantiene vivo al Mallorca» (en castellà). , 06-05-2017 [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ «Parras regresa como entrenador del Ontinyent» (en castellà). , 06-11-2018 [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Desaparece el Ontinyent por la grave crisis económica» (en castellà). , 28-03-2019 [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Vicente Parras entrenará al Alcoyano en Tercera» (en castellà). Diario Infomación, 16-06-2019.
* ↑ «El Alcoyano alcanzó el mejor registro de victorias seguidas en el Grupo VI» (en castellà). , 26-10-2019.

## Enllaços externs

* Vicente Parras Campello Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* Vicente Parras Campello a La Preferente (castellà)
# Casa Serra a Suterranya

La Casa Serra a Suterranya és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici que ocupa una parcel·la irregular entre mitgeres i consta de planta baixa i dos pisos i de dues façanes. La façana principal, és la més estreta, dona al carrer Major i presenta un únic eix d'obertures. Destaca la gran porta adovellada de la planta baixa, amb un escut en relleu a la clau el qual apareix la inscripció següent: Serra 1594, i una flor encerclada. Als pisos superiors hi ha balcons ampitats i una galeria. El parament ha perdut l'arrebossat original.
Pel que fa a la façana del carrer Raval, de major longitud, la majoria de les obertures existents han estat recentment renovades, essent originals tan sols els dos balcons del segon pis, amb volada de llosana de pedra ancorada amb grapes metàl·liques i barana de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 «Casa Serra a Suterranya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Spektr-R

Spektr-R (o RadioAstron) és un radiotelescopi orbitador, i és el major telescopi espacial en òrbita després del seu llançament el 18 de juliol de 2011.

## Resum

El projecte Spektr-R és finançat per l'Astro Space Center de Rússia, i es va posar en òrbita terrestre el 18 de juliol de 2011, amb un perigeu de 10.000 km i un apogeu de 390.000 km, unes 700 vegades l'altura orbital del Telescopi espacial Hubble. L'objectiu científic principal de la missió és l'estudi d'objectes astronòmics amb una resolució angular fins a unes poques milionèsimes d'un segon d'arc. Això s'aconsegueix mitjançant l'ús del satèl·lit juntament amb els observatoris terrestres i tècniques d'interferometria.
Spektr-R és un dels instruments al programa RadioAstron, una xarxa internacional d'observatoris dirigit pel Astro Space Center de l'Institut de Física Lebedev.
El telescopi està dissenyat per observacions ràdioastrofísiques d'objectes extragalàctics amb ultra-alta resolució, així com la investigació de les característiques dels propers a la Terra i el plasma interplanetari. La molt alta potència de resolució angular s'aconseguirà quan s'utilitza juntament amb un sistema basat en terra de ràdiotelescopis i mètodes interferomètrics, que operen a longituds d'ona d'1,35–6,0, 18,0 i 92,0 cm. Amb els seus companys terrestres, es formarà una xarxa capaç de proporcionar imatges detallades de l'univers a 1.000 vegades la resolució assolible utilitzada el Telescopi espacial Hubble. Un cop a l'espai, el component principal en forma de flor va obrir els seus 27 'pètals' en 30 minuts.
En el llançament, la massa de la nau era sobre els 5.000 kg. Va ser llançat des del Cosmòdrom de Baikonur el 18 de juliol de 2011 a les 6:31 a.m. MSK per un Zenit-3M amb un tram superior Fregat-SB.

## Galeria

* Enllaç de video

## Referències

* ↑ Zak, Anatoly. «Spektr-R Radioastron». RussianSpaceWeb. [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ «Russia launches 'biggest-ever' space telescope». TG Daily, 19-07-2011 [Consulta: 19 juliol 2011]. Arxivat 15 de juliol 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-07-15. [Consulta: 18 febrer 2022].
* 1 2 «Russian satellite on mission to peer inside black holes». SpaceFlight, 18-07-2011 [Consulta: 18 juliol 2011].
* 1 2 «Description of the RadioAstron project». [Consulta: 28 febrer 2008].
* ↑ «Description of the RadioAstron project - Orbit». Russian Space Research Institute. [Consulta: 28 febrer 2008].
* ↑ «Radioastron». Roscosmos. Arxivat de l'original el 2013-08-15. [Consulta: 13 setembre 2012].
* 1 2 «Traveling space telescope to stretch limits of human knowledge». RT.
* ↑ «Russian Scientific Spacecraft Spectrum-R Successfully Launched from Baikonur». Roscosmos PAO. Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 18 juliol 2011].

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina principal de RadioAstron
* Telescopi espacial mòbil per ampliar els límits del coneixement humà, Publicat: 18 d'abril, 2011, Xarxa de notícies russa
* (castellà) Article Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació i situació espacial en temps real