OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Torrens Vallés

José Torrens Vallés (Binissalem, 1930) va ser un restaurador mallorquí.
El 1946 es trasllada a Inca per treballar amb el seu oncle al celler que regentava en aquell temps: Sa Travessa. El 1966, el seu oncle li cedeix la direcció del celler i li dona un nou enfocament, adaptant-lo a les noves exigències del boom turístic. El 1971, amb l'ajuda de la seva esposa, amplia el negoci i passen a regentar també el celler de Can Amer. Ha obtingut diverses distincions, entre les quals destaca la Placa de Bronze al Mèrit Turístic, atorgada pel Ministeri de Turisme el 1982. El 1992, el Ministeri de Turisme selecciona el celler Can Amer per representar la cuina de les Illes Balears al pavelló d'Espanya a l'Expo de Sevilla. El 2007 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* 1 2 Córcoles, Pep. «Fallece el restaurador Josep Torrens, del Celler de can Amer de Inca» (en castellà). Diario de Mallorca, 02-02-2018. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Premis Ramon Llull 2007». Govern Illes Balears.
# Orde del Lleó de Zähringen

L'Ordre del Lleó de Zähringer (alemany: Orden vom Zähringer Löwen) va ser instituïda el 26 de desembre de 1812 per Carles, Gran Duc de Baden, en memòria dels ducs de Zähringen dels quals descendia.

## Classes

Tenia cinc classes:
* Gran Creu
* Comandant, primera classe
* Comandant, segona classe
* Cavaller, primera classe
* Cavaller, segona classe

## Insígnia

La insígnia de l'orde consisteix en una creu esmaltada de color verd amb quatre braços d'igual longitud, els angles de la qual s'omplen amb fermalls daurats. El medalló amb vora daurada mostra el símbol tribal dels Zähringers amb esmalt de colors. Al voltant del cercle hi ha el lema de l'orde, FÜR EHRE UND WAHRHEIT (en alemany "PER L'HONOR I LA VERITAT"). Al dors, el lleó dels Zähringer està dibuixat sobre un fons vermell. La cinta de l'ordre és verda amb ratlles de color groc taronja a les vores.
Per als premis especials, l'orde s'atorgava amb fulles de roure i, a partir de 1866, també es podia atorgar amb espases creuades pel servei militar. Les fulles de roure portaven originàriament un monograma en "L", que va deixar d'utilitzar-se l'any 1866. A més, en casos excepcionals, el premi de la gran creu també podia estar cobert de diamants.
* Insígnia de Gran Creu amb Espases
* Estrella de Gran Creu amb Espases
* Insígnia amb diamants
* Insígnia de Comandant de 1a classe
* Medalla

## Referències

* Brockhaus' Konversations-Lexikon. Leipzig 1908
* Badens Orden, Henning Volle, Freiburg im Breisgau 1976
# Serramelera

Serramelera és una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Andreu de Calders. Està situada a la dreta del Calders, al nord-oest de la masia de Rubió de l'Alzina, al sud-est del Canadell i de les Quingles. Quedà despoblada en abandonar-la la família que hi vivia, que es traslladaren a Can Serra, masia unida al nucli urbà de Calders.

## Bibliografia

* Fitxa de Serramelera Catàleg de masies i cases rurals de Calders
# Santa Maria de Sarroqueta

Santa Maria de Sarroqueta és una església del municipi del Pont de Suert. Està situada al poble de Sarroqueta de Barravés, de l'antic terme de Llesp, i és sufragània de la parròquia de Sant Martí de Llesp. És un monument protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església d'una nau amb capelles afegides al N i S. Volta de canó esfondrada. Absis desaparegut amb motiu de l'ampliació del temple. Porta a ponent sota el campanar, de planta quadrada que forma porxo d'accés. Murs d'aparell amb carreus de pedra dolenta de la zona. Restes de cobertes de lloses de pissarra. Fossar al N.-E encara utilitzat. Sarroca de Barravés consta des del 1015, però l'església de Santa Maria no apareix documentada fins al 1314, com a església inclosa en l'ardiaconat de Tremp.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi, FONT I ARBÓ, Miquel-Àngel i FRESNEDA I GASPAR, Xavier. "Santa Maria de Sarroqueta", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Sarroqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gabriela Cárdeñas

Gabriela "Gaby" Cárdeñas (5 de gener de 1958) és una exjugadora de voleibol del Perú internacional amb la Selecció femenina de voleibol del Perú. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 a Mont-real i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou. Va formar part de la selecció del Perú que va guanyar la medalla de plata en els Jocs Panamericans de 1975. També va guanyar la medalla de plata en el Campionat del Món de voleibol femení disputat al Perú en 1982.

## Referències

* ↑ «Gaby Cárdeñas Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 14-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-14. [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ Krastev, Todor. «Women Volleyball IX World Championship 1982 Peru - 13-25.09 Winner China». [Consulta: 10 desembre 2017].
# Joseph Bléziri

Joseph Bléziri (Departament de Gagnoa, 1 de gener de 1943 - Abidjan, 5 d'agost de 2001) fou un futbolista ivorià de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Costa d'Ivori. Pel que fa a clubs, destacà a SC Bastia i US Toulouse.

## Referències

* ↑ Cote d'Ivoire: Foot: Décès de "Jo" Bléziri, article sur allafrica.com
* ↑ Fiche de Joseph Bléziri sur footballdatabase.eu
* ↑ Source : lepointsur.com, hommage rendu à Joseph Bléziri en 2015
* ↑ Marc BARREAUD, Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997), éditions L'Harmattan, Paris, 1998, p. 131.
# Viktoria Schnaderbeck

Viktoria Schnaderbeck (Graz, 4 de gener de 1991) és una futbolista austríaca que tingué com últim equip l'Arsenal de la FA WSL. És la capitana de la selecció austríaca. Anteriorment va jugar amb el FC Bayern de Múnic a la Frauen-Bundesliga d'Alemanya, LUV Graz a l'ÖFB-Frauenliga d'Àustria i, més recentment, a la FA WSL amb el Tottenham Hotspur, cedida per l'Arsenal.

## Biografia

Schnaderbeck va estar al FC Bayern de Múnic des del 2010, guanyant la lliga les temporades 2014-15 i 2015-16. Va fer 5 aparicions a la UEFA Women's Champions League les temporades 2015-16 i 2016-17. El 18 d'abril de 2016, Schnaderbeck va ampliar el seu contracte fins al 2018. Després d'esgotar el seu contracte amb l'equip alemany, va fitxar per l'Arsenal el maig del 2018. El gener de 2022, es va anunciar que Schnaderbeck s'havia unit al Tottenham Hotspur en préstec per a la resta de la temporada 2021-22.

## Vida personal

El seu cosí Sebastian Prödl va ser futbolista i jugava de central. Té una xicota de Noruega que es va traslladar a Londres.

## Referències

* ↑ «Viktoria Schnaderbeck joins the club» (en anglès). Arsenal FC. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «Viktoria Schnaderbeck». UEFA. [Consulta: 2 gener 2013].
* ↑ «Viktoria Schnaderbeck». FC Bayern de Múnic. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ «Viktoria Schnaderbeck joins Spurs Women» (en anglès). Tottenham Hotspur. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Bayern-Legionärin Schnaderbeck erlitt Meniskusriss» (en alemany). kleinezeitung.at, 24-03-2011. Arxivat de l'original el 16 setembre 2014. [Consulta: 2 gener 2013].
* ↑ "Former Watford defender Sebastian Prodl announces retirement" (en anglès). Nota de premsa.
* ↑ «Mit Liebes-Post: Diese Fußballerinnen outen sich zeitgleich» (en alemany). promiflash.de, 20-12-2019.
* ↑ «Schnaderbeck keeping everything on track». FIFA, 15-04-2020.
# Los Bassals

Los Bassals és un indret del terme municipal de Gavet de la Conca, a l'antic terme de Sant Salvador de Toló, al Pallars Jussà, en territori entre els pobles de Sant Salvador de Toló i de Toló.
Es tracta del vessant oriental de la Serra de la Campaneta, a ponent de la carretera L-911, a l'alçada del quilòmetre 9. És al sud-est de Sant Salvador de Toló i al nord-est de Toló.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Cristòu

«Sant Cristòu» té aquests significats:
* Sant Cristòu (Erau), municipi occità del Llenguadoc, al departament de l'Erau (regió d'Occitània, França)
* Sant Cristòu (Isèra), municipi al departament de la Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Sant Cristòu (Valclusa), municipi al departament de la Vauclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
# Molí de l'Ingla

Molí de l'Ingla és una masia situada al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès. És una masia amb important implantació històrica i social al municipi, documentada ja al segle XVII. Està situada a a una alçada de 554 m, just a sota de la masia de l'Ingla, i a uns 50 metres de la Ribera Salada.
És una masia tradicional, amb parets de pedra vista, arcs i dovelles, i actualment l'habitatge i els coberts es troben en força mal estat. La porta d'entrada és un arc escarser de dovelles de pedra, que es troben en força mal estat, ja que s'han mogut i han alterat la forma original de l'arc.
Uns 170 metres riu avall es troba el Pont del Molí d'Ingla que permetia el pas al molí des del camí de Querol.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Molí de l'Ingla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Les Masies de Lladurs». Ajuntament de Lladurs. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995. D.L. L-418/95.
* 1 2 Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Pla d'Ordenació Urbanística Municipal de Lladurs» p. 31. [Consulta: 30 juliol 2024].
# 100 Years: The Movie You Will Never See

100 Years: The Movie You Will Never See (lit. ‘100 anys: la pel·lícula que mai no veuràs’) és una pel·lícula experimental de ciència-ficció finalitzada el 2015, dirigida per Robert Rodriguez, i escrita i protagonitzada per John Malkovich, que serà estrenada el 18 de novembre de 2115.
El film està patrocinat per la marca de conyac Louis XIII. Robert Rodriguez i John Malkovich van iniciar un projecte que no veurà la llum fins al segle xxii. L'argument de la pel·lícula és desconegut; això no obstant, el novembre del 2015 es van publicar tres teaser tràilers, cadascun dels quals amb una visió diferent de l'any 2115: una que mostra un futur distòpic en una Terra en ruïnes i abandonada, una altra amb una urbanització extremament avançada tecnològicament, i la tercera enmig d'una invasió on els cíborgs han aconseguit el control del planeta; encara que les tres visions es desenvolupen amb les mateixes accions i diàlegs.
Per evitar possibles filtracions, la pel·lícula va ser emmagatzemada (al costat d'una ampolla de Louis XIII) en una caixa forta especial amb un tancament temporal que s'obrirà automàticament el 18 de novembre del 2115, dia en el qual es compliran 100 anys de la finalització de la seva producció. Per a l'esdeveniment, es van enviar mil entrades per a la seva preestrena en aquesta data a mil persones arreu del món, amb el propòsit que aquestes siguin llegades i siguin els seus futurs descendents els que puguin veure-la en una presentació exclusiva que se celebrarà en el Domaine du Grollet a Cognac, França. Entretant, la caixa forta va ser exhibida en una gira internacional (com al Festival de Canes del 2016) que va començar a Hong Kong el dia 11 de desembre de 2015.

## Repartiment

* John Malkovich, en el rol de protagonista masculí.
* Shuya Chang, en el rol de protagonista femenina.
* Marko Zaror, en el rol d'antagonista.

## Referències

* ↑ «'100 years': La próxima película de Robert Rodriguez se estrenará en el siglo XXII». Fotogramas, 23-11-2015 [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ Butt, Muhammad Ali. «'100 Years' movie casting, John Malkovich, Shuya Chang and Marko Zaror». Youth Publishers, 09-11-2015. Arxivat de l'original el 2022-02-09. [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 «Louis XIII anuncia '100 years'». PR Newswire, 20-11-2015 [Consulta: 29 novembre 2015].
* ↑ «Cannes to showcase John Malkovich movie no one will see for 100 years» (en anglès). [Consulta: 25 juliol 2021].
# Estats de les Muntanyes de Simla

Els estats de les Muntanyes de Simla (Simla Hill States) fou una sèrie d'estat natius a les muntanyes Simla, rodejant l'estació de Simla. Limitaven a l'est per les muntanyes de l'Himàlaia, al nord per les muntanyes i vall de Spiti i Kulu; a l'oest pel Sutlej i el districte de Kangra; al sud-oest per la plana d'Ambala i al sud-est per Dehra Dun i Tehri. Els estats estaven sota autoritat d'un superintendent subordinat al govern del Panjab, primer el comissionat de la divisió d'Amnbala i després el subcomissionat del districte de Simla, formant un grup dins els Estats Natius del Panjab amb els quals foren reunits el 1933 per formar l'agència dels Estats del Panjab sota un agent. Els principals estats tenien plens poder excepte per sentències de mort que requerien confirmació del superintendent, càrrec que el 1901 exercia ex officio el subcomissionat del districte de Simla. En total hi havia 28 estats el 1901 dels que 13 estaven administrats pels britànics degut a minories i incapacitats: a 4 (Bija, Kunihar, Madhan i Mailog) hi havia administració per consells d'estat; a Dhadi el poder estava en mans d'un parent del sobirà; a Tharoch estava en mans del wazir; a Bilaspur, Jubbal, Bashahr, Kumharsain i Kanethi governaven oficials natius al servei dels britànics anomenats managers; a Baghal governava un germà del darrer cap junt amb un oficial designat pel govern britànic; i a Kuthar el manager era un membre de la família reial de Suket.
El 1881 la llista d'estats era de 23:
Suket fou separat d'aquesta jurisdicció, i altres estats que apareixen esmentats són:
* Khaneti
* Delath
* Rawingarh (feudatari de Jubbal)
* Gundh (feudatari de Kheontal)
* Koti (feudatari de Kheontal)
* Kiari (feudatari de Kheontal)
* Ratesh o Kot (feudatari de Kheontal)
* Theog (feudatari de Kheontal)
* Siba
Dins l'actual districte de Simla hi ha els següents estats: Balsan, Bushahr, Bhaji i Kot, Darkoti, Tharoch i Dhadi, Kumharsain, Khaneti i Delath, Dhami, Jubbal, Keothal, Rawingarh, Ratesh, Sangri, i tres més.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Joseph Black (futbolista)

Joseph Black fou un futbolista escocès de la dècada de 1900.

## Trajectòria

Establert a Barcelona, fou un dels jugadors destacats en el naixement del futbol a Catalunya. Començà la seva carrera a l'Escocès FC l'any 1900, jugant a continuació al FC Català i a l'Hispània AC, on jugà tres temporades, fins al 1903. Amb l'Hispània guanyà la Copa Macaya. La temporada 1904-05 jugà al FC Barcelona, club amb el qual guanyà un Campionat de Catalunya.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1900-01, 1904-05

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Viktor Yanushevsky

Viktor Yanushevsky (Minsk, 23 de gener de 1960 - Berlín, 23 de juny de 1992) és un exfutbolista belarús de la dècada de 1980.
Fou 2 cops internacional amb la selecció de Belarús.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dinamo Minsk i CSKA Moscou.

## Referències

* ↑ Profile Arxivat 2021-01-20 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ Viktor Yanushevsky a National-Football-Teams.com (anglès)
# Blanco (cantant)

Riccardo Fabbriconi (Calvagese della Riviera, 10 de febrer del 2003), més conegut pel seu nom artístic Blanco, és un cantant i raper italià.

## Carrera

El 9 de juny del 2020 va publicar el seu primer EP, Quarantine Paranoid, a SoundCloud. Després de firmar un contracte amb Universal i Island Records, el 10 de setembre del 2021 va treure l'album Blu celeste, que va ser quatre vegades disc de platí.
El desembre del 2021, la RAI va anunciar que Blanco participaria juntament amb el cantant Mahmood en el Festival de la cançó de Sanremo 2022 amb la cançó «Brividi». El febrer del 2022 van guanyar el festival amb més del 50% dels vots. Aquesta victòria també significa que representaran Itàlia en la final del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2022, que se celebrarà a la ciutat italiana de Torí.

## Referències

* ↑ Biazzetti, Claudio. «Chi è Blanco: la vita del cantante de La Canzone Nostra» (en italià). Red Bull, 19-05-2021. [Consulta: 8 abril 2021].
* ↑ «QUARANTINE PARANOID» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ Todesco, Claudio. «Ma sei normale, Blanco?» (en italià). Rolling Stone, 10-09-2021. [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «Sanremo 2022: date, cantanti, ospiti e serate. La guida al Festival» (en italià). Quotidiano Nazionale, 31-01-2022. [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «Mahmood y Blanco ganan el Festival de Sanremo y aceptan representar a Italia en Eurovisión 2022» (en castellà), 06-02-2022. [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «Mahmood & Blanco win 'Festival di Sanremo' and will represent Italy» (en anglès). Eurovision.tv, 06-02-2022. [Consulta: 8 abril 2022].
# Molí de l'Ardiaca (Cambrils)

El molí de l'Ardiaca és un edifici de Cambrils (Baix Camp) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un molí fariner hidràulic de rodet horitzontal que està en mal estat de conservació, però malgrat tot, és interessant perquè les modificacions que ha patit al llarg del temps no afecten l'estructura principal. Aquest tipus de molins els trobem en molts indrets del Camp de Tarragona. El funcionament d'aquests es basa en la captació i emmagatzematge de l'aigua, molta del gra a l'interior per l'entrada de l'aigua. Després l'aigua surt de l'edifici per ser evacuada. Perquè tot aquest procés es produeixi hi ha d'haver els següents elements: captació d'aigua d'una mina subterrània o per una resclosa, conducció de l'aigua captada, bassa per emmagatzemar l'aigua, cacau o pou per on es precipita l'aigua dins del molí, carcabà soterrat on entra l'aigua que fa girar el rodet de fusta, sala de moles amb dues pedres circulars i canal de desguàs. De tots aquests elements en queden vestigis pel que fa al molí de l'Ardiaca.

## Història

El primer document datat en què apareix esmentat el molí de l'Ardiaca és de 1440 i correspon al capbreu de Pere Villalbí. Posteriorment, en el segle xvii apareix en els llibres de comptes municipals. La manca de documentació en un interval tan llarg de temps pot ser deguda a la sequera que hi va haver a la península Ibèrica durant els segles xvi i xvii, que deixà molts molins fariners hidràulics sense funcionament. Durant segles va ser propietat municipal i això ha afavorit la conservació de gran quantitat de documents. Aquests ens expliquen el sistema d'arrendament del molí al millor postor. També parlen de qüestions tècniques del funcionament del molí, així com els aspectes socioeconòmics a l'entorn del molí, el pagament en espècies o moltura per usar el molí, etc. Durant molts segles va ser un dels dos únics molins de farina, juntament amb el de la Torre. Avui en dia el molí de les Tres Eres de Cambrils, de propietat municipal, ens permet conèixer el funcionament d'aquesta mena de molins.

## Referències

* 1 2 «Molí de l'Ardiaca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
# Vàkhrino

Vàkhrino (en rus: Вахрино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Bolxessosnovski. El 2010 tenia 21 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Braciaca (cràter)

Braciaca és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -22.28 ° de latitud nord i 84.9 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 8 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 16 de setembre del 2016 i fa referència a Braciaca, déu del malt de la mitologia celta.

## Referències

* ↑ "Braciaca (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Senyoria d'Utrecht

Fins al 1795, la Senyoria d'Utrecht era el nom del territori que el príncep-bisbe d'Utrecht, Enric II de Baviera, donà a Carles V l'any 1528.

## Història

El territori del principat d'Utrecht era compost de dues parts: l'Sticht, que corresponia més o menys a l'actual província d'Utrecht i l'Oversticht (l'sticht de l'altre costat l'aigua), amb les senyories de Groningen i d'Overijssel. Era una de les Disset Províncies i una de les fundadores de la República de les Set Províncies Unides.
El territori del principat d'Utrecht, un feu del Sacre Imperi Romanogermànic, al qual el príncep-bisbe tenia els poders terrenals del 1024 al 1528, era molt més petit que l'arquebisbat d'Utrecht que cobria l'Sticht, l'Oversticht, Zelanda, Holanda i Gueldre.
# Sardina del Sur

Sardina del Sur és un nucli de població del terme municipal de Santa Lucía de Tirajana, situat al sud-est de Gran Canària, a la província de Las Palmas. Forma part de la zona de la costa juntament amb els barris de Doctoral, La Blanca, Vecindario, La Orilla, Majadaciega, Pozo Izquierdo, San Rafael, Cruce de Sardina, El Canario, Casa Pastores, La Unión, La Vereda, Los Llanos del Polvo y Balo (abans Barriada de Yeoward), amb una població estimada de 60.000 habitants. Es troba a uns 41 km de Las Palmas de Gran Canària, a 16 km de l'aeroport de Gran Canària, a 3 km de Vecindario i a uns altres 21 km de Maspalomas, principal zona turística de l'illa. La seva principal activitat, fins l'últim quart del segle xx va ser l'agricultura per la producció del tomàquet i altres hortalisses per la seva exportació, passant des de llavors a ocupar el comerç i el sector de serveis la principal activitat.

## Referències

* ↑ Pérez, Humberto. «Mi Gran Canaria Sardina del Sur (SANTA LUCÍA DE TIRAJANA)» (en castellà), 27-08-2012. [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ «SARDINA DEL SUR (VECINDARIO) : latitud, longitud, mapa y Código Postal de Sardina Del Sur (Vecindario) 35110 en España». [Consulta: 22 març 2018].