OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rossinyol bord camaclar

El rossinyol bord camaclar (Hemitesia pallidipes) és una espècie d'ocell de la família dels cètids (Cettiidae). Es troba a Bhutan, Xina, l'Índia, Laos, Myanmar, Nepal, Tailàndia i Vietnam. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà i els matollars i herbassars secs tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Rossinyol bord camaclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pale-footed Bush-warbler. Hemitesia pallidipes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Pálné Veres

Pálné Veres (hongarès: Veres Pálné) (Trebeľovce, 13 de desembre de 1815 - Váchartyán, 28 de setembre de 1895) va ser una mestra i feminista hongaresa, coneguda per promoure els drets de les dones, per obrir la primera escola secundària de dones a Hongria i per fundar l'Associació Nacional Hongaresa per l'Educació de les Dones.

## Vida

Pálné Veres va néixer el 13 de desembre de 1815 a Lázi, aleshores part de l'Imperi austríac. El seu nom de naixement és Hermin Beniczky. Després del seu casament i segons la tradició hongaresa, es va canviar el nom pel del seu marit, Pál Veres (el sufix "né" significa 'esposa de'). El seu pare, Pál Beniczky, era un terratinent protestant que provenia d'una família noble de Nograd, i la seva mare, Karolina Sturmann, venia d'una família que es va enriquir gràcies al comerç. Márton Sturmann, l'avi de Veres, era un patriota hongarès i devot protestant. Un cop Pálné va ser adulta, es va establir a Pest, on va conèixer i va fer amistat amb l'escriptor Imre Madách. Va morir a Pest el 28 de setembre de 1895.

## Activisme

Pálné Veres, una dona educada, va fundar la primera escola d'educació secundària per a noies d'Hongria, el 1869. La seva filosofia deia que les noies havien d'aprendre a ser autosuficients i a apreciar l'alta literatura, evitant caure en l'autoindulgència i els luxes, cosa que podria arruïnar qualsevol família. Ensenyaven les noies a ser la més directa representació de Déu en les seves futures vides de casades, i a comportar-se d'acord amb els ideals cristians.
L'escola tenia onze classes: quatre de nivell bàsic, quatre de nivell mitjà i tres de nivell superior. El currículum de les classes superiors constava de les assignatures següents: instrucció religiosa, llengua hongaresa, literatura hongaresa, estètica, pedagogia, antropologia i psicologia, lògica, història de la civilització, àlgebra i geometria, llengua alemanya, llengua francesa, arts manuals, música vocal i instrumental, gimnàstica, matemàtica i esterometria, i dibuix.
La decebia l'alt abandonament escolar de les seves alumnes abans d'arribar al nivell superior. Les classes altes no veien cap utilitat pràctica en el fet que les filles estudiessin més enllà d'una certa edat. El nivell superior es veia com un curs únicament per a noies que volguessin esdevenir mestres. Pálné va aconseguir influir en les classes altes perquè reconeguessin la importància de l'educació en ambdós sexes.
La seva escola continua oberta, si bé ara és una escola mixta.

## Referències

* ↑ Schwartz, Agatha. Shifting Voices: Feminist Thought and Women's Writing in Fin-de-Siècle Austria and Hungary. McGill-Queen's Press - MQUP, 2008, p. 86. ISBN 978-0-7735-6052-9.
* ↑ De Gubernatis, Angelo. La Hongrie politique et sociale (en francès). Digitalitzat per the University of California, 2007. J. Pellas, 1885, p. 332.
* 1 2 De Gubernatis, Angelo. La Hongrie politique et sociale (en francès). Digitalitzat per the University of California, 2007. J. Pellas, 1885, p. 333–4.
* ↑ «Veres Pálné Gimnázium» (en hongarès). [Consulta: 19 febrer 2018].
# The Raven... Nevermore

The Raven… Nevermore és una pel·lícula espanyola de curtmetratge d'estil conte gòtic dirigida el 1999 per Tinieblas González, basada en el conte El corb d'Edgar Allan Poe i amb guió coescrit pel mateix Tinieblas amb Karra Elejalde.

## Sinopsi

Una mitjanit tenebrosa, l'escriptor Edgar Allan Poe rep la visita inesperada d'un corb que el turmenta i li arrabassa l'esperança de Leonor, la seva estimada que ha perdut per sempre.

## Repartiment

* Gary Piquer - Edgar Allan Poe
* Savitri Ceballos - Leonor

## Nominacions i premis

Nominada al Goya al millor curtmetratge de ficció.

## Referències

* ↑ Uriel, Cain. «TINIEBLAS GONZÁLEZ - "Edgar Allan Poe's The Raven… Nevermore» (en castellà). La Década Obscura. mentenebre.com.
* ↑ «The Raven… Nevermore» (en castellà). Premis Goya.

## Enllaços externs

* «The Raven… Nevermore». Youtube.
# Filisc de Rodes

Filisc de Rodes (en llatí Philiscus, en grec antic Φιλίσκος) fou un escultor grec que se suposa que va ser actiu al segle ii aC.
Algunes de les seves obres van ser col·locades al temple d'Apol·lo que hi havia al costat del pòrtic d'Octàvia a Roma, incloent una estàtua del mateix deu, una de Latona, una de Diana, les nou muses i altres. Dins del pòrtic, al temple de Juno, hi havia una estàtua de Venus també feta per ell. No se sap del cert si va fer les estàtues quan Metel va erigir el temple l'any 146 aC o quan va ser restaurat per August al final del segle i aC.

## Referències

* ↑ 2.Philiscus of Rhodes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 294
# Joan Baptista Roca

Joan Baptista Roca és el nom dels següents personatges:
* Joan Baptista Roca i Bisbal (Barcelona, segle XIX), pedagog musical català
* Joan Baptista Roca i Caball (Barcelona 1898 - 1976), polític català
* Joan Baptista Roca i Oller, dirigent esportiu, president de la Federació Catalana d'Atletisme entre l'1 de maig de 1932 i el 30 de setembre de 1932
* Joan Baptista Roca Mora (Palma, s. XVIII - 1803), jurista mallorquí.
# Whiting Bay

Whiting Bay (gaèlic escocès: Eadar Dhà Rubha) és un llogaret situat a l'illa d'Arran al Fiord de Clyde, Escòcia. Es creu que el nom de Whiting Bay prové de la "Viking" Bay. Es troba aproximadament a 3 milles al sud del llogaret de Lamlash. Whiting Bay és el tercer llogaret més gran de l'illa (després de Lamlash i Brodick) i va ser una vegada el lloc del moll més llarg d'Escòcia. Com tots els pobles de la zona, el turisme és important per al poble.
Les espectaculars Cascades de Glenashdale amb un fort d'Edat del Ferro proper i un lloc d'enterrament prehistòric, les "Tombes dels Gegants" són a poca distància a peu del poble.
Al nord del llogaret de Kings Cross Point, entre Lamlash i Whiting Bay, hi ha un altre fort de l'Edat de Ferro conegut localment com el "Fort Viking". Segons la llegenda local, aquest és el lloc on Robert the Bruce o Robert I d'Escòcia va confondre els incendis dels pagesos al continent com a senyal per llançar la seva campanya. Aquest lloc també era la ubicació d'un enterrament de vaixells viking excavat a principis del segle xx.
Whiting Bay té una població de 680 persones segons el Cens Regne Unit de 2011.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadísticas del concejo de North Ayrshire. Consultat el 20 de juliol de 2018.
# Zuruahá

Zuruahá (també anomenada Suruaha, Suruwaha, Zuruaha, Índios do Coxodoá) és una llengua arawana parlada al Brasil per unes 130 persones de l'ètnia zuruahã.
Zuruahá és esmentat a Kaufman (1994) a partir de la comunicació personal de Dan Everett. Va prendre el primer contacte amb la comunitat (una caminada de 3 dies des del territori de Dení a l'estat d'Amazones) el 1980. L'idioma no s'havia estudiat a partir del 1994, però sembla el més semblant al dení.

## Referències

* ↑ Zuruahã

## Enllaços externs

* "Suruahá" al South American Phonological Inventory Database
* "Hakani," information about a popular hoax film about the Zuruahã, Survival International
# Zuru

«Zuru» té aquests significats:
* Zuru, príncep i alt dignatari hitita
* Emirat de Zuru, emirat tradicional de Nigèria
* Zuru, ciutat de Nigèria i capital de l'emirat de Zuru
# Joaquim Camps i Giralt

Joaquim Camps i Giralt (Barcelona, 1951) és un escultor català, net del també escultor Josep Maria Camps i Arnau.

## Biografia

Llicenciat en belles arts per la Universitat de Barcelona, de 1992 a 1996 fou professora a l'Escola d'Art i Disseny Deià i des de 1996 és professor a l'Escola Superior de Conservació i Restauració de Béns Culturals de Catalunya. Com el seu avi, que va desenvolupar la major part de la seva obra en el districte de Gràcia, ha estat molt vinculat a aquest popular barri barceloní, on té dos de les seves obres: Rellotge de sol (1986), a la Plaça del Sol, i A Rovira i Trias (1990), a la plaça homònima. Encara que actualment viu en Llinars del Vallès, Camps es considera un «gracienc exiliat». Ha estat l'autor de la restauració escultòrica dels merlets del Col·legi de les Teresianes, de Antoni Gaudí. Precisament, una de les seves obres més conegudes és un homenatge al famós arquitecte, A Antoni Gaudí (1999), situada en una altra de les obres del geni modernista, la porta de la finca Miralles

## Obres

* Rellotge de sol (1986), Barcelona.
* A Rovira i Trias (1990), Barcelona.
* Monument a les persones assassinades als camps nazis (1991), Mollet del Vallès.
* Lector de premsa (1993), Mollet del Vallés.
* A Antoni Gaudí (1999), Barcelona.
* Escultura emblema del CEIP Salvador Sanromà de Llinars del Vallès (2008).
* A Rovira i Trias
* Rellotge de Sol
* Lector de premsa

## Referències

* ↑ Currículum a l'ESCRBC.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 523.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de. Art públic de Barcelona (en catalán). Barcelona: Ayuntamiento de Barcelona y Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Yoshinobu Minowa

Yoshinobu Minowa (Prefectura de Kanagawa, 2 de juny de 1976) és un futbolista japonès que disputà un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Yoshinobu Sugano

Yoshinobu Sugano o Yoshinobu Kanno (en japonès: 菅野良信) (1955) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà en la pista. Va aconseguir una medalla de bronze al Campionat del món de velocitat de 1978 per darrere del seu compatriota Koichi Nakano i de l'alemany Dieter Berkmann.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ànafes (general)

Ànafes (en llatí Anaphēs, en grec antic Ἀνάφης Anaphēs) era un general persa del segle v aC.
Heròdot en parla, i diu que era el general que dirigia el contingent dels susians durant la invasió de Grècia per Xerxes I de Pèrsia. Heròdot el fa fill d'Òtanes i com que el noble Ànafes, autor de la mort de l'usurpador Esmerdis de Pèrsia junt amb Darios I de Pèrsia i altres nobles, consta a la llista que dona Heròdot amb el nom d'Òtanes, s'ha suposat que es tractaria realment del seu fill, Ànafes II, sàtrapa de Capadòcia.

## Referències

* ↑ Schmitt, R. «Anaphas». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 17 maig 2021].
# Àmtia Usta

Àmtia Usta (en rus: Амтя Уста) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 74 habitants. Pertany al districte municipal de Priiútnoie.

## Referències

* ↑ «Климат: Амтя Уста». Arxivat de l'original el 2015-02-27.
* ↑ «усн». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
# Johann Melchior Gletle

Johann Melchior Gletle (Bremgarten, juliol 1626 - Augsburg, 6 de setembre de 1683)
va ser organista, director i compositor suís.
Johann Melchior Gletle va treballar a Augsburg des del 1651, on va ocupar inicialment el càrrec d'organista de la catedral i des del 1654 també el de director de música de la catedral.
Va crear nombroses obres de música sacra, incloses 36 motets, meitat a cappella i meitat amb acompanyament instrumental, 36 motets solistes amb acompanyament instrumental, a més de misses, salms i lletanies. Pel que fa a composicions seculars, els dos llibres Concerts musicals seculars llatí i teutsche són importants, ja que són exemples importants del Quodlibet alemany al segle xvii. El Trumscheit (violí de trompeta) s'utilitza algunes vegades.
Un dels seus 15 fills del seu matrimoni amb Maria Katharina Streitlin va ser el professor de dret de Salzburg Joseph Bernhard Gletle.

## Treballs

* Motetta Sacra concertata op. 1 (1667)
* 36 Trompeter-Stückle (1675). Herausgegeben von Christian Blümel, Verlag Mark Tezak, Leverkusen 1985.
* Beatus Vir (Psalm 111) (1676/1677). Verlag C. Hofius, Ammerbuch 2010.
* Expeditio musicae, classis IV op. 5 (1677).
* Cantate Domino, Motette per Soprano, Tenor, 2 Violins, 2 Violen, Violoncel i Continu. Herausgegeben von Eberhard Hofmann, Edition Musica Rinata, Ditzingen 2005.
* O wie ein so rauhe Krippen. Musica pretiosa Verlag, Vilsbiburg 1996.
* Puellule decore, Pastorella. Edition Walhall, Magdeburg 2005.
* Litaneien op. 6 (1681).
* Marienvesper
* O benignissime Jesu, Motette. Verlag Les Cahiers De Tourdion, Strasbourg 2001.

## Referències

* ↑ Verlag Les Cahiers De Tourdion (Memento des Originals vom 21. September 2013 im Internet Archive)

## Bibliografia

* Hans Peter Schanzlin: Johann Melchior Gletles Motetten. Bern 1954.
* Hans Peter Schanzlin: Gletle, Johann Melchior. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 6, Duncker & Humblot, Berlin 1964, ISBN 3-428-00187-7, S. 455 (Digitalitzat).

## Enllaços externs

* https://www.wissner.com/stadtlexikon-augsburg/artikel/stadtlexikon/gletle/3924
* http://abendmusiken-basel.ch/Konzerte/2015/07.Gletle/Programmheft/2015.07.Abendmusiken.GLETLE.pdf
# Johann Mayrhofer

Johann Baptist Mayrhofer (nascut el 22 d'octubre de 1787 a Steyr, mort el 5 de febrer de 1836 a Viena) és un poeta austríac. Fou un gran amic de Franz Schubert.
Fill d'un fiscal, els pares el van destinar a una carrera eclesiàstic i va fer el noviciat al monestir de Sankt Florian (Alta Àustria) entre 1806 i 1810. Va interrompre després de tres anys i va anar a Viena on estudia dret i teologia. Fou amic de Theodor Körner. Va obtenir una posició com a funcionari al servei de censura del règim de Metternich, una feina poc inspirant que no li agradava gaire però va mantenir aquest guanyapà fins a la seva mort. El primer recull que va publicar no va rebre gaire atenció de la crítica. Són obres de temàtica poc diversa però força melodioses.
El 1814, per la mediació de Joseph von Spaun, coneix el compositor Franz Schubert. Amb Schubert compartiren un pis situat prop de l'antic ajuntament de Viena, des de 1818 fins a 1821. Schubert posa música a una cinquantena dels seus poemes. Col·laboraren junts en dues òperes que malauradament no van ser mai representades en vida dels seus autors: Die Freunde von Salamanca (1815) i Adrast.
El 1824 editaren un recull dels seus poemes. El 1829 Mayrhofer publica al periòdic Neues Archiv für Geschichte els seus records sobre Franz Schubert, mort l'any anterior. El 1836, durant una epidèmia de còlera a Viena, agafà una depressió i es suïcidà llençant-se per la finestra del seu despatx.

## Obra

* Gedichte (Recull de poemes). Viena: Friedrich Volke, 1824.
* Edició per Ernst von Feuchtersleben. Gedichte, neue Sammlung aus dessen Nachlasse mit Biographie und Vorwort (Poesie, col·lecció nova des de la seva deixa, amb una biografia i un prefaci (en alemany). Verlag von Ignaz Klang, 1843.
* Integral dels poemes musicats per Schubert Arxivat 2013-02-04 a Wayback Machine.
* Die Freunde von Salamanka. Kassel: Bärenreiter, 2003 (Neue Schubert-Ausgabe Sèrie II/3) [Consulta: 25 maig 2019]. Arxivat 2016-08-29 a Wayback Machine.
* Adrast. A: Neue Schubert-Ausgabe, Serie II/12.

## Referències

* ↑ Lorenz, Michael. «Johann Mayrhofer's Real Date of Birth» (en anglès). Musicological Trifles and Biographical Paralipomena, 7 setembre 2012:16 juny 2017.
* ↑ von Wurzbach, Constant. «Mayrhofer, Johann». A: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich (en alemany). Vol. 17. Viena: Verlag L. C. Zamarski, 1856–1891, p. 186-190.
* 1 2 «Mayrhofer, Johann (1787-1836), Dichter». A: Österreichisches Biographisches Lexikon (pdf) (en alemany). volum 6, 1973, p. 13-14.
* ↑ Faksimile a: Gerrit, Till; Hilmar-Voit, Renate; Mayer, Andreas; Bodendorff, Werner. Franz Schubert. Dokumente 1817-1830 (en alemany), 1993), Nr. 699,, p. 491 ss.. ISBN 9783795211264.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Johann Mayrhofer» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Joan Clavell

Joan Clavell és el nom dels següents personatges:
* Joan Clavell i Corominas (Sabadell, 1913-1969), mestre sabadellenc.
* Jaume Clavell i Nogueras (Argentona, 1914 - Begur, 1997), escultor, restaurador, pintor, dibuixant, decorador, col·leccionista i promotor cultural català.
# Zares-Nova Política

Zares - Socioliberals (en eslovè Zares – socialno-liberalni) va ser un partit polític eslovè de centreesquerra, amb presència a l'Assemblea Nacional durant la Sisena Legislatura.

## Història

Fundat el 2007 per Gregor Golobič, antic secretari de Liberal Democràcia d'Eslovènia, com a escissió de sis parlamentari d'aquest partit dirigida per l'ex Ministre d'Economia Matej Lahovnik, situat a l'esquerra del seu partit originari. Han rebut el suport del filòsof marxista Slavoj Žižek, del crític literari Taras Kermauner, l'escriptor Feri Lainšček i de l'influent periodista i editor Bernarda Jeklin.
És membre de la Internacional Liberal. El partit donava suport a una societat liberal i a un programa econòmicament socialdemòcrata, recolzava decididament la pertinença eslovena a la Unió Europea i va ser un ferm oponent de l'ex primer Ministre conservador Janez Janša.
A les eleccions presidencials eslovenes de 2007 el partit va donar suport a la candidatura de Danilo Türk, llavors electe. A les eleccions legislatives eslovenes de 2008 va obtenir 9 escons (el 9,4% dels vots) i va formar part d'un govern de centreesquerra amb els Socialdemòcrates i la Liberal Democràcia d'Eslovènia. A les eleccions europees de 2009, va guanyar arreu de 9,5% de vots i un diputat al Parlament Europeu (Ivo Vajgl).
En ambdós casos, el partit va perdre tota la seva representació en les eleccions immediatament posteriors, restant inactiu des de llavors. Més recentment, el Ministeri de l'Interior, actuant d'ofici, va plantejar la seva dissolució formal al 2024.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 2008 | 98,526 | 9.37 | 9 / 90 | Nou | Oposició |
| 2011 | 7,218 | 0.65 | 0 / 90 | 9 | Extraparlamentari |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2009 | 45,238 | 9.76 | 1 / 7 | Nou |
| 2014 | 3,808 | 0.95 | 0 / 8 | 1 |

## Referències

* ↑ Roglič, Meta. «Dokončno slovo nekoč pomembnih političnih strank» (en eslovè), 16-08-2024. [Consulta: 19 agost 2024].
# Joan Femenías del Salto

Joan Femenías del Salto (nascut el 19 d'agost de 1996) és un futbolista manacorí que juga com a porter al Reial Saragossa.

## Carrera de club

Nascut a Manacor, Mallorca, Illes Balears, Femenías es va incorporar a l'equip juvenil del Vila-real CF l'any 2013, procedent del CE Constància. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 22 de març de 2015, entrant com a substitut a la segona part d'Anton Shvets en una derrota per 3-1 a Segona Divisió B fora del CE Eldenc.
Abans de la campanya 2015-16, Femenías va ser assignat a l'equip C de Tercera Divisió. Definitivament va ser ascendit a l'equip B el juliol de 2016, però només es va convertir en titular habitual la temporada 2018-19 després de la marxa d'Ander Cantero.
El 17 de juliol de 2019, l'agent lliure Femenías va signar un contracte d'un any amb el nouvingut de Segona Divisió CF Fuenlabrada. Tercera opció per darrere de Biel Ribas i Pol Freixanet, va debutar professionalment el 28 de juny de 2020, substituint aquest últim en la primera part de l'1-1 a casa contra l'Extremadura UD.
El 12 d'agost de 2020, Femenías va signar un contracte de dos anys amb el Real Oviedo també de segona divisió. Va ser titular indiscutible del conjunt abans de passar al Levante UD, acabat de descendir, l'1 de juliol de 2022.

## Referències

* ↑ «El Villarreal B le complica la existencia al Eldense» (en castellà). Golsmedia, 22-03-2015. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Joan Femenias titular en el Villarreal C» (en castellà). Fútbol Balear, 26-08-2015. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Villarreal B squad for the 2016/17 season». Vila-real CF, 17-08-2016. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «El CF Fuenlabrada ficha a Joan Femenías» (en castellà). CF Fuenlabrada, 17-07-2019. Arxivat de l'original el 17 juliol 2019. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Al Extremadura se le agotan sus opciones de salvación» (en castellà). Marca, 28-06-2020. [Consulta: 28 juny 2020].
* ↑ «Joan Femenías, nuevo jugador del Real Oviedo» (en castellà). Real Oviedo, 12-08-2020. [Consulta: 19 agost 2020].
* ↑ «Joan Femenías, new Levante UD signing». Levante UD, 01-07-2022. [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Joan Femenías del Salto a BDFutbol
* Joan Femenías del Salto a La Preferente (castellà)
* Joan Femenías del Salto, Fitxa a Soccerway
# Joe Bunker

Joe Bunker (Londres, 7 d'abril de 1930) va ser un ciclista australià. Va guanyar una medalla de bronze als Campionat del món mig fons de Colònia 1954, per darrere del belga Adolph Verschueren i el neerlandès Jan Pronk.

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Joe Bryant

Joe Bryant (Filadèlfia, 19 d'octubre de 1954 - 16 de juliol de 2024) va ser un jugador i entrenador de bàsquet estatunidenc. Pare de Kobe Bryant, va jugar a Itàlia.

## Referències

* ↑ «Bryant out, Cooper back in as Sparks coach». [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ Martinez, Nico. «Kobe's Father, Joe Bryant, Seen For The First Time Since Son and Granddaughter's Death» (en anglès). [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «Mor Joe Bryant, pare de Kobe, per un vessament cerebral greu», 16-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
# Josep Casanovas i Puig

Josep Casanovas i Puig (Barcelona, 1924 - Barcelona, 29 d'octubre de 1996) fou un compositor i crític. Va estudiar dret, carrera que va exercir professionalment. Va realitzar els seus primers estudis de música al conservatori i va ser deixeble de composició de Cristòfor Taltabull. Amb aquest mestre, al igual que altres col·legues catalans de la mateixa generació com J. Soler o Mestres-Quadreny, va trobar una guia eficaç per a desenvolupar la seva potencialitat de compositor.
El seu gust per la textura contrapuntística és probablement fruit del seu contacte amb Taltabull, que havia sigut deixeble, alhora de Max Reger. Tomás Marco subratlla, a la seva Historia de la música española. Segle XX, que prefereix "el refinament harmònic a la densitat contrapuntistica", paradoxa que es resol valorant el gust per la claredat de textura que, amb procediment i un altre de composició, sempre agrada a Casanovas d'emprar a les seves obres, sense comptar amb la propia evolució i tendencies de les seves creacions al llarg de més de quatre decades d'activitat compositiva.
En els últims anys dels seus començaments com a compositors es va aproximar a les tendències series, que no va seguir de manera sistemàtica, com tampoc ho va fer respecte a les tendències experimentals que, precisament a Barcelona, havia començat a difondre's desde els anys seixanta a través de la Música Abierta, sense que de cap manera pogués ser adscrit a les escoles conservadores i oficials. En els últims anys ha abandonat pràcticament la composició musical, al menys en la seva projecció pública. La seva dedicació professional a l'advocacia no li ha impedit continuar amb una altra de les seves facetes destacables, la del periodisme i la critica musical. Desde el 1960 Casanovas ha col·laborat en nombrosos diaris i revistes sobre temes musicals.

## Referències

* T. Marco. Historias de la música española. 6. Siglo XX, Madrid, Alianza, 1983.