OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Grau i Vernis

Joan Grau i Vernis (Reus, 1818 - 30-I-1881) va ser un llibreter i editor català.
El seu pare, Joan Grau, era un espardenyer nascut a Bellmunt del Priorat i casat amb la reusenca Magdalena Gené. Tenia un local a l'antiga fleca municipal, al carrer de la Fleca (avui del Metge Fortuny), a la vora de l'ajuntament de Reus. Joan Grau i Vernis va seguir l'ofici d'espardenyer, com el seu pare, però, interessat pels romanços populars, que era un gènere de gran acceptació i de fàcil sortida, cap a 1850 va començar a vendre'n a la seva botiga i a editar-ne, encarregant-los als tallers de diferents impressors locals. El romanço més antic que ha quedat dels editats per Joan Grau va ser imprès per Joan Baptista Vidal el 1854, però també en van imprimir per a ell els impressors reusencs Joan Muñoa, Josep Generès, Josep Benaiges, Narcís Roca i Tosquellas i Zamora. A Tarragona li van imprimir romanços la Imprenta del Diario i la de Cugat i Sugranyes, i a Barcelona la Imprenta de Euterpe. La llista no és exhaustiva, ja que molts dels romanços no porten peu d'impremta i diuen només "Es propiedad de Juan Grau".
A començaments de 1856 Joan Grau va deixar definitivament l'ofici d'espardenyer i va convertir el seu local en una llibreria, a la que mes endavant el seu fill Joan Grau Gené va anomenar "La Fleca", on venia els productes que editava, romanços i fulls de rengle, i també petis llibrets d'història divulgativa de fets internacionals contemporanis. Va ser l'editor de romanços més prolífic a Reus, i "La Fleca" era la botiga més freqüentada i coneguda a la ciutat i a la comarca. Aquesta botiga va existir fins a meitats del segle xx, portada pels seus hereus. Joan Grau va editar gran quantitat de romanços del reusenc Josep Ferrer, Queri, un versaire, paleta de professió, que destacava per la seva facilitat en compondre textos de gran acceptació popular. Joan Grau tenia a més a la botiga un bon assortiment de material de papereria, i escolar, i també, a part de les seves edicions, llibres i diaris, dels que en tramitava la subscripció. La seva botiga era coneguda com a "cal Romancista", i així ho havia indicat en alguns impresos. Venia també llibres de segona mà i comprava restes d'edicions que venia a preu de saldo. El 1880 els dos fills de Joan Grau, Josep i Joan Grau Gené van obrir una altra llibreria al carrer de Monterols, a Reus. Quan el seu pare va morir el 1881 els fills van discutir per l'herència i el gran, Josep Grau, es va quedar la botiga del carrer de Monterols mentre que el petit va seguir amb "La Fleca".

## Referències

* ↑ Aguadé, Enric. Impressors i llibreters a Reus: 1720-1900. Reus: Centre de Lectura, 1996, p. 98-100. ISBN 8487873189.
# Joan Gregori Albiol

Joan-Francesc Gregori Albiol (Benicarló, 1966) és un escriptor i professor valencià.
Llicenciat en Filologia Hispànica per la Universitat de València, es dedica a la docència. Pel que fa a la seua vessant literària, ha publicat diversos poemaris, com ara El setge de l'Albir o Una vida tard. També ha publicat un recull d'articles de premsa local (Ni creix ni meix) i d'etnologia (La vida de la gent de la mar. Benicarló 1930-1970). Quant a revistes, ha format part de revistes literàries valencianes com ara Raval de Lletres, Arnera o Passadís. Quadern de Lletres.

## Obra

* El setge de l'Albir (1994). Premi Senyoriu d'Ausiàs March 1993
* Una vida tard (1998, Tres i Quatre). Premi Festa d'Elx 1997
* Ni creix ni meix. Articles a La Veu de Benicarló 1995-1996 (1999, Ajuntament de Benicarló)
* Converses sobre la Guerra Civil a Benicarló (2002, Alambor). Junt Francesc Delcastillo.
* La vida de la gent de la mar: Benicarló (1930-1970) (2004, Onada). Junt Agustí Fàbrega.

## Referències

* ↑ «Gregori Albiol, Joan F.». lletrescatalanes.cat. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ Traduït al castellà amb el títol Vida de la gente del mar: Benicarló (1930-1970), també publicat al 2004

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana Arxivat 2015-06-04 a Wayback Machine.
# Renate Dorrestein

Renate Dorrestein (Amsterdam, 25 de gener de 1954 - Aerdenhout, 4 de maig de 2018) va ser una escriptora, periodista i feminista neerlandesa. Considerada una de les figures més importants de la literatura neerlandesa actual, ha sigut una prolífica escriptora guanyadora del premi Annie Romein per la seva obra completa el 1993. El suïcidi de la seva germana, quan ella tenia 27 anys, marcà profundament la seva vida, dotant-la d'una capacitat d'anàlisi de les dinàmiques personals i del funcionament del sentiment de culpa que pot apreciar-se en la seva obra i que de fet constitueix el rerefons narratiu sobre el qual aquesta es base. Començà la seva carrera treballant com a periodista a la revista Panorama i irrompé en l'escena literària amb Buitenstaanders (1983).

## Llistat d'obres

* 1983 - Buitenstaanders
* 1985 - Vreemde streken
* 1986 - Noorderzon
* 1987 - Een nacht om te vliegeren
* 1988 - Korte metten
* 1988 - Het perpetuum mobile van de liefde
* 1989 - Vóór alles een dame
* 1991 - Het hemelse gerecht
* 1992 - Ontaarde moeders
* 1993 - Heden ik
* 1994 - Een sterke man
* 1996 - Verborgen gebreken - film de 2004,
* 1997 - Want dit is mijn lichaam
* 1998 - Een hart van steen
* 2000 - Het geheim van de schrijver
* 2001 - Zonder genade
* 2003 - Het duister dat ons scheidt
* 2004 - Zolang er leven is
* 2006 - Mijn zoon heeft een seksleven en ik lees mijn moeder Roodkapje voor
* 2007 - Echt sexy
* 2008 - Laat me niet alleen
* 2009 - Is er hoop
* 2009 - Heiligenlevens en bananenpitten
* 2010 - De leesclub
* 2011 - De stiefmoeder
* 2012 - De zondagmiddagauto
* 2013 - De blokkade
* 2013 - Nott Won't Sleep, iPad
* 2014 - Liever horen we onszelf
* 2015 - Weerwater

## Premis

* Annie Romein, 1993

## Referències

* ↑ «Renate Dorrestein». imdb. [Consulta: 7 maig 2018].

## Enllaços externs

* Renate Dorrestein - Lloc web oficial
# Septiembres

Septiembres és una pel·lícula documental espanyola del 2007, la segona pel·lícula dirigida per Carles Bosch i Arisó. Segons el propi director, es tracta d'una història sobre l'amor dins de les parets de la presó. Fou rodada a la presó de Soto del Real i protagonitzada per interns de diverses presons madrilenyes.

## Sinopsi

Com a cada setembre, la presó de Soto del Real (Madrid) es prepara per celebrar un Festival de la Cançó on hi participen reclusos de totes les presons de la comunitat autònoma. El Festival serveix com a excusa per mostrar les vides i les intimitats de quatre homes i quatre dones encarcerats. Un d'ells és José Gardoqui, bateria del grup madrileny Burning que va acabar a la presó per culpa de la seva relació amb l'heroïna i que es manté sencer gràcies a la seva parella Fortu, una altra reclusa que va conèixer a la presó. Una altra, la mexicana Norma García, que compleix una condemna de 10 anys sense que ho sàpiga la seva filla, ha estat la guanyadora de les tres darreres edicions. Beto, un pres argentí la família del qual creu que està fent un creuer per Espanya. Els altres són Arturo, Rudolf, Patricia, Estefanía y Cristian.

## Recepció

Fou estrenada a la presó de Soto del Real el 10 de juliol de 2007 amb assistència de la directora general d'Institucions Penitenciàries Mercedes Gallizo. Va rebre els premis del jurat del Festival de Màlaga i del Festival Internacional de Cinema de Miami. també fou nominat al Premi Joris Ivens Festival Internacional de Cinema Documental d'Amsterdam

## Referències

* ↑ Carles Bosch retrata en su documental 'Septiembres' el amor dentro de la cárcel, El Mundo, 11 de juliol de 2007
* ↑ Septiembres a Fotogramas
* ↑ Carles Bosch retrata el amor dentro de la cárcel en "Septiembres", Levante-EMV, 10 de juliol de 2007
* ↑ Carles Bosch retrata el amor dentro de la cárcel en "Septiembres", Faro de Vigo, 10 de juliol de 2007
* ↑ Septiembres a moviesforfestivals.wordpress.com
# Le Morne Brabant

Le Morne Brabant és una península a la punta de l'extrem sud-occidental de l'Illa Maurici a l'oceà Índic al costat de sobrevent de l'illa. Es destaca per un monòlit basàltic del mateix nom amb un cim de 556 metres sobre el nivell del mar. El cim té una superfície de més de 12 hectàrees.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2008
Hi ha moltes coves i ràfecs en els vessants costeruts. Està envoltat en gran part per una llacuna i és una atracció turística molt coneguda. És també un refugi per a dos plantes rares, la Mandrinette i la Boucle d'Oreille.
La península va ser notòria a principis del segle xix com un refugi per als esclaus fugitius. Després de l'abolició de l'esclavitud a l'illa Maurici, l'1 de febrer de 1835 una expedició de la policia va viatjar fins allà per informar els esclaus que havien estat alliberats. No obstant això, el propòsit de l'expedició va ser incomprès i els esclaus varen saltar a la seva mort des de la roca. Des de llavors la data és celebrada pels criolls de Maurici com la commemoració anual de l'abolició de l'esclavitud.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Le Morne Cultural Landscape» (en anglès). [Consulta: 18 desembre 2020].
# Hidroniofarmacosiderita

La hidroniofarmacosiderita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la farmacosiderita. Rep el nom per la seva relació amb altres minerals del grup de la farmacosiderita i la presència d'hidroni.

## Característiques

La hidroniofarmacosiderita és un arsenat de fórmula química (H₃O)Fe₄(AsO₄)₃(OH)₄·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroniofarmacosiderita pertany a «08.DK - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ > 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: richelsdorfita, bariofarmacosiderita, farmacosiderita, natrofarmacosiderita, farmacoalumita, natrofarmacoalumita, bariofarmacoalumita, burangaïta, dufrenita, natrodufrenita, matioliïta, gayita, kidwel·lita, bleasdaleïta, matulaïta i krasnovita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu mineralògic i geològic de Harvard, a la Universitat Harvard, amb el número de catàleg: 142784.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Cornualla, Anglaterra (Regne Unit). També ha estat descrita posteriorment a la mina Friedrichssegen, a la localitat de Frücht (Renània-Palatinat, Alemanya), a Crven Dol, dins la localitat d'Allchar (Kavadarci, Macedònia del Nord), i a la mina Tambo, a la província d'Elqui (Coquimbo, Xile). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroniumpharmacosiderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 novembre 2021].
# Gymnothorax johnsoni

Gymnothorax johnsoni és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 130 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Algoa Bay (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bagoes (general)

Bagoes (grec antic: Βαγώας, llatí: Bagoas) va ser un general a les ordres de Tigranes II d'Armènia o potser de Mitridates VI Eupator, que va dirigir juntament amb Mitraus les forces que van expulsar al rei Ariobarzanes I de Capadòcia l'any 92 aC.
El nom de Bagoes es troba amb freqüència a la història persa. Segons Plini el Vell era una paraula persa que significava eunuc. De vegades va ser utilitzada pels escriptors llatins com a sinònim d'eunuc.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bagoas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XIII, 9
* ↑ Ovidi. Amores, II, 2, 1
# Bagoes (eunuc)

* Per a altres significats, vegeu «Bagoes (visir)».
Bagoes (Bagoas) fou un eunuc favorit d'Alexandre el Gran que abans fou eunuc de Darios III de Pèrsia. Era molt bell i Alexandre n'estava enamorat i un dia el va besar en públic en el teatre. El nom de Bagoes fou usat pels escriptors llatins com a sinònim d'eunuc.

## Bibliografia

* ↑ Article a Encyclopaedia Iranica
* ↑ Bagoas 2, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, William Smith
# Hamdi Salihi

Hamdi Salihi (Shkodër, Comtat de Shkodër, Albània, 19 de gener de 1984) és un futbolista d'Albània. Juga de davanter i el seu equip actual és el Jiangsu Sainty.

## Clubs

| Club | País | Temporades |
| Jiangsu Sainty | Xina | 2013-present |
| DC United | Estats Units | 2012 |
| Rapid Viena | Àustria | 2009-2012 |
| Sportvereinigung Ried | Àustria | 2007-2009 |
| KF Tirana | Albània | 2005-2006 |
| Panionios NFC | Grècia | 2004-2005 |
| KS Vllaznia | Albània | 2002-2004 |

## Referències

* ↑ «UEFA EURO - Hamdi Salihi». UEFA.com. Arxivat de l'original el 2016-06-01. [Consulta: 29 juny 2012].
# Hemiancistrus annectens

Hemiancistrus annectens és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: nord-oest de l'Equador i sud-oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbacoll maculat

El barbacoll maculat (Nystalus maculatus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita boscos, arbusts i matolls del nord-est i centre del Brasil.
# Azara dentata

Azara dentata és una espècie arbustiva perenne de la família de les salicàcies. Són originaris d'Amèrica del Sud, en concret de Xile. El seu nom comú en castellà és corcolén blanco. El seu estat de conservació és bo, ha estat catalogat com a "freqüent". El nom genèric Azara fa honor al científic espanyol José Nicolás de Azara L'epítet específic dentata fa referència als marges dentats de les fulles.

## Morfologia

És un arbust o arbre petit de fins a 2,5 metres d'alçada i d'amplada. L'escorça és rugosa de color gris cendra. Les fulles són el·líptiques amb els marges serrats, dentats, grises, i peludes. Presenten estípues folioses. Les flors, hermafrodites, són de color groc i s'agrupen en raïms o corimbes, són perfumades i apareixen d'octubre a desembre. El fruit és una baia de color taronja, d'uns 4,5 mm de diàmetre i madura cap a l'estiu. El seu creixement és ràpid i floreixen a partir del tercer any.

## Ecologia

Es distribueix per les regions xilenes de RM a la X, és un endemisme de Xile i creix en la pre-serralada andina, en vessants assolellats. Necessiten molta lluminositat i sòls molt humits però ben drenats, de pH neutre a lleugerament àcid. Resisteixen vents i gelades i atrauen insectes i aus. Són molt valorats per les seves fulles i flors i per això es planten en jardins i parcs. Preferentment són de zones litorals.

## Referències

* ↑ «Azara dentata a EOL» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Azara dentata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ http://museo.florachilena.cl/Niv_tax/Angiospermas/Ordenes/Malpighiales/Flacourtiaceae/Azara/celastrina/Azara%20celastrina.htm

## Bibliografia

* Paulina Riedemann y Gustavo aldunate. Flora nativa de valor ornamental de Chile. Andres Bello, 2000, p. 102-105. ISBN 956-13-1738-9.
# Barranc dels Covilassos

El Barranc dels Covilassos és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a los Comellassos, al sud del Serrat de Roca Roja, des d'on davalla cap al sud-oest, i va a cercar el vessant nord del Tossal Llong, des d'on gira cap a ponent, i més endavant cap al sud, per anar a abocar-se en el barranc d'Espills.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aullène

Aullène (en cors Auddè) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2004 tenia 183 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1818 | 1856 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 831 | 1.412 | 296 | 315 | 246 | 176 | 149 | 138 | 183 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1948-1983 | Blanchard Lucchini |
| 1983-2006 | Michel Martini |
| 2006- | Pierre Castellani |

## Personatges il·lustres

* Sinucello della Rocca, jutge de Cinarca.
* Lucie Dolène, cantant
# Aulnay-sous-Bois

Aulnay-sous-Bois és un municipi francès, situat al departament de Sena Saint-Denis i a la regió de l'Illa de França. L'any 2004 tenia 80.700 habitants.
Forma part del cantó d'Aulnay-sous-Bois i del districte de Le Raincy. I des del 2016, de la divisió Paris Terres d'Envol de la Metròpoli del Gran París.
# Aullville

Aullville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 86 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aullville tenia 86 habitants, 33 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 132,8 habitants per km².
Dels 33 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 18,6% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.542 $ i la renda mediana per família de 42.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 13.339 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aullville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aullville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ham

«Ham» té aquests significats:
* Ham (eina), eina usada en la pesca
* Personatges:
** Ham o Cam, fill de Noè i pare de Cuix, Misraim, Put i Canaan
** Ham (Ximpanzé), primer homínid astronauta.
** Ham, Chem o Khem, déu de la fertilitat i el patró de la civilització egípcia
* Toponímia:
** Ham (Bèlgica), municipi belga de la província de Limburg a la regió de Flandes
** Ham (Richmond upon Thames), barri de Richmond upon Thames
** Ham (Somme), municipi francès al departament del Somme
** Cantó de Ham, cantó francès del departament del Somme, districte de Péronne
** Ham-en-Artois municipi francès al departament del Pas-de-Calais
** Ham-les-Moines és un municipi francès al departament de les Ardenes
** Ham-sous-Varsberg, municipi francès al departament de Mosel·la
** Ham-sur-Heure-Nalinnes, en való Han-Nålene, municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona
** Ham-sur-Meuse és un municipi francès al departament de les Ardenes
** Basse-Ham o Nidder-Ham municipi francès al departament de Mosel·la
** Ham Lake, població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
** Estació de Ham (Somme), estació ferroviària al municipi francès de Muille-Villette, a prop de Ham (al departament del Somme).
** Le Ham (Manche), municipi francès al departament de Manche
** Le Ham (Mayenne), municipi francès al departament de Mayenne
Viccionari
# Henny Meijer

Henny Meijer (Paramaribo, Surinam, 17 de febrer de 1962) és un exfutbolista surinamès que el 1987 disputà un partit amb la selecció dels Països Baixos.

## Referències

* ↑ National Football Teams