OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaume Lloret i Esquerdo

Jaume Lloret i Esquerdo és Llicenciat en Geografia i Història i Filologia Catalana per la Universitat d'Alacant, i Doctor en Filologia per la Universitat de València. La seua tesi doctoral es titula El teatre a la ciutat d'Alacant (1691-1962). És un ivestigador expert en les arts escèniques valencianes i, molt especialment, en la història del teatre a Alacant, el teatre valencià i els gèneres teatrals populars, com el sainet valencià i el teatre de titelles.
Ha sigut col·laborador de la Encyclopédie Mondiale des Arts de la Marionnette (L'entretemps, 2009) i de l'Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. A més, ha recopilat i estudiat importants tradicions populars com ara el Betlem del Tirisiti, la Mahoma de Biar, els Miracles de Sant Vicent Ferrer o els col·loquis valencians.
Entre d'altres projectes de recerca, ha format part de l'equip investigador que ha creat la base de dades "Teatre popular valencià" i del grup investigador del projecte de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i la Universitat de València que ha creat la Base de dades teatre valencià (1936-2005).

## Obres

* El teatre a Alacant, 1833-1936 (Consell Valencià de Cultura, 1998)ISBN 84482-1843-4
* Cent anys de teatre Valencià a Alacant (1854-1962) (Institut de Cultura Juan Gil-Albert, 1999)ISBN 84-7784-350-3
* Teatre foguerer (Institut de Cultura Juan Gil-Albert, 2002)ISBN 97884778-4407-5
* Personatges de l'Escena Alacantina (Ajuntament d'Alacant, 2002)
* Els titelles al País Valencià (Universitat d'Alacant, 2019) ISBN 978-84-9717-708-5

## Referències

* ↑ «Jaume LLoret - Unima Federación España» (en castellà). [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ «Jaume Lloret: 'Els titellaires eren perseguits i encara ho són'». VilaWeb. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «WEPA - World Encyclopedia of Puppetry Arts | UNIMA» (en francès). World Encyclopedia of Puppetry Arts. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «The "Betlem de Tirisiti" and the traditional repertoire of puppet cribs, Jaume Lloret (University of Alicante) | PuppetPlays» (en anglès britànic). puppetplays.www.univ-montp3.fr. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Teatre, Institut del. «La Mahoma». www.institutdelteatre.cat. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Teatre, Institut del. «Col·loqui». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Sainet». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «portada». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «El Teatre a Alacant (1833-1936)» (en espanyol europeu). CVC. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Lloret, Jaume. Cent anys de teatre valencià a Alacant: 1854-1962. Instituto de Estudios "Juan Gil-Albert", 1999 (Ensayo e investigación). ISBN 978-84-7784-350-4.
* ↑ «Detalles MARC para registro. 113193 › Biblioteca Institut del Teatre Koha». cataleg.cdmae.cat. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Personajes de la Escena Alicantina».
* ↑ «Els titelles al País Valencià. 2.ª edició - Universidad de Alicante. Servicio de Publicaciones» (en castellà). publicaciones.ua.es. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Rumbau, Toni. «I – Festitíteres Alicante 2019: presentación del libro ‘Els titelles al País Valencià’, de Jaume Lloret i Esquerdo» (en castellà). Titeresante, 10-12-2019. [Consulta: 18 desembre 2023].
# Nekràssova

Nekràssova - Некрасова (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kirpili. És a 13 km al nord-oest de Timaixovsk i a 74 km al nord de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Rogóvskaia.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Pàgina web del municipi Arxivat 2011-12-14 a Wayback Machine. (rus)
* El municipi a la pàgina web del raion Arxivat 2010-12-25 a Wayback Machine. (rus)
* Mapa topogràfic a maps.vlasenko.net (rus)
# Josefina Caball i Guerrero

Josefina Caball i Guerrero (Manresa, 1958) és una traductora i professora universitària catalana.
És llicenciada en Traducció i Interpretació per la Universitat Autònoma de Barcelona el 1995, de la qual és professora associada des de 1998.
Traductora de l'anglès al català i el castellà, ha traduït autors com Ngũgĩ wa Thiong’o, Vivian Gornick, Zygmunt Bauman, George Steiner, Ta-Nehisi Coates, Eudora Welty, Don DeLillo, Richard Ford, Jonathan Franzen, Alasdair Gray, Richard Flanagan, Richard Yates, Enid Blyton, Charles Dickens i Behrouz Boochani, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Josefina Caball». Visat. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «Josefina Caball | GETCC». [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ Periscopi. «Josefina Caball». [Consulta: 29 setembre 2019].
# Sprinkling Tarn

Sprinkling Tarn és una massa d'aigua situada als peus de Great End, a Lake District, a 3 km de Seathwaite, Cumbria. Sprinkling Tarn és un dels llocs més plujosos d'Anglaterra (per sobre dels 5.000 litres de mitjana a l'any) i un lloc popular per l'acampada lliure i per la pesca de truites de riu. Anteriorment es deia Sparkling Tarn.
# Sprinkange

Sprinkange (en luxemburguès: Sprénkeng; alemany: Sprinkingen) és una vila centre administratiu de la comuna de Dippach del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 12,13 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Sprinkange». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Martainville (Calvados)

Martainville és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Martainville era de 98 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 48 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 11 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Martainville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 54 eren actives i 12 eren inactives. De les 54 persones actives 52 estaven ocupades (29 homes i 23 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Martainville hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 335 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Martainville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Martainville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vall Owens

La Vall Owens, en anglès:Owens Valley, és una vall àrida recorreguda pel Riu Owens a la Califòrnia oriental, Estats Units, a l'est de Sierra Nevada i l'oest de les White Mountains i Inyo Mountains, a la part oest de la Great Basin section. Els cims (incloent Mount Whitney) arriben a fer uns 4.300 d'altitud, mentre la base de la vall Owens és a 1.400 m d'altitud, això fa d'aquesta vall una de les més profundes dels Estats Units. La Sierra Nevada fa que aquesta vall estigui en una ombra pluviomètrica, cosa que fa que la Vall Owens sigui "la terra de la poca pluja." El llit del llac Owens, actualment predominantment sec és endorreïc i alcalí es troba a la punta sud de la vall.
Aquesta vall proporciona aigua mitjançant l'aqueducte de Los Angeles i és l'origen de la meitat de l'aigua de què disposa la ciutat de Los Angeles, va ser escenari de la Guerres de l'aigua de Califòrnia (California Water Wars). Aquests episodis estan narrats al film de 1974 Chinatown.
Les poblacions en aquesta vall inclouen Bishop, Califòrnia, Lone Pine, Califòrnia, Independence, Califòrnia i Big Pine,Calfòrnia.

## Ecologia

Entr les plantes adaptades a llacs alcalins hi ha Sidalcea covillei un endemisme de la Vall Owens.

## Història

La vall estava habitada al final de la prehistòria pels Timbisha (també dits Panamint o Koso) i per la tribu Mono o Paiute.
El 1845, John C. Fremont va donar el nom a aquesta vall per Richard Owens que era un dels seus guies. Es va establir el Campament Independence prop de l'actual Independence, el 4 de juliol de 1862, durant la guerra amb els amerindis (Owens Valley Indian War).
De 1942 a 1945 durant la Segona Guerra Mundial, s'hi va establir el primer campament d'internament pels japonesos-americans a Manzanar prop d'Independence, Califòrnia.

## Notes

* ↑ Smith, Genny; Jeff Putnam. Deepest Valley: a Guide to Owens Valley, its roadsides and mountain trails. 2a edició. Genny Smith books, 1976. ISBN 0-931378-14-1.
* ↑ Austin, Mary Hunter. Land of Little Rain. Houghton, Mifflin and Company, 1903. ISBN 0-8263-0358-7.
* ↑ «Los Angeles Aqueduct». LADWP
* ↑ Hogan, C. Michael. «Los Osos Back Bay». Megalithic Portal. Andy Burnham, 2008.
* ↑ Hart, Herbert M. «Camp Independence (Inyo County)». Digital Desert.
* ↑ (tesi).

## Referències

* Cadillac Desert, Marc Reisner, revised edition, Penguin USA, (1993), ISBN 0-14-017824-4
* Geology Underfoot in Death Valley and Owens Valley, Sharp, Glazner (Mountain Press Publishing Company, Missoula; 1997) ISBN 0-87842-362-1
* Spirit in the Desert: Pilgrimages to Sacred Sites in the Owens Valley, Brad Karelius, BookSurge Publishing, (2009). ISBN 1-4392-1721-1, 0-520-07245-6
* Western Times and Water Wars, John Walton, University of California Press, (1992). ISBN 978-1-4392-1721-4
* The Water Seekers, Remi Nadeau, Crest Publishers, (4th edition: 1997), ISBN 0-9627104-5-8

## Enllaços externs

* Inyo County Water Department
* Eval. of the Hydrologic System and Selected Water-Management Alternatives in the Owens Valley, California
# Andrea Maffei

Andrea Maffei (Molina di Ledro, Trento, 1798 – Milà, 1885) va ser un poeta, traductor, i llibretista italià. Un seguidor de Vincenzo Monti, va formar part de la cultura literària classicista del segle XIZ italià. Guanyant laurea de jurisprudència, es va traslladar durant alguns anys a Verona, tdesprés a Venècia i finalment a Milà, on el 1831 ell es va cassar amb la comtessa Clara Spinelli. Es van separar de mutu acord el 15 de juny de 1846. Expert en idiomes estrangers, va traduir diverses obres de la literatura anglesa i alemanya a l'italià, en particular les obres de Friedrich von Schiller, Otel·lo i La tempesta de Shakespeare, molts treballs de Goethe (incloent Faust) i El Paradís perdut de John Milton.

## Treballs
### Traduccions
#### Gessner

* Idilli di Gessner (1821)

#### Thomas Moore

* Gli amori degli angeli (The loves of angels, 1836)
* Canti orientali (Oriental poems, 1836)
* Gli amori degli angioli (The loves of angels, 1839)

#### Lord Byron

* Caino (1852)
* Cielo e terra (1853)
* Parisina (1853)
* Misteri e novelle (Mysteries and novels, 1868)

#### Goethe

* Arminio e Dorotea (1864)
* Fausto (1866)

#### Friedrich von Schiller

* La sposa di Messina (1827)
* Maria Stuarda (Maria Stuart, 1829)
* La vergine d'Orleans (The Maid of Orléans, 1830)
* Guglielmo Tell (William Tell, 1835)
* Maria Stuarda (Maria Stuart, 1835)
* Guglielmo Tell (William Tell, 1844)
* Cabala ed amore (1852)
* La congiura del Fiesco (1853)
* Turandot (1863)

#### Altres

* Le satire e le epistole (després de 1853)
* Il paradiso perduto (Paradise Lost, de Milton, 1857)
* Struensee (1863)
* Guglielmo Ratcliff (de Heinrich Heine, 1875)
* L'ode a Pirra (d'Horaci, c. 1880)
* Poeti tedeschi (German poets, 1901)

### Treballs originals

* La preghiera (1829)
* Studi poetici (1831)
* Dal Benaco (1854)
* Poesie varie (1859)
* Arte, affetti, fantasie (1864)
* E' morto il re! (1878)
* Liriche (1878)
* Affetti (1885)
* Ghirlanda per una sposa (1886)

### Fullets

* I masnadieri (Her Majesty's Theatre, Londres, 22 de juliol del 1847, música de Giuseppe Verdi)
* David Riccio : drama de 2 actes, amb música pel pròleg (1849) de Vinc. Capecelatro (1850)
* Afegits per Macbeth : melodrama de 4 parts, música de Giuseppe Verdi (1850)

## Referències

* ↑ Turandot, història tragicòmica de Carlo Gozzi. Imitada per Federico Schiller i traduïda per cav. Andrea Maffei.

## Enllaços externs

* Letters to Andrea Maffei, de Mario Rapisardi (1877) (italià)
* Prometheus (italià)
# Frankenstein 1970

Frankenstein 1970 és una pel·lícula de ciència-ficció/terror de 1958, rodada en blanc i negre en CinemaScope, protagonitzada per Boris Karloff i amb Don "Red" Barry. La pel·lícula independent va ser dirigida per Howard W. Koch, escrita per Richard Landau i George Worthing Yates, i produïda per Aubrey Schenck. Es va estrenar en cinemes en alguns mercats en una doble sessió amb Queen of Outer Space.

## Tanca

Baró Victor von Frankenstein (Boris Karloff) ha patit tortures i desfiguracions a mans dels nazis com a càstig per no cooperar amb ells durant la Segona Guerra Mundial. No obstant això, continua la seva tasca com a científic. Necessitat de fons per donar suport als seus experiments, el baró permet que un equip de televisió rodi una pel·lícula de terror sobre la seva família que fa monstres al seu castell d'Alemanya.
Aquest acord dona al baró prou diners per comprar un reactor atòmic, que ell utilitza per crear un ésser viu, modelat a partir de la seva pròpia semblança abans d'haver estat torturat. Quan el baró es queda sense parts del cos per a la seva feina, procedeix a matar els membres de la tripulació, i fins i tot el seu fidel majordom, per obtenir més peces de recanvi. Finalment, el monstre encén al baró, i tots dos moren en una explosió de vapor radioactiu del reactor. Després que el reactor s'apaga i la radiació cau a nivells segurs, s'eliminen els embenats del monstre i es reprodueix una cinta d'àudio en què el baró revela que tenia la intenció que el monstre fos una perpetuació d'ell mateix perquè era l'últim de la família Frankenstein.

## Repartiment

* Boris Karloff com el baró Victor von Frankenstein
* Tom Duggan com a Mike Shaw
* Jana Lund i Carolyn Hayes
* Donald Barry com Douglas Row
* Charlotte Austin com a Judy Stevens
* Irwin Berke com a inspector Raab
* Rudolph Anders i Wilhelm Gottfried
* Norbert Schiller com a Schutter, el majordom de Frankenstein
* John Dennis com Morgan Haley
* Mike Lane com a Hans Himmler / El monstre

## Producció

El productor Aubrey Schenck va tenir un acord de tres pel·lícules amb Boris Karloff.La pel·lícula es va rodar a l'estudi Warner Bros. en només vuit dies, amb un pressupost modest. El conjunt principal va ser manllevat de Too Much, Too Soon (1958).
El títol Frankenstein 1970 pretenia afegir un toc futurista. Durant la preproducció, els títols alternatius foren Frankenstein's Castle, Frankenstein 1960, i Frankenstein 2000. Allied Artists va llançar la pel·lícula, després de comprar-la per 250.000 dòlars.

## Referències

* 1 2 3 Jacobs, Steven. (2011) Boris Karloff: More Than a Monster, Tomahawk Press. p.418
* ↑ Weaver, Tom. (2000) It Came from Horrorwood: Interviews with Moviemakers in the SF and Horror Tradition. McFarland. p.279
* ↑ p. 279 Weaver, Tom Aubrey Schenck It Came from Horrorwood McFarland & Company (October 26, 2004)

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Josefin Åsberg

Josefin Åsberg (Älvsborg, 30 de juliol de 1974) és una directora artística i dissenyadora de producció sueca en l'àmbit del cinema.
El 2013, va ser nominada al premi Guldbagge a la millor direcció artística per Monica Z. Va treballar amb Ruben Östlund en el film del 2014 Força Major, per al qual hom li va encarregar de basar els escenaris basant-se en els alpins. Més endavant, el 2017, va dissenyar l'escenari de The Square, pel·lícula també d'Östlund gràcies a la qual ella va rebre el Premi Vulcan al Festival de Canes i el Premi de Cinema Europeu al Millor Dissenyador de Producció. Va tornar a optar al premi Gulbagge a la millor direcció artística el 2018 per The Square. El 2023, va ser nominada com a dissenyadora de producció de El triangle de la tristesa i Bränn alla mina brev per partida doble.

## Filmografia
### Com a dissenyadora de producció

* Lilya 4-ever (2002)
* Kopps (2003)
* Fragile (2004)
* God morgon alla barn (2005)
* Linerboard (2006)
* Nina Frisk (2007)
* Pingpong-kingen (2008)
* Mammut (2009)
* Monica Z (2013)
* The Quiet Roar (2014)
* Força Major (2014)
* Upp i det blå (2016)
* The Square (2017)
* X & Y (2018)
* El triangle de la tristesa (2022)
* Bränn alla mina brev (2022)
* Tillsammans 99 (TBA)

### Com a directora artística

* Lilya 4-ever (2002)
* Kopps (2003)
* God morgon alla barn (2005)
* Nina Frisk (2007)
* Pingpong-kingen (2008)
* Força Major (2014)
* The Square (2017)
* X & Y (2018)
* Bränn alla mina brev (2022)

## Referències

* ↑ Svenska Filminstitutet. «Nominerade» (en swedish). guldbaggen.se, 03-01-2014. [Consulta: 12 gener 2016].
* ↑ «Proffs på att skapa stämning» (en swedish). Dagens Nyheter, 18-10-2013. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «Josefin Åsberg». Cannes Film Festival. [Consulta: 29 maig 2017].
* ↑ Roxborough, Scott. «Andrey Zvyagintsev's 'Loveless' Wins Two European Film Awards». The Hollywood Reporter, 14-11-2017. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Nominations Revealed For 2018 Guldbagge Awards» (en anglès). Nordic Drama, 05-01-2018. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ Kaage, Gus. «42 nominations for Swedish Guldbagge Award for Film i Väst co-productions» (en anglès). Film i Väst, 15-12-2022. [Consulta: 15 març 2023].
# Vall baixa de l'Awash

La Vall baixa de l'Awash es tracta d'un dels conjunts de jaciments paleontològics més importants d'Àfrica. Està situat a la vall del riu Awash (o Aouache), a la regió d'Afar, a Etiòpia.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1980.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Lower Valley of the Awash» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].
# Andrus Aug

Andrus Aug (Jõgeva, comtat de Jõgeva, 22 de maig de 1972) va ser un ciclista estonià, professional des del 2001 fins al 2007. Va destacar com esprínter.

## Palmarès

* 1993
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions
* 1996
** Vencedor d'una etapa al Rapport Toer
* 2000
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Iugoslàvia
* 2001
** 1r al Poreč Trophy 3
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
** Vencedor de 5 etapes a la Volta al Marroc
** Vencedor de 2 etapes a la Cursa de la Solidaritat Olímpica
* 2002
** 1r al Gran Premi Nobili Rubinetterie
** 1r al Poreč Trophy 4
** 1r a la Coppa Lella Mentasti-GP Città di Stresa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Solidaritat Olímpica
** Vencedor d'una etapa a la Jadranska Magistrala
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2004
** 1r al Gran Premi de la vila de Rennes
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Giro del Trentino

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. Fora de control (18a etapa)
* 2004. No surt (7a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Suezichthys bifurcatus

Suezichthys bifurcatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Suezichthys bifurcatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Russell, B. C. 1986. A new species of Suezichthys (Pisces: Labridae) from the Great Australian Bight. Trans. R. Soc. S. Aust. v. 110 (pt 2): 59-61
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Suezichthys notatus

Suezichthys notatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest d'Austràlia, Japó i Hawaii.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Suezichthys notatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kamohara, T. 1958. A review of the labrid fishes found in the waters of Kochi Prefecture, Japan. Rep. Usa Mar. Biol. Stn. v. 5 (no. 2): 1-20, Pls. 1-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Suezichthys devisi

Suezichthys devisi és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* 1 2 «Suezichthys devisi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Whitley, G. P. 1941. Ichthyological notes and illustrations. Aust. Zool. v. 10 (pt 1): 1-50, Pls. 1-2.

## Enllaços externs

* «Suezichthys devisi». Catalogue of Life. (anglès)