OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trichomycterus therma

Trichomycterus therma és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández, L. & G. Miranda. 2007. A catfish of the genus Trichomycterus from a thermal stream in southern South America (Teleostei, Siluriformes, Trichomycteridae), with comments on relationships within the genus. Journal of Fish Biology 71: 1303–1316.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guifré Gol i Terradellas

Guifré Gol i Terradellas (Badalona, 2 de juliol de 1944) és un exjugador i entrenador de bàsquet.
Fill de l'entrenador Pere Gol, es va incorporar al bàsquet als infantils del Club Joventut Badalona, club on va jugar durant setze anys, fins a l'any 1973. Va debutar en el primer equip el 1962, amb el qual va aconseguir la Lliga la temporada de 1966-67 i la Copa de 1969. La temporada 1973-74 es va incorporar al Círcol Catòlic de Badalona, on va ser jugador i ajudant de l'entrenador Aíto García Reneses. Encara va jugar una temporada més, a la tercera divisió de la Penya Margall. Després es va retirar com a jugador i es va dedicar a entrenar, primer el Club Bàsquet Mollet durant tres temporades, el CB L'Hospitalet (1979-80), el CB Canet (1980-81), i de nou l'Hospitalet (1981-84), amb l'ascens a la lliga estatal, i dues temporades al RCD Espanyol (1983-85). Les dues darreres temporades com a entrenador va ser entrenador del CB Sant Josep Girona (1987-88) i va obtenir l'ascens a l'ACB, i després va dirigir el Grup IFA CB Unipublic (1988-1989).

## Referències

* 1 2 «Guifré Gol Terradellas». Gran enciclopèdia de l'esport català. Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mugil incilis

Mugil incilis és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 40 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des de les Índies Occidentals fins al sud-est del Brasil).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Mugil incilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Quart (unitat de volum)

El quart és una unitat de mesura de volum històrica, anterior a l'establiment i la implantació del sistema mètric equivalent a un quart de faneca.

## Quart imperial o britànic

Un quart imperial o britànic és una unitat de volum utilitzada en el Regne Unit. Equival a un quart de galó imperial. I també a:
* 1,1365225 litres
* 0,0071428571428571 barrils imperials
* 2 pintes imperials
* 8 gills imperials
* 40 unces líquides imperials

## Quart nord-americà

Un quart nord-americà és una unitat de volum usada en els Estats Units. Equival a un quart de galó nord-americà. I també a:
* 0,946352946 litres
* 0,005952380952381 barrils nord-americans
* 2 pintes nord-americans
* 8 gills nord-americans
* 32 unces líquides nord-americans

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «quart». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.

## Vegeu també

* Sistema anglosaxó
* Unitats de volum
Viccionari
# Loveland Park

Loveland Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.799 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loveland Park tenia 1.799 habitants, 658 habitatges, i 513 famílies. La densitat de població era de 472,5 habitants/km².
Dels 658 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,2% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.227 $ i la renda mediana per família de 50.536 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.148 $ mentre que les dones 30.306 $. La renda per capita de la població era de 24.546 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Loveland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Loveland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Trudoliúbove

Trudoliúbove (en (ucraïnès): Трудолюбове, en rus: Трудолюбово) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 339 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Armadura (desambiguació)

«Armadura» té aquests significats:
* Armadura, vestidura de combat feta amb peces metàl·liques o resistents
* Armadura (electricitat) fil conductor on s'indueix el corrent altern en una màquina elèctrica
* Armadura (hidrologia) associació de còdols, roques o blocs de pedra en els llits de corrent o platges
* Armadura (construcció) reforça les estructures de maçoneria
* Armadura (música) indica les notes alterades en funció de la tonalitat d'una composició
* Armadura (Keyser)
Viccionari
# Honda T360

El Honda T360 (ホンダ・T360, Honda Tii-san byaku roku jū) fou un automòbil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Honda entre els anys 1963 i 1967. El T360 fou el primer automòbil produït en massa per Honda només quatre mesos abans que el Honda S500.
El T360 equipava un motor de quatre cilindres en línia DOHC de 360 (356) centímetres cúbics que compartia amb el Honda S360, prototip de kei esportiu i primer vehicle desenvolupat per la marca. El motor estava instal·lat al centre del xassís, sota els seients dels passatgers, des d'on es podia accedir a ell i comptava amb una velocitat màxima de 100 quilòmetres per hora. El motor generava 30 cavalls de potència a 8.500 revolucions per minut, reflectint l'herència motociclista de Honda. Un total de 108.920 unitats del model foren produïdes entre l'any 1963 i l'agost de 1967, totes elles pintades de fàbrica en color "Blau Maig". El disseny del capó era d'estil petxina i quan aquest s'obria anava juntament amb els fars davanters.
El T500, similar però més gran i potent, muntava un motor de 531 cc de 38 cavalls de potència, eixint per dimensions i motorització de la categoria dels kei car. El T500, presentat per primera vegada el setembre de 1964, estava destinat principalment al mercat d'exportació. El seu motor era molt revolucionat (el màxim comú arribava a 7.500 rpm, però el màxim forçat a 9.000 rpm) i era una versió reduïda del motor esportiu del Honda S500. La velocitat màxima era de 105 km/h. Entre 1964 i novembre de 1967 es produïren un total de 10.226 unitats, totes elles pintades de fàbrica en color "Verd Molsa". A més de les diferències en color i motor, el T500 era 20 centímetres més llarg, ja que no havia de complir amb unes dimensions establides per la normativa dels kei. Altres diferències menors són l'espai per a matricules, major que als kei i el major càrrega del T500 amb 400 quilos de càrrega màxima.
El T360 fou desenvolupat i produït com a una camioneta amb tracció al darrere convencional, però també com a camioneta amb remolc pla (T360F), com a camioneta amb remolc pla i costats abatibles (T360H) i com a furgoneta (T360V). També va existir una versió anomenada "Tractor de Neu", que era en resum un T360 semieruga. Degut al seu elevat preu, aquest T360 semieruga va romandre com una extravaganza, tot i la seua utilitat en zones muntanyoses del Japó. En el cas del T500, aquest era comercialitzat en carrosseria de camioneta convencional (T500) o com a camioneta amb remolc pla i costats abatibles (T500F).

## Referències

* 1 2 3 «1965 Honda T500F Flat Bed Utility». The Japanese Restorer in Australia [[[Bald Hills, Queensland]], Australia], 4, 01-07-2003, pàg. 15.
* 1 2 Honda T360/T500 brochure (1964), p. 4. Honda Motor Company. Accessed at Honda Sports Registry.
* 1 2 Hsu, Ben. «Profiles: 1964 Honda T500F». Japanese Nostalgic Car, 09-07-2007. Arxivat de l'original el 2007-07-04. [Consulta: 10 novembre 2010].

## Enllaços externs

* ThisOldHonda.org T360
* ThisOldHonda.org T500
# Ranger 8

Ranger 8 va ser una sonda espacial lunar estatunidenca llançada per la NASA a principis de la dècada de 1960 per obtenir les primeres imatges de primer de la superfície de la Lluna. Aquestes imatges van ajudar a seleccionar llocs d'aterratgeper per a les missions Apollo i es van utilitzar per a estudis científics. Durant la seva missió de 1965, Ranger 8 va transmetre 7.137 fotografies de la superfície lunar abans que s'estavellés a la Lluna com estava previst. Aquesta va ser la segona missió reeixida del programa Ranger, després del Ranger 7. El disseny i propòsit del Ranger 8 eren molt similars al Ranger 7. Les seves sis càmeres de televisió vidicon: dos full scan i quatre scan parcials. El seu únic propòsit era documentar la superfície de la Lluna.

## Vegeu també

* Programa Ranger
* Cronologia de l'exploració del sistema solar
* Llista d'objectes creats per la humanitat sobre la Lluna

## Referències

* ↑ Green, Nick. «Ranger 8 Information». New York: About.com, 2013. Arxivat de l'original el 11 de maig 2013. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ Grayzeck, Dr. Ed. «Ranger 8». National Space Data Centre. Washington, D.C.: NASA, 01-07-2013. Arxivat de l'original el 31 de juliol 2013. [Consulta: 31 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Lunar impact: A history of Project Ranger (PDF) 1977
* Photographs from Ranger 8
# Mahmud Xah I Tughluk

Mahmud-Xah Tughluq fou un efímer sultà de Delhi, d'origen incert, si bé proclamat com a suposat fill de Muhammad Shah II Tughluk.
A la mort del sultà Muhammad Shah II al Sind el març de 1351 va seguir un període confós, ja que ningú sabia on era el seu cosí Firuz, hereu designat, al qual els rumors consideraven mort en la lluita contra els mongols; el wazir Khwadja-i Djahan Ahmad Ayaz va posar al tron a un nen de sis anys, probablement de pares desconeguts, que va afirmar que era el fill de Muhammad i l'hereu legítim.
Quan Firuz, que era en campanya al Sind, va donar notícies seves amb un cert retard, Ayaz va evitar el contacte en lloc de fer-li submissió i entregar al sultà infant. Però els altres nobles van aprofitar per exigir la seva deposició i execució. Firuz Shah Tughluk (1351-1388) fou proclamat (març) i Ahmad Ayaz, de 84 anys, es va avançar a la seva execució i es va fer matar per un amic. La sort del jove sultà no és esmentada.

## Vegeu també

* Khan-i Djahan Maqbul.

## Bibliografia

* Jamini Banerjee, History of Firuz Shah Tughluq, Munshiram Manoharlal, 1967
* Romila Thapar, A History of India, Volum I. Penguin Books. 1966
# Tuc des Hemnes

El Tuc des Hemnes és una muntanya de 2.361 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran, a la comarca de la Vall d'Aran.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Francesc Millà i Gàcio

Francesc Millà i Gàcio (Gràcia, 1875 - Barcelona, 1968) fou un llibreter, tipògraf i editor de llibres català. És pare de la cartellista anarcosindicalista Carme Millà Tersol.

## Biografia

Fill del també llibreter i prestigitador Melcior Millà i Castellnou i germà de l'autor de teatre Lluís Millà i Gàcio. Havia estat aprenent a la impremta Ramírez de Barcelona. Després marxà a París a perfeccionar l'ofici, on hi va treballar a l'editorial Garnier; després va treballar en altres impremtes a Alemanya, Bèlgica i Holanda.
El 1901, va fundar amb el seu germà la Llibreria i Arxiu Teatral Millà. El 26 d'agost de 1903 va fundar la societat impresora La Neotípia, inspirada en la impremta parisenca L'Émancipatrice, que seguia criteris comunals, amb igualtat de salaris i que revertia els beneficis en el mateix taller i en un fons de suport per a projectes semblants d'altres oficis. Aquesta societat va entrar en conflicte amb el periòdic El Progreso editat per Alejandro Lerroux, el que va provocar que el 1908 un enfrontament entre aquest i la Solidaritat Obrera que acabà amb la sortida de molts dels socis de la entitat. Posteriorment va treballar pel diari La Veu de Catalunya.

## Obres

* L'art de la impremta a Catalunya (1949)
* El Libro del Corrector (1937)
* Cronología de las artes gráficas (1937)
* La Disposició tipogràfica i l'anunci en la premsa (1929)

## Referències

* ↑ Carme Millà Tersol a estelnegre.org
* ↑ «Llibreria Editorial Millà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Francesc Millà i Gàcio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dalmau i Ribalta, 2011.

## Bibliografia

* Dalmau i Ribalta, Antoni «El conflicte de “La Neotípia” (1905-1911): un episodi clau en la pugna entre lerrouxistes i anarquistes». Recerques: història, economia, cultura, 62, 2011, pàg. 95-116.
# Honda That's

El Honda That's (ホンダ・ザッツ, Honda Zattsu) fou un model d'automobil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Honda entre els anys 2002 i 2007. Desenvolupat sobre la base del Honda Life de tercera generació (1998-2003), el That's és un petit vehicle familiar concebut com a versió premium del Life.
El Honda That's fou presentat al Saló de l'Automòbil de Tòquio de 2001 com a prototip o automòbil conceptual amb el nom de "w・i・c". El model de producció regular fou llançat al mercat el 8 de febrer de 2002 amb un preu de venta al públic a nivell nacional suggerit per l'empresa de 1.034.000 iens per al nivell "FF". El 24 d'octubre del mateix any s'introduïren 15 nous colors exclusius de carrosseria dins del sistema "Color Pop" pel qual es podien combinar el color de la carrosseria i els para-xocs davanters i darrers. També es posà enfasi al disseny interior, que pretenia crear un ambient exclusiu diferenciat d'un model bàsic. La mecànica era idèntica a la del Life de tercera generació: un motor de tres cilindres en línia amb injecció de combustible atmosfèric o amb turbocompressor i 656 centímetres cúbics acompanyat d'una única transmissió automàtica de 3 velocitats. El motor atmosfèric produïa 52 cavalls de potència a 7.200 revolucions per minut i el Turbo, 64 CV a 6.000 rpm. A elecció del client, el model podia equipar tracció al davant o a les quatre rodes (4WD).
L'any 2004 la revista Forbes va posar el Honda That's en la seua llista d'entre els automòbils amb noms estranys. El mateix any es suprimeix el complicat sistema d'oferta i elecció de colors de carrosseria en ser considerat fóra de moda i s'afegí una edició especial limitada el 15 d'octubre. Alhora, Honda va decidir rebaixar el preu del model sota els 900.000 iens, augmentant un 200 percent les vendes en un any. Tot i que les vendes inicials del model van ser relativament acceptables donat la popularitat d'aquest tipus d'automòbils, poc a poc les vendes anaren baixant i fou un model d'èxit discret.
El 23 de març de 2006, amb el llançament del model que hauria de succeir al That's, el Honda Zest, el model patí un redisseny menor i es suprimí el motor turbo de la gama. El setembre de 2007 finalitzà la producció del model, que romangué al catlàleg fins a l'octubre i a la venda fins al novembre del mateix any.

## Referències

* ↑ Lienert, Dan. «The Best, Worst & Weirdest Car Names». Forbes.com, 12-07-2004. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ «ザッツ(ホンダ)のカタログ». リクルート株式会社, 22-01-2020. [Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ «ザッツ». トヨタ自動車株式会社, 22-01-2020. [Consulta: 22 gener 2020].
* ↑ «ホンダ ザッツの価格・新型情報・グレード諸元», 28-10-2021. [Consulta: 28 octubre 2021].
# Rasa de la Por

La Rasa de la Por és un torrent afluent per la dreta de la Riera de l'Hospital que realitza tot el seu curs pel termem municipal de Montmajor, al Berguedà.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Por està integrada per dos cursos fluvials: el mateix torrent i la Rasa dels Bullidors, un afluent per la dreta de 310 m. de longitud

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Matriu de commutació

Una matriu de commutació és un dispositiu electrònic que permet dirigir els senyals entre múltiples entrades i múltiples sortides, mitjançant punts de connexió.
La trajectòria de transmissió que hi ha entre la matriu i el dispositiu connectat s'anomena enllaç local. També se les anomena centrals de servei, ja que cada matriu només pot servir a una àrea determinada. Un ús molt comú de les matrius de commutació és a les xarxes telefòniques. Aquestes matrius internament solen estar formades, per portes lògiques o relés. S'acostumen a fer servir quan necessitem enllaçar un sistema amb múltiples entrades i múltiples sortides MIMO. (Multiple Input Multiple Output)
Cada matriu ha de complir amb les següents funcions:
* Identificació, a partir del senyal d'entrada del subscriptor.
* Encaminament, cap al subscriptor que s'hi vol connectar.
* Establiment de trajectòria.

## Referències

* ↑ «Matriu de commutació». TERMCAT. [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Pere Vidal, Miquel Ramírez i Daniel Martínez Sala. Sistemes de telefonia. Universitat Ramon Llull, 2010, p. 130-135.
* ↑ Atilà Herms Berenguer. Disseny digital bàsic. Universitat de Barcelona, 2005, p.63-64.
* ↑ «Escàner. Matriu de Commutació». Arxivat de l'original el 2016-11-14. [Consulta: 13 novembre 2016].
# Lunga vita alla signora!

Lunga vita alla signora! és una pel·lícula italiana coming-of-age del 1987 escrita i dirigida per Ermanno Olmi.
La pel·lícula es va presentar a la competició principal al 44a edició de la Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on va obtenir el Lleó de Plata i el Premi FIPRESCI.

## Argument

Un jove de setze anys que va a l'escola de gestió hotelera és convidat a participar en un gran sopar de gala com a aprenent de cambrer. El sopar s'organitza en un castell per celebrar l'aniversari d'una senyora molt gran i influent que no toca menjar.
El sopar és una oportunitat per fer ressaltar les ambicions i la mesquinesa dels convidats: el nen se n'adona i està decebut i amargat. Demana, doncs, el consell dels adults, però el seu pare també és víctima d'aquest món, i l'única ajuda (que li permet aguantar) ve del record dels ensenyaments de la seva àvia, sovint nascuts de la fe.
Al final de la llarga vetllada, mentre els seus companys s'adormen aclaparats pel cansament, el jove cambrer surt d'amagat del castell emportant-se els preciosos coberts de plata, i fuig per la gespa. Un gest que, sense saber-ho, voldria poder aturar l'estació onírica i màgica de la infantesa. No obstant això, és perseguit per l'amenaçador mastí de la patrona. Quan el cambrer, esgotat, es llença a terra, sorprenentment el gos s'ajup mansament al seu costat.

## Repartiment

* Marco Esposito com a Libenzo
* Simona Brandalise com a Corinna
* Stefania Busarello com a Anna
* Simone Dalla Rosa com a Mao
* Lorenzo Paolini com a Ciccio
* Tarcisio Tosi com a PG (Pigi)
* Marisa Abbate com a "Senyoreta"

## Referències

* ↑ Lunga vita alla signora! a cineuropa.org
* ↑ Lunga vita alla signora! a MYmovies
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, 1998. ISBN 8877422211.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Guido Brunner

Guido Brunner (Madrid, 27 de maig del 1930 - Madrid, 2 de desembre del 1997) fou un diplomàtic i polític alemany que fou membre de la Comissió Jenkins entre 1977 i 1981.

## Biografia

Va néixer el, 27 de maig de 1930 a la ciutat de Madrid. Passà la seva infància i joventut entre aquesta ciutat i Múnic. Va estudiar dret a la Universitat de Madrid, on es llicencià el 1954, i posteriorment amplià aquests estudis a la Universitat de Múnic el 1955.
Va morir el 2 de desembre de 1997 a la ciutat de Madrid, on s'havia establert després de la seva carrera política.

## Activitat política

Durant la seva estada a la Universitat de Múnic participà en les joventuts del partit liberal Freie Demokratische Partei (FDP), del qual se'n feu membre. L'any 1960 inicià la seva activitat diplomàtica sent delegat del seu país a les Nacions Unides, càrrec que va mantenir fins al 1968. El 1970 entrà a formar part de l'Oficina d'Afers Exteriors d'Alemanya, ocupant diversos càrrecs fins que el 1974 fou nomenat Secretari d'aquest organisme. Posteriorment fou cap del grup alemany en la Conferència sobre la Seguretat i la Cooperació a Europa (CSCE) realitzada a Hèlsinki el juliol de 1973.
El gener de 1977 fou nomenat membre de la Comissió Jenkins, en la qual fou Comissari Europeu d'Energia i Ciència i Recerca, ocupant aquests càrrecs fins al gener de 1981.
El gener de 1981 fou escollit senador al Senat d'Alemanya, càrrec que ocupà durant tan sols cinc mesos. A la seva renúncia al seu escó fou escollit el setembre del mateix any ambaixador a la ciutat de Madrid, càrrec que va desenvolupar fins al 1992.

## Enllaços externs

* (alemany) Informació de Guido Brunner al Senat alemany Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.