OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# After Dark

After Dark (アフターダーク, Afutā Dāku) és una novel·la de l'autor japonés Haruki Murakami publicada per primera vegada l'any 2004 en japonés i traduïda al català l'any 2008.

## Sinòpsi

S'acosta la mitjanit en un restaurant desangelat que obre tota la nit; la Mari beu un cafè a poc a poc i llegeix una novel·la. Només interromp la lectura per veure com un jove s'asseu a la seva taula: és en Takahashi, un amic de la seva germana que toca en un grup de jazz i l'ha reconeguda. Tots dos han perdut l'últim tren i han de passar la nit fora de casa: en Takahashi assajarà fins que surti el sol, i a la Mari ja li està bé seure al bar, llegir, fumar i beure cafè fins que surti el primer tren del matí. A casa, la germana de la Mari, l'Eri, dorm profundament des de fa dos mesos, talment una bella dorment. A fora, les llums de neó il·luminen la nit i en les pauses de les converses es palpa l'ànim boirós de l'insomni. És de nit i les possibilitats són infinites.

## Personatges

* Nosaltres (私たち, Watashitachi)
Personatge omniscent que veu els esdeveniments de l'obra des d'un pla exterior i que es pretén que represente el lector.
* Mari Asai (浅井マリ, Asai Mari)
Estudiant de fiologia xinesa de 19 anys. Protagonista de la novel·la i germana d'Eri Asai.
* Eri Asai (浅井エリ, Asai Eri)
Model fotogràfica. Germana de Mari Asai i coneguda llunyana de Takahashi.
* Tetsuya Takahashi (高橋, Takahashi)
Estudiant i concertista de trombó el qual vol deixar els seus estudis musicals per començar a estudiar dret. És conegut d'Eri Asai.
* L'home sense rostre (顔のない男, Kao no nai otoko)
Estrany home sense rostre que el narrador omniscent (nosaltres) veu a través de la televisió de la cambra d'Eri.
* Kaoru (カオル)
Una practicant de lluita lliure retirada i que treballa com a gerent del love hotel Alphaville.
* Kōrogi (コオロギ)
Antiga office lady i actual treballadora de l'hotel Alphaville. Parla en dialecte de Kansai, propi de la regió homònima.
* Komugi (コムギ)
Treballadora de l'hotel Alphaville.
* La prostituta xinesa (中国人の女の子, Chūgokujin no onna no ko)
De nom real Guo Dong Li (郭冬莉) és una xica jove de nacionalitat xinesa agredida per Shirakawa a l'Alphaville'.
* L'home de la moto (バイクの男, Baiku no otoko)
Adlàter del proxeneta de la xica xinesa. Condueix una moto Honda de gran cilindrada.
* Shirakawa (白川)
Oficinista assalariat que maltracta la prostituta xinesa a l'hotel Alphaville.

## Edició en català

L'obra ha estat publicada i editada en català per l'editorial Empúries dins de la col·lecció "Empúries Narrativa" l'any 2008 amb traducció d'Albert Nolla Cabellos. L'ISBN de l'obra en català és: 978-84-9787-337-6. L'any 2012, l'editorial labutxaca, del mateix grup, fa una edició econòmica.

## Referències

* ↑ http://www.visat.cat/literatura-universal-catala/cat/traduccions-catala/171/46/japones/haruki-murakami.html
* ↑ https://www.grup62.cat/llibre-after-dark-edicio-en-catala/109893
# After. Aquí acaba tot

After. Aquí acaba tot (títol original en anglès, After Everything) és una pel·lícula de drama romàntic estatunidenca del 2023 escrita i dirigida per Castille Landon, basada en els personatges de la sèrie de novel·les After d'Anna Todd. És la seqüela directa d'After. Amor infinit (2022) i la cinquena entrega de la sèrie de pel·lícules After. És protagonitzada per Josephine Langford i Hero Fiennes Tiffin que repeteixen els seus papers de Tessa Young i Hardin Scott, respectivament. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar en una selecció de cinemes dels Estats Units el 13 de setembre de 2023 a càrrec de Voltage Pictures.

## Repartiment

* Hero Fiennes Tiffin com a Hardin Scott
* Josephine Langford com a Tessa Young
* Louise Lombard com a Trish Daniels
* Stephen Moyer com a Christian Vance
* Mimi Keene com a Nathalie
* Benjamin Mascolo com a Sebastian
* Cora Kirk com a Freya
* Rosa Escoda com a Kat
* Jessica Webber com a Maddy
* Ella Martine com a Naomi
* Laura Dutra com a Paloma
* Chance Perdomo com a Landon
* Kiana Madeira com a Nora
* Rob Estes com a Ken Scott
* Arielle Kebbel com a Kimberly
* Aya Ivanova com a Emery
* Carter Jenkins com a Robert
* Anton Kottas com a Smith

## Referències

* ↑ El-Mahmoud, Sarah. «Hero Fiennes Tiffin Announces He's Already Filmed A Surprise After Sequel, And Fans Are Confused», 25-08-2022. [Consulta: 22 juliol 2023].
* ↑ Campano, Leah (August 25, 2022). «Everything You Need to Know About "After Everything," the Fifth "After" Film: Hessa's Story Continues». Seventeen.
* ↑ Fuentes, Tamara (August 25, 2022). «Everything We Know About 'After Everything,' the Fifth Movie in the 'After' Franchise». Cosmopolitan.
* ↑ Romanchick, Shane. «The 'After' Saga Continues as Hero Fiennes Tiffin Confirms Fifth Movie 'After Everything'», 25-08-2022. [Consulta: 22 juliol 2023].
* ↑ «After. Aquí acaba tot». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Domestic Release Schedule – September 2023». [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «After Everything (2023)». [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ @aftermovie. «The final installment of the After series is near 🖤 Watch the #AfterEverything trailer and see it in theaters in the US and select countries starting September 13.», May 1, 2023.
# Biblioteca La Bòbila

La Biblioteca La Bòbila forma part de la Xarxa de Biblioteques Municipals de l'Hospitalet de Llobregat i està situada a la Plaça de la Bòbila. Inaugurada al març de l'any 1999, dona servei als barris de Pubilla Cases i Can Serra que són perteneixents a l'Hospitalet i al barri de Can Vidalet que forma part d'Esplugues de Llobregat. Comparteix espai amb el Centre Cultural La Bòbila.
Dintre de les diverses activitats que ofereix als usuaris, és tot un referent a la ciutat pel fons especial dedicat al gènere literari negre i policíac i la seva participacó en exposicions, projeccions de cinema o BCNegra; una de les més importants cites dintre del gènere negrecriminal.

## Referències

* ↑ «La Biblioteca La Bòbila de L'Hospitalet se suma a la programación de la BCNegra». La Vanguardia.
* ↑ «La Biblioteca la Bòbila de l'Hospitalet torna a ser referent del gènere negre — Les notícies i l'última hora del Baix Llobregat i l'Hospitalet - El Far Notícies» (en castellà). Les notícies i l'última hora del Baix Llobregat i l'Hospitalet - El Far Notícies.
# Ferrara di Monte Baldo

Ferrara di Monte Baldo és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 120 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 30 quilòmetres al nord-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 250 habitants.
Ferrara di Monte Baldo limita amb els següents municipis: Brentino Belluno, Brenzone, Malcesine, San Zeno di Montagna, Avio i Caprino Veronese.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Ďurďoš

Ďurďoš és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1363.
# Filtració

«Filtració» té aquests significats:
* Filtració (mètode de separació), operació mecànica o física que, basant-se en la mida diferent de les partícules, permet separar mescles heterogènies sòlid-líquid
* Filtració (matemàtiques)
* Filtració (revelació), explicar totalment o parcial elements claus d'un llibre, una pel·lícula, una sèrie televisiva
* Alimentació per filtració, comportament alimentari estès entre alguns grups d'animals aquàtics basat en la filtració sistemàtica i massiva d'aigua
Viccionari
# Oskar Naegeli

Oskar Naegeli (Ermatingen, 25 de febrer de 1885, - Friburg, 19 de novembre de 1959), fou un dermatòleg i jugador d'escacs suís.

## Resultats destacats en competició

Va representar Suïssa a les Olimpíades d'escacs oficials de 1927, 1928, 1931 i 1935, i també a la III Olimpíada d'escacs no oficial de Múnic 1936.
Naegeli fou dos cops campió de Suïssa (1910 i 1936).
El 1932 va perdre un matx contra Ossip Bernstein (1 : 3), i el 1933 contra Salo Flohr (2 : 4). Va participar en els forts torneigs internacionals de Berna 1932 i de Zuric 1934, ambdós guanyats per Aleksandr Alekhin.
Era el tiet-avi de l'artista Harald Naegeli.
En el camp de la dermatologia, va donar nom a la Síndrome de Naegeli.

## Referències

* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Földeák, Árpád: Schach-Olympiaden, Verlag Walter ten Have, Amsterdam, 1971
* ↑ Richter, Kurt (Hrsg.): Schach-Olympia München 1936, Zwei Teile in einem Band, Reprint (Zürich, 1997) der Ausgaben Berlin und Leipzig 1936
* ↑ Whyld, Ken: Chess - The Records, Guinness Books, Enfield, 1986
* ↑ Feenstra Kuiper, Dr.P: Hundert Jahre Schachzweikämpfe, Die bedeutendsten Schachzweikämpfe 1851-1950, Verlag Walter ten Have, Amsterdam, 1967
* ↑ Missatge personal de Harald Naegeli, 03 de juny de 2006 a Düsseldorf

## Enllaços externs

* Resultats d'Oskar Naegeli a les olimpíades d'escacs
* Partides d'Oskar Naegeli
# Imindounit

Imindounit (en àrab امندونيت, Imindūnīt; en amazic ⵉⵎⵉ ⵏ ⴷⵓⵏⵉⵜ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.363 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bijaigarh

Bijaigarh fou un antic fort avui en ruïnes a les Províncies del Nord-oest (districte de Mirzapur) a 15 km del riu Son o Soane i uns 80 km al sud de Benarés.
La fortalesa fou fundada per Sher Shah Suri al segle xvi. Al segle xviii fou ocupada pel raja chandela de Bijaigarh que la va perdre davant Balwant Singh, fundador de la casa reial de Benarés vers 1770. El 1781 el seu fill Chait Singh o Chet Singh (1770-1781), revoltat contra els britànics, es va refugiar en aquest fort (1781) però quan es va acostar el major Popham va fugir a correcuita amb tot el tresor que va poder. La seva dona i mare van restar per defensar la fortalesa, i ho van fer per un temps, però es van acabar rendint.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Ignacio Ambríz

Ignacio Ambríz (7 de febrer de 1965) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ rsssf: Mexico record international footballers
* ↑ Ignacio Ambríz Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Bob Marley & The Wailers

Bob Marley & The Wailers fou una banda de reggae fundada per Bob Marley el 1974, després que Peter Tosh i Bunny Wailer abandonessin la banda precursora, The Wailers. Els germans Cartlon i Aston "Family Man" Barret - els quals s'havien unit a The Wailers quatre anys abans - van decidir seguir tocant amb Marley.
Els germans Barret tocaven amb els Wailers al mateix temps que a la banda The Upsetters de l'estudi de Lee "Scratch" Perry
Bob Marley & The Wailers estava constituïda pel mateix Bob Marley com a guitarrista, compositor i veu principal, la Wailers Band com a banda de suport, i la banda I Threes com a veus secundàries. La Wailers Band incloïa els germans Cartlon i Aston Barret com a bateria i baix respectivament, Junior Marvin i Al Anderson com a guitarra principal, Tyrone Downie i Earl "Wya" Lindo als teclats, i Alvin "Seeco" Patterson en la percussió. Els I Threes consistien en la dona d'en Bob Marley, Rita Marley, Judy Mowatt i Marcia Griffiths.
A vegades, amb finalitats de màrqueting, les gravacions s'atribueixen indiscriminadament a "Bob Marley", "The Wailers" o "Bob Marley & The Wailers".

## Referències

* ↑ Partridge, Rob (1992) Bob Marley Biography, pp 11-12. Booklet Bob Marley. Songs of Freedom. edició 4 CDs
* Masouri, John (2007) Wailing Blues: The Story of Bob Marley's "Wailers" Wise Publications ISBN 1846096898
* Farley, Christopher (2007). Before the Legend: The Rise of Bob Marley, Amistad Press ISBN 0060539925
* Goldman, Vivien (2006) The Book of Exodus: The Making and Meaning of Bob Marley and the Wailers' Album of the Century Three Rivers Press ISBN 1400052866

## Vegeu també

* Bob Marley
# Ca n'Estudis

Ca n'Estudis és una obra de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta casa consta de planta baixa, dos pisos i terrat. El seu estil és modernista malgrat haver patit modificacions estructurals en les darreres dècades: la coberta a dues aigües s'ha canviat per un terrat, s'han tapat dues obertures a l'altura del primer pis i la façana principal ha quedat força més baixa que quan es va construir. Les obertures són de diferents tipologies i el coronament de la façana és mixtilini.

## Història

Al segle xix l'afluència de barcelonins als balnearis de Caldes va fer millorar els transports. Entre el 1849 i el 1851es va construir la carretera nova (actual avinguda de Catalunya). Més tard, el tren de Caldes travessava el municipi. La Carretera i el tren van crear un nou nucli de població, les Cases Noves, on es troba actualment Ca n'Estudis.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Estudis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# CJD

CJD té els següents significats:
* Christliches Jugenddorfwerk Deutschlands, organització sense ànim de lucre cristiana dedicada a l'educació d'Alemanya
* Malaltia de Creutzfeldt-Jakob (del seu nom en anglès Creutzfeldt–Jakob Disease), malaltia mortal que afecta el cervell
# Bissandougou

Bissandougou és una població del sud-oest de Guinea, a uns 50 km al sud-sud-est de Kankan a la "route nationale n° 1", i a uns 30 km de la sotsprefectura de Tinti-Oulen.
Fou sovint la residència de Samori Turé a partir de 1878. El gener de 1886 Samori estava a Sanankoro (al sud de Bissandougou), i veient que l'exèrcit dels seus germans havia estat desfet pels francesos, va enviar propostes de pau. El comandant Frey va acceptar però va exigir la retirada de les tropes sofes que hi hagués a la riba esquerra del Níger; Samori va donar les ordres i les darreres tropes va repassar el riu a començaments de febrer. El tractat de pau de Kéniebacoro del 25 de març de 1886 (i annex del 16 d'abril de 1886) s'anomena sovint de Bissandougou perquè era la residència de Samori però aquest s'havia desplaçat més al nord, a Kéniebacoro, per tenir notícies més ràpidament dels francesos.
Bissandougou fou cremada pels francesos a les ordres del coronel Archinard el 9 d'abril de 1891, durant les anomenades guerres mandingues.
A l'exterior del perímetre de la vila moderna encara es poden veure les restes de les antigues fortificacions.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Briçac

Briçac (en francès Brissac) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Geografia

Brissac està situat a la vall de l'Avèze (flumine acquae d'Aveza el 1271), un petit afluent de l'Hérault.

## Monuments

* Castell, del segle xi, pertanyia als senyors de Ganges.
* Església.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Briànskoie

* No s'ha de confondre amb Briansk.
Briànskoie (en (ucraïnès): Брянське) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 910 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Kotxkar-Elí.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Briànskoie d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Indicació (medicina)

En medicina, una indicació és una raó vàlida per emprar una prova diagnòstica, una medicació, una cirurgia, o altre procediment mèdic.
En molts països, les indicacions per a les medicacions estan regulades estrictament pels organismes federals, provincials, municipals; col·legis professionals, i un "organisme específic" que autoritza la inclusió en el "marbete" de la frase "Indicacions i ús".
L'oposat a "indicació" és contraindicació.
Viccionari
# Indianola (Washington)

Indianola és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 3.026 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Indianola tenia 3.026 habitants, 1.140 habitatges, i 855 famílies. La densitat de població era de 240,9 habitants per km².
Dels 1.140 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.852 $ i la renda mediana per família de 60.028 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.633 $ mentre que les dones 30.208 $. La renda per capita de la població era de 22.895 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Indianola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Indianola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cal Fornesa

Cal Fornesa és una casa situada al carrer Portal de Cerdanya, vora la Plaça dels Oms, al Centre Històric de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat, de planta irregular, degut a la seva adaptació al terreny i a la forma de l'absis de l'església de Sant Domingo. Es tracta d'una construcció que segueix les línies de l'eclecticisme. Es diferencien alguns elements arquitectònics rellevants com la tribuna de ferro i vidre, amb traces més modernistes i les mènsules i cartel·les utilitzades en tota la façana, amb motius decoratius més clàssics.

## Història

Als inicis del segle xx, la família Fornesa adquirí aquests terrenys i la petita casa que s'hi ubicava. La caseta fou reformada i convertida en una casa de majors dimensions i amb l'estil que es segueix conservant.

## Referències

* 1 2 «Cal Fornesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Cal Frai Llàtzer

Cal Frai Llàtzer és un mas del municipi de Pau (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud del nucli urbà de la població de Pau, al veïnat de Vilaüt.
Masia de planta rectangular amb teulada de doble vessant sobre les façanes més llargues, tot i que la vessant que cau damunt la façana principal, orientada a migdia, és més llarga. Consta de dues plantes, la baixa destinada al bestiar i el pis a habitatge. La façana principal presenta un gran portal d'arc de mig punt adovellat, bastit amb carreus i dovelles de pedra calcària ben tallada. Al costat est hi ha una porta rectangular amb els brancals i la llinda de maons. Al mig de les dues obertures s'observa un reforç estructural a manera de gran contrafort, construït amb pedra, maó i morter de calç. El mateix es repeteix al costat oest de la façana, a l'altre costat del portal. Al pis, damunt del portal, hi ha un finestral gòtico-renaixentista de fals arc conopial trilobulat a la llinda, el del centre de mig punt i els dels costats apuntats, amb decoració de motllures a la part superior i impostes motllurades. Sota l'ampit, motllurat en degradació, hi ha una sagetera modernament tapiada. A l'est, dues finestres bastides amb maons i a l'extrem oest, les restes tapiades d'una finestra amb permòdols i llinda plana.
A la façana occidental, sota el vèrtex de la coberta, hi ha una fornícula actualment buida però que havia contingut una imatge de la Verge de terra cuita, segurament del segle xix.
De l'interior de l'edifici destaca la sala major amb coberta d'encavallada de fusta.
La construcció és de pedra sense treballar i morter de calç, amb diverses reparacions amb maó i carreus escairats a les cantonades.
La resta de cossos que s'adossen pel costat nord i oest a la masia són força més tardans. Aïllat a l'est hi ha les quadres i magatzems destinats a les tasques agrícoles.

## Història

Al veïnat de Vilaüt, a l'extrem occidental del terme de Pau, prop dels terrenys del dessecat estany de Castelló hi ha diversos casalots escampats, però el veïnat conegut, pròpiament amb aquest nom, consta només de les tres masies, emplaçades en una eminència gairebé imperceptible, anomenades Cal Catoi o Mas de Baix, el Mas del Mig i la descrita, Cal Frai Llàtzer o Mas de Dalt. A uns 200 metres al nord-oest hi ha les ruïnes del castell de Vilaüt, en un indret ja poblat en època romana. Es desconeix l'emplaçament de l'església de Sant Salvador de Vilaut, documentada als segles xiii i XIV.
L'any 953 en un precepte reial de Lluís d'ultramar, a favor de l'abadia de Sant Pere de Rodes, s'esmenta la "vila Aguta" com a límit oriental de l'estany de Castelló. En un altre precepte de lotari del 982, que també confirma les possessions del mateix cenobi, s'anomena "villa Acuti". La finestra trilobulada d'època gòtica tardana, potser procedeix de l'enderrocat castell de Vilaüt, situat a poc mestres de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Cal Frai Llàtzer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Ilija Stanić

Ilija Stanic (19 d'octubre de 1945) fou el presumpte agent iugoslau autor de l'assassinat del general ústaixa Vjekoslav Luburic, responsable del camp de concentració de Jasenovac durant la Segona Guerra Mundial.
Nascut a Colopeci, al municipi de Konjic, a l'oest de Sarajevo (Bòsnia i Hercegovina), era fill d'un nacionalista croat que va combatre contra el règim comunista de Tito, i que va morir el 1951 en una operació militar. Ilija Stanic va marxar de Iugoslàvia el 1966, i després de viure a França i Alemanya, es va instal·lar a Espanya. Va treballar en la impremta que l'antic general Vjekoslav Luburic tenia a Carcaixent (València) fins al 20 d'abril de 1969. Aquell dia, Luburic va ser assassinat i Stanic va fugir. Des de llavors, la Interpol el va cercar com a autor de l'assassinat, però mai el va detenir. L'any 2003 el periodista valencià Francesc Bayarri, va localitzar i entrevistar Ilija Stanic a Sarajevo, publicant posteriorment un llibre sobre el seu cas.

## Referències

* ↑ Bayarri, Francesc. Cita a Sarajevo, L'Eixam, 2006 ISBN 8496014576, 9788496014572
* ↑ Usó, Vicent. Un crim de fa trenta-set anys, Avui, 14 de juny de 2007, Suplement Cultura, p.15 (accés 6-10-09)