OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jayamangali

Jayamangali és un riu de Karnataka afluent del Pinakini pel nord, que neix a les muntanyes Devaraydurga, corre pel nord-est del districte de Tumkur, i s'úneix al Pinakini al districte de Bellary. El 2007 es va crear la Jayamangali Blackbuck Conservation Reserve, inicialment Maidenahalli Blackbuck Conservation Reserve, l'única àrea protegida del districte de Tumkur al límit amb el districte d'Anantpur a l'Andhra Pradesh, que mesura 3,23 km i on hi ha la segona població d'antilops de corns foscos entre cabra i cérvol (en anglès blackbuck).

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Caputxins

* Per a altres significats, vegeu «Caputxins (desambiguació)».
Els caputxins o cebins (Cebinae) són una de les dues subfamílies que formen la família dels cèbids, juntament amb els saimirins. En queden dos gèneres vivents, Cebus i Sapajus, però si també es compten els gèneres extints, aleshores la subfamília conté quatre gèneres diferents. Els cebins extints són Killikaike, del Miocè inferior de l'Argentina, i Acrecebus, del Miocè superior del Brasil.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 1r agost 2011].
* ↑ Tejedor, Marcelo F.; Adán A. Tauber, Alfred L. Rosenberger, Carl C. Swisher III i María E. Palacios «New primate genus from the Miocene of Argentina». Proceedings of the National Academy of Science, 103, 14, 27-03-2006, pàg. 5437. DOI: 10.1073/pnas.0506126103. PMC: 1459373. PMID: 16567649.
* ↑ Kay RF i Cozzuol MA «New platyrrhine monkeys from the Solimões Formation (late Miocene, Acre State, Brazil)». Journal of Human Evolution, 50, 6, 2006, pàg. 673-686. DOI: 10.1016/j.jhevol.2006.01.002. PMID: 16530809.
Viccionari
# Sima Fang

    En aquest nom xinès, el cognom és Sima.
Sima Fang (149-219 EC) va ser un polític xinès que va viure durant el període de la Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell era el pare de Sima Yi.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Fang Xuanling, Llibre de Jin vol. 1.
* Yu Huan, Weilüe.
* Luo Guanzhong, Romanç dels Tres Regnes.
* Sakaguchi, Wazumi (ed.) (2005) 坂口和澄・著 Seishi Sangokushi Gunyu Meimeiden 『正史三國志群雄銘銘傳』 Kojinsha:Tokyo.
* Watanabe, Seiichi (ed.) (2006) 渡辺精一・監修 Moichidomanabitai Sangokushi 『もう一度学びたい　三国志』 Seitosha:Tokyo.
# Barraca del torrent de la Cobertera

La Barraca del torrent de la Cobertera és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació d'ús agrícola de planta circular amb un sol espai interior. La porta d'entrada, situada al costat sud-est, té una llinda que és una llosa plana de pedra. La coberta és una volta feta amb la superposició de filades de lloses planes que, per la seva cara exterior, va ser recoberta amb una capa de terra vegetal on es van plantar lliris. Al mur exterior hi ha un esquerdejat de morter de ciment pòrtland que relliga els elements de maçoneria. A l'interior hi ha un paviment de formigó. La barraca disposa d'una porta feta a partir d'una antiga reixa de ferro de barrots cargolats sobre la qual s'hi va afegir una planxa metàl·lica.
La parcel·la que conté la barraca és fitera amb el terme de Bellvei. És situada a la partida rural del Camí de l'Arboç.

## Referències

* ↑ «Barraca del torrent de la Cobertera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «Información catastral» (en castellà). Cadastre digital. Govern del Regne d'Espanya. [Consulta: 27 març 2020].
# South Ayrshire

South Ayrshire (en gaèlic escocès: Siorrachd Inbhir Air a Deas) és un dels 32 consells unitaris (en anglès: council area) en què està dividida administrativament Escòcia. Limita amb els consells unitaris d'East Ayrshire, North Ayrshire i Dumfries i Galloway. La capital administrativa és Ayr.

## Història

Juntament amb East Ayrshire i part de North Ayrshire formava l'antic comtat d'Ayrshire. Del 1975 al 1996 el comtat va ser dividit en els districtes de Cumnock i Doon Valley, Cunninghame, Kilmarnock i Loudoun, i Kyle i Carrick, i va passar a formar part de la regió de Strathclyde. El 1996 després d'abolir-se l'organització administrativa anterior, es va formar el consell unitari de South Ayrshire amb l'antic districte de Kyle i Carrick.
La seu de South Ayrshire està instal·lada en un edifici del 1931 i que va ser inaugurat pel rei Jordi VI del Regne Unit.

## Enllaços externs

* South Ayrshire Council. Web oficial del Consell de South Ayrshire.
# Marta Śniady

Marta Śniady (Pabianice, Polònia - 1986) és una compositora polonesa. Actualment viu a cavall de les ciutats poloneses Lodz i Wroclaw i és professora a l'Academy of Music de Lodz.

## Formació

Estudià composició sota la tutela del professor Bronislaw Kazimierz Przybylski, graduant-se obtenint matrícula d'honor el 2010 a la Music Academy de Lodz. Ha participat en diversos tallers, classes magistrals i altres activitats amb grans figures del món contemporani com Simon Steen-Andersen, Chaya Czernowin, Jennifer Walshe o bé Rebecca Saunders.
El 2019 finalitzà els seus estudis de postgrau, Advanced Postgraduate Diploma, en composició, de la mà de Simon Steen-Andersen and Niels Rønsholdt a la Royal Academy of Music, Aarhus. Té un doctorat de l'Academy of Music de Lodz.

## Carrera professional

Des del 2015 Marta Śniady treballa com a professora a l'Academy of Music de Lodz. El 2016 guanyà el XI Tadeusz Ochlewski’s Composers' Competition, un prestigiós concurs de composició a Cracòvia organitzat en motiu del 60è aniversari de l'Academy of Music de Gdansk.
Com a compositora, Śniady veu la música com un mitjà de comunicació social que es refereix a les altres formes artístiques. És per aquest mateix motiu que no tracta les seves obres únicament des de l'aspecte d'art sonor, sinó que les construeix en un univers de múltiples capes de referències, de connexions.
Les seves obres han estat tocades a diversos festivals, com Warsaw Autumn, Musica Electronica Nova, Musica Moderna, Pulsar Festival, Klang Festival, etc. Ha treballat amb ensembles com Ensemble Garage, Kwartludium, ElletroVoce, Spółdzielnia Muzyczna Contemporary Ensemble, New Music Orchestra, Faces Ensemble, Duo van Vliet i altres. El seu catàleg conté obres per a solista, música de cambra i per a ensembles grans, música orquestral, música per a obres de teatre i instal·lacions audiovisuals.

## Discografia

* s!c². for Solo Soprano and Electronics. Publicat per PWM Editions el 2014 (ISMN 9790274010119).

## Referències

* 1 2 3 4 Christensen, Anna Berit Asp. «Marta Śniady debut concert» (en anglès). Scenatet ensemble for art & music. [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ «Biografia». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «https://www.kulturportalen.dk/debutkoncert-marta-sniady-komposition». [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Catàleg». [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Marta Śniady, S!c²». [Consulta: 28 novembre 2019].

## Enllaços externs

* https://soundcloud.com/martasniady
# Santuari de Santa Llucia de Mancor

El santuari de Santa Llucia és una petita església situada al cim d'un puig del terme de Mancor, a l'Illa de Mallorca. Per les seves característiques correspon a la tipologia de les esglésies de repoblament de Mallorca, construïdes just després de la Conquista.

## Història

Culminada la Conquesta de Mallorca, calia poblar el territori de nous colons per treure'n rendiment. Atès que sembla que en aquell temps a Mallorca no hi havia viles, una primera estratègia de colonització fou la de poblar totes les alqueries i rafals existents i distribuir arreu de l'illa tot un seguit d'esglésies rurals per a aquests pobladors. Així, tot i que Santa Llucia no figura a la butla d'Innocenci IV del 1248, que establia la creació de 28 parròquies a la Part Forana, degué ser construïda amb una funció semblant, atès que apareix documentada el 1275 i el segle xiv era l'únic lloc de culte de les alqueries de Mancor, Biniarroi, Massanella i Biniatzent, i probablement això fou així fins al segle xvii, quan es construí l'església de Mancor.
A partir de la construcció de l'església de Mancor, Santa Llucia prengué la funció d'ermita o santuari, i així romangué molts d'anys. Els anys seixanta, l'institut secular Verbum Dei promogué la construcció d'un edifici de grans dimensions destinat a la funció de casa diocesana d'exercicis espirituals, que engrandí el complex però preservà l'església original.

## Descripció

Es tracta d'una església molt simple, com correspon a la tipologia de les esglésies de repoblament. La planta és rectangular i dividida en tres parts per arcs diafragmàtics i coberta de fusta de dos aiguavessos. El portal d'accés és de mig punt, i té una rosassa de 1904. La llarga escala que condueix al portal data de 1666. S'hi conserva també l'estàtua de la titular, Santa Llucia, una talla petita de marbre blanc decorada solament amb una orla que riveteja la vestidura de color vermell i daurat.

## Referències

* ↑ Esteve, Francisco; Alomar, Gabriel. Pequeñas iglesias de los repobladores de Mallorca. Imprenta Mossèn Alcover, 1954 (Panorama Balear, nº 39).
* 1 2 3 «Santa Llucia, Santuari». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 153. ISBN 84-8661702-2.
# Avoyel

Els avoyel o avoyelles era una petita tribu de parla natchez que vivia a les terres vora les boques del riu Red a la seva confluència amb el riu Atchafalaya, a l'àrea de l'actual Marksville, Louisiana. El nom indígena de la tribu és tamoucougoula. La paraula avoyel és una derivació francesa i vol dir "poble del sílex" o "poble en les roques."

## Història

Els avoyel eren veïns dels tunica. Els colons francesos li van donar el nom a la Parròquia d'Avoyelles en honor seu. La terra tradicional dels avoyel era vora les boques del riu Red a la seva confluència amb el riu Atchafalaya. Incloïa molts llacs i bayous en una gran zona pantanosa.
Eren uns 280 en 1698, segons registraren els francesos, però la tribu es va reduir significativament després d'això. Probablement van ser afectats per la mateixa destrucció dràstica com ho van ser altres tribus, sobretot a causa de les noves malalties infeccioses, sense saber-ho, portades pels europeus, a les que els nadius no havien adquirit immunitat. Per 1805 els avoyel només comptaven dues o tres dones. Es creu que els supervivents avoyel haver estat absorbits pel matrimoni en els veïns tunica.

## Referències

* 1 2 Quoting Gremillion & Gremillion (1982). «Extended History, Avoyelles Parish». My Louisiana Genealogy. Arxivat de l'original el 2010-04-09. [Consulta: 11 abril 2010].
* 1 2 Janice Rice. «Avoyelles Parish». Genealogy Trails, 2007. [Consulta: 11 abril 2010].
# Msied

Msied (en àrab امسيد, Imsīd; en amazic ⵎⵙⵉⴷ) és una comuna rural de la província de Tan-Tan, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.275 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Stanley Unwin

Stanley Unwin (19 de desembre de 1884, Lewisham, Anglaterra - 13 d'octubre de 1968, Londres, Anglaterra) fou un escriptor i editor britànic, director de l'editorial George Allen & Unwin des del 1914, fundada el 1871.

## Biografia

Fou un gran defensor de la cooperació internacional en qüestions literàries i de publicació, i va presidir la Publishers Association of Great Britain, i la International Publishing Association des del 1936 fins al 1938 i des del 1946 fins al 1957. Quan va estar en aquest càrrec va viatjar per tot el món recollint informació sobre els sistemes organitzatius i les tècniques de publicació de llibreters i editorials.
Tot i que va publicar autors seriosos i àdhuc polèmics per al seu temps, com Bertrand Russell o Thor Heyerdahl, la publicació que el va fer cèlebre fou el 1937 amb la novel·la infantil El hòbbit de l'escriptor J.R.R. Tolkien. Va prendre la decisió de publicar-la després de l'entusiasta valoració que li va atorgar el seu fill Rayner Unwin, de deu anys. Unwin creia que el millor jutge per a un llibre infantil era un nen. Per la qual cosa pagava un xíling al seu fill per cada valoració per escrit que li lliurava.
A causa de l'èxit que va suposar El hòbbit per a la companyia, Unwin va demanar a Tolkien una seqüela, que es convertiria anys després en El Senyor dels Anells, una de les novel·les de més èxit comercial de la història. Unwin i Rayner van tenir una influència rellevant en el desenvolupament de la història amb llur opinió editorial, tot i que quan va arribar el moment de la publicació, Tolkien va dubtar si fer-ho amb una altra editorial, ressentit pel rebuig d'El Silmaríl·lion.

## Referències

* ↑ «Guide to the Sir Stanley Unwin Letters» (en anglès). [Consulta: 1r maig 2009].
* ↑ «Allen & Unwin History» (en anglès). Arxivat de l'original el 13 de octubre de 2007. [Consulta: 1r maig 2009].
* 1 2 Plantilla:Cita Tolkien
* ↑ «The most distinguished resident at Book House...» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-06-08. [Consulta: 1r maig 2009].
# Joan Martínez d'Eslava

Joan Martínez d'Eslava fou el primer cavaller que entrà a la ciutat de Mallorca en la conquesta cristiana de la ciutat, el 31 de desembre de 1229. Així ho narra el Rei en Jaume al llibre dels Fets: "E dels cavallers fo lo primer que hi entrà Joan Martines d'Eslava, qui era de la nostra mainada".
A la ciutat de Mallorca hi té un carrer dedicat, a la barriada dels Hostalets, que va del carrer d'Aragó al carrer del Pare Baió i és la continuació del carrer del Nord.

## Referències

* ↑ Soldevila, Ferran. Les quatre grans cròniques. 1. El llibre dels feits del rei En Jaume. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2007, p. 179. ISBN 978-84-7283-901-4 [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012. ISBN 978-84-616-2222-1.
# Perognatins

Els perognatins (Perognathinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels heteròmids. Conté dos gèneres vivents i tres d'extints. Les seves potes posteriors no són gaire més llargues que les anteriors. Viuen en zones àrides i semiàrides i poden passar molt de temps sense beure gràcies a unes adaptacions que els permeten conservar aigua.

## Referències

* ↑ Entrada «Perognathinae» a la Paleobiology Database (anglès)
* ↑ Korth, W. W «Two new pocket mice (Mammalia, Rodentia, Heteromyidae) from the Miocene of Nebraska and New Mexico and the early evolution of the subfamily Perognathinae» (PDF) (en anglès). Geodiversitas, 30, 3, 2008.
* ↑ Anderson, E. Pleistocene Mammals of North America (en anglès). Columbia University Press, p. 232. ISBN 9780231516969.
# Banner

«Banner» té aquests significats:
* Banner (anglès) o bàner (català), format publicitari a Internet
* Banner (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Banner Elk, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
* Banner Hill, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Tennessee
* Bruce Banner, àlter ego de l'increïble Hulk, protagonista del còmic publicat per l'editorial estatunidenca Marvel Comics
* banner (Unix), processador de textos.
Viccionari
# Tiberi Semproni Grac (cònsol 238 aC)

Tiberi Semproni Grac (en llatí Tiberius Sempronius TIB. F. C. N. Gracchus), va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Semprònia, i era de la família dels Grac, d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol l'any 238 aC juntament amb Publi Valeri Faltó, amb el qual va dur a terme una guerra a Sardenya i Còrsega poc després de la revolta dels mercenaris cartaginesos. Encara que va derrotar els enemics no va fer botí i només va fer presoners un nombre d'illencs sense cap valor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 287.
# Snack Bar Budapest

Snack Bar Budapest és una pel·lícula de comèdia eròtica italiana estrenada en 1988, dirigida per Tinto Brass, protagonitzada per Giancarlo Giannini i Raffaella Baracchi, i basada en la novel·la homònima de Marco Lodoli i Silvia Bre. En general va tenir una mala recepció crítica, amb un escàs 8% de percentatge aprovatori a la web Rotten Tomatoes.

## Sinopsi

Un advocat inhabilitat (Giancarlo Giannini) està treballant com a cobrador de deutes per al seu soci Sapo (Philippe Léotard). Escortant a la prostituta Milena (Raffaella Baracchi) embarassada per Sapo en un complex marítim sense nom d'ambient grotesc (filmat en Lido di Òstia), es troba amb el jove i ambiciós capitost Molecola (François Negret) que ha comprat diversos llocs recreatius als voltants per a convertir la ciutat en un "Las Vegas italià", però el bar de l'hotel anomenat Snack Bar Budapest, dirigit per un home (Carlo Monni) i la seva família continua sent un obstacle. Molecola necessita un advocat per a legitimar l'evacuació forçosa de Snack Bar Budapest.

## Repartiment

* Giancarlo Giannini: advocat
* François Negret: Molecola
* Raffaella Baracchi: Milena
* Philippe Léotard: Sapo
* Carlo Monni: gerent de l'hotel
* Sylvie Orcier: Carla
* Giorgio Tirabassi: Papera
* Valentine Demy: prostituta
* Tinto Brass: magistrat (cameo)

## Banda sonora

La banda sonora de la pel·lícula va ser composta per Zucchero. En destaquen Sei di mattino així com Dune Mosse, aquesta última ja inclosa al disc de Zucchero Blue's (1987), del que n'era l'última pista.

## Referències

* ↑ Stefano Iori. Tinto Brass. Gremese Editore, 2000.
* ↑ Andrea Bruni; Manlio Momarasca Monamour. Nocturno Dossier n.25, Cinemabis Comm..
* ↑ Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese Editore, 1991.
* ↑ «Snack Bar Budapest», 22-09-1988.

## Enllaços externs

* Fragment inicial a YouTube
# Sud de Califòrnia

El Sud de Califòrnia (en anglès: Southern California o So Cal en forma abreujada), és definit com la part sud de l'estat nord-americà de Califòrnia. Els seus centres de població més importants són les ciutats de Los Angeles, San Diego, San Bernardino, i Riverside. La regió és llar de més de 23 milions persones i la segona regió més poblada, darrere de la Regió BosWash al Nord-est dels Estats Units.
No hi ha cap definició oficial per als límits entre el Nord i el Sud de Califòrnia. No obstant això, la definició més usada per distingir els límits és la de les Muntanyes Tehachapi.
L'oest del Sud de Califòrnia limita amb l'oceà Pacífic, al sud amb la frontera internacional entre els Estats Units i Mèxic, a l'est es troben els deserts de Mojave i Colorado i el Riu Colorado amb els límits estatals d'Arizona i Nevada.

## Comtats

L'estat de Califòrnia se subdivideix en comtats. El Sud de Califòrnia té 10 comtats:
| Comtat d'Imperial Comtat de Kern Comtat de Los Angeles Comtat d'Orange Comtat de Riverside | Comtat de San Bernardino Comtat de San Diego Comtat de San Luis Obispo Comtat de Santa Barbara Comtat de Ventura |

## Referències

* ↑ McWilliams, Carey. «South of Tehachapi». A: West of the West: Imagining California : an Anthology (en anglès). University of California Press, 1995, p. 5. ISBN 0520201647.

## Vegeu també

* Est de Califòrnia
* Nord de Califòrnia
* Costa Oest dels Estats Units

## Enllaços externs

* Historical Society of Southern California Arxivat 2021-02-24 a Wayback Machine.
* Southern California Subbuteo Club official site Arxivat 2011-04-25 a Wayback Machine.
# Sao Vàng

Sao Vàng (Cảng hàng không Sao Vàng, Sân bay Sao Vàng) és un aeroport de Thanh Hóa, a la República socialista del Vietnam, a 45 km a l'oest Thanh Hóa, província de Thanh Hóa. Es tracta d'una antiga base aèria remodelada per allotjar-hi vols civils des de 2013. Opera principalment com a aeroport de suport per l'aeroport de Hanoi amb vols a l'aeroport de Ho Chi Minh.

## Referències

* ↑ «Sân bay Sao Vàng đón khách từ 1/1/2013 (Sao Vang Airport will serve passengers from 1st January 2013)». VnExpress, 20-11-2012.
# Joan Marí Bonet

Joan Marí Bonet (Santa Eulària des Riu, 1929) fou un militar i polític eivissenc, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IV i V Legislatures.
Ingressà a l'Acadèmia General Militar i després a l'Acadèmia d'Artilleria de Segòvia, graduant-se com a oficial d'artilleria. Serví com a militar fins al 1969, quan quedà en situació d'expectativa de destí civil i treballà en el sector de l'hoteleria.
Afiliat a Alianza Popular en 1977 i al Partido Popular posteriorment, fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1995 i eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1999. De 1995 a 1999 fou conseller d'agricultura i pesca del Consell Insular d'Eivissa i Formentera.

## Referències

* ↑ «Relació de diputats de la V Legislatura». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ Joan Marí Bonet Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. a l'EEIF
# MiraMon

El MiraMon és un Sistema d'Informació Geogràfica (SIG) i programari de teledetecció. Permet la visualització, consulta, edició i anàlisi tant de mapes de bits (imatges de teledetecció, ortofotos, models digitals del terreny, mapes temàtics convencionals amb estructura de mapa de bit) com de mapes temàtics o topogràfics vectorials.
El projecte va començar el 1994 i des dels inicis, el programari va seduir milers d'usuaris en desenes de països. Consisteix en un lector universal de mapes gratuït, un navegador de codi obert i una versió professional de pagament. El lector universal permet accedir en línia a mapes intel·ligents sobre el medi ambient de Catalunya. Des del 2006, la versió professional és gratuïta per a l'administració pública, centres de recerca, xarxa de custòdia del territori i estudiants de Catalunya.

## Referències

* ↑ «MiraMon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pons & Masó, 2000, p. 233.
* ↑ «El programari de cartografia digital MiraMon compleix 10 anys». sostenible, 19-07-2005. Arxivat de l'original el 2016-08-05 [Consulta: 25 maig 2016].
* ↑ «L'ús del SIG MiraMon en la docència, la recerca i la gestió del medi natural». RuralCat, 2014. [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Presentació de MiraMon». Departament de Territori i Sostenibilita — Generalitat de Catalunya, 19-06-2014. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Lector de mapes del MiraMon». Softcatalà.
* ↑ Coma, Núria «MiraMon gratuït per als àmbits institucionals i acadèmics de Catalunya». Nació Digital, 03-04-2006. Arxivat de l'original el 2016-09-19 [Consulta: 25 maig 2016].

## Bibliografia

* Pons, Xavier; Masó, Joan «The MiraMon Map Reader, a new Tool for the Distribution and Exploration of Geographical Information througn Internet or on Cd» (en anglès). International Archives of Photogrammetry and Remote Sensing, 2000, pàg. 233-241.
* Masó, Joan; Díaz, Paula; Riverola, Anna; Pons, Xavier «Exchanging the Context between OGC Geospatial Web clients and GIS applications using Atom» (pdf). Geophysical Research Abstracts, vol. 15, 2013.
* Masó, Joan; Núria, Julià; Zabala Torres, Alaitz; Vallès, Marina «CAMM, catálogo de metadatos de Miramon: implementación en una corporación, el DMAH» (en castellà). Mapping, 105, 2005, pàg. 24-31.

## Enllaços externs

* MiraMon - Lloc web oficial
* «Cartografia en format MiraMon, DXF i/o Shape». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: maig 2016].
# Siropeons

Els siropeons (en grec antic Σιροπαίονες) eren una antiga tribu de Peònia que vivia a la ciutat de Siris (actualment Serres) i a la plana de l'Estrímon.
Eren una de les vuit (segons Heròdot) o deu (segons Tucídides) tribus que formaven el poble dels peons. Estaven situats entre els bisaltes i els odomants, que eren al sud, els sints al nord, l'Estrímon a l'est, els maedi a l'oest i una cadena muntanyosa els separava de Crestònia. Tenien la capital a Siris. El sàtrapa Megabazos els va vèncer en una batalla l'any 486 aC, i els perses els van expulsar del seu territori cap a l'Àsia Menor, a Cilícia, on van fundar algunes ciutats.

## Referències

* ↑ Hammond, N.G.L; Griffith, G.T. A history of Macedonia, vol. II. Oxford: Clarendon Press, 1997, 1997, p. 182-183. ISBN 9789025610265.