OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fortalesa Berdkunk

La Fortalesa Berdkunk (en armeni:Բերդկունք), coneguda també amb el nom de Spitak Berd - Fortalesa Blanca-, Aghala o Ishkhanats Amorts), és una antiga fortalesa datada del segle x, situada en la vora occidental de la població de Berdkunk a la Província de Geghark'unik' d'Armènia.
Camí del castell es troben dos khachkars una del segle xii i l'altra d'entre els segles xiv i xv. Amb data 9 de gener de 2003 es va aprovar la llista dels monuments històrics i culturals de la regió Gegharkunik d'Armènia en la qual està inclosa el Castell de Berdkunk.

## Galeria

* Fortalesa Berdkunk, vista de les muralles.
* Vista de la fortalesa Berdkunk.

## Vegeu també

* Llista de castells d'Armènia

## Referències

* ↑ Kiesling, Brady «An Archaeological/Touristic Gazatteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia» (en anglés). Rediscovering Armenia [Erevan/Washington DC], 01-06-2000. Arxivat de l'original el 2006-05-03 [Consulta: 4 setembre 2016].
* ↑ (en armeni) ARLIS [Consulta: 4 setembre 2016].
# Aguinaldo Fonseca

Aguinaldo Fonseca (22 de setembre de 1922; Mindelo, Cap Verd – 24 de gener de 2014; Lisboa, Portugal) fou un poeta capverdià.
Aguinaldo Fonseca es va traslladar a Lisboa l'any 1945 i va publicar diversos poemes en diferents diaris portuguesos.
Va començar la seva carrera professional com a col·laborador del diari Claridade l'any 1945 i posteriorment en el setmanari Mundo Literário (1946-1968).
Posteriorment fou conegut com a "el poeta oblidat", tot i que va publicar a la col·lecció "Linha do Horizonte" de 1951, set anys després, reunits en una selecció de poemes al suplement cultural "Notícias de Cabo Verde", on va descriure la vida de Michel Laban, un investigador francès nascut a Algèria, que va estudiar literatura lusòfona, i que morí a París el desembre del 2008.
Un dels seus poemes es pot trobar al CD Poesia de Cabo Verde e Sete Poemas de Sebastião da Gama (2007) d'Afonso Dias.

## Poemes

* Mãe negra
* Canção dos rapazes da ilha

## Referències

* ↑ Ferreira, 1975, p. 158.
* ↑ «Morreu Aguinaldo Brito Fonseca» (en portuguès). Expresso, 24-01-2014. Arxivat 2 de febrer 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ Alves das Neves, 1963, p. 18.
* ↑ Roldão, Helena. «Ficha histórica: Mundo literário : semanário de crítica e informação literária, científica e artística (1946-1948)» (en portuguès). Hemeroteca Municipal de Lisboa, 27-01-2014.
* ↑ «Objectos do quotidiano de Cabo Verde mostram-se em Lisboa na "Casa Fernando Pessoa"». A Semana, 25-06-2007. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2016. [Consulta: 12 juliol 2016].

## Bibliografia

* Alves das Neves, João. Poetas e Contistas africanos de expressão portuguêsa. Cabo verde-Guiné-São Tomé e Principe-Angola-Moçambique. São Paulo: Brasiliense, 1963, p. 18.
* Ferreira, Manuel. No reino de Caliban : antologia panorâmica da poesia africana de expressão portuguesa. Volum 1. Cabo Verde e Guiné-Bissau. Lisboa: Seara Nova, 1975, p. 158.
* Jahn, Janheinz; Schild, Ulla; Nordmann Seiler, Almut. Who's who in African literature: biographies, works, commentaries, 1972.
* Veiga, Manuel. traduït al portuguès per Elisa Silva Andrade. Insularité et littérature aux îles du Cap-Vert. París: Karthala, 1997, p. 266. ISBN 2-86537-797-0.

## Enllaços externs

* Poemes d'Aguinaldo Fonseca Arxivat 2007-05-17 a Wayback Machine. (portuguès)
# Aguinane

Aguinane (en àrab اكينان, Agīnān; en amazic ⴰⴳⵉⵍⴰⵍ) és una comuna rural de la província de Tata, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.801 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Al-Àghlab ibn Sàlim at-Tamimí

Al-Àghlab ibn Sàlim at-Tamimí (àrab: الأغلب بن سالم التميمي, al-Aḡlab ibn Sālim at-Tamīmī) fou l'ancestre de la dinastia aglàbida. Era un company d'Abu-Múslim, el governador abbàssida del Khorasan, i fou enviat amb un exèrcit a Ifríqiya pel califa al-Mansur. El governador d'Ifríqiya, Muhàmmad ibn al-Àixath, el va nomenar governador del Zab (761), és a dir l'Aurès i el sud de Constantina. El 765 va succeir a Muhàmmad ibn al-Àixath com a governador quan aquest fou expulsat per les seves pròpies tropes. Va ser mort el 767 als murs de Kairuan durant la revolta d'al-Hàssan ibn Wahb. La família es va retirar a Egipte. El seu fill, Ibrahim ibn al-Àghlab, que el 767 tenia 10 anys, va fundar el 800 la dinastia dels aglàbides.

## Notes

* ↑ E.I. dona erròniament com a data l'any 785, però com a any de l'hègira el 148.

## Bibliografia

* Marçais, G.; Schacht, J. «Ag̲h̲labids or Banu ’l-Ag̲h̲lab». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://www.encquran.brill.nl/entries/encyclopaedia-of-islam-2/aghlabids-or-banu-l-aghlab-COM_0024>
# Ainu Times

Ainu Times (en japonès: アイヌタイムズ) és l'única revista publicada en idioma ainu. Utilitza les transcripcions en katakana i en alfabet romànic. Fundat el 20 de març de 1997, es publica cada 3 mesos. El seu redactor actual (2006) és Takashi Hamada (浜田隆史).

## Referències

* ↑ Brunon Synak; Tomasz Wicherkiewicz Language minorities and minority languages in the changing Europe: proceedings of the 6th International Conference on Minority Languages, Gdańsk, 1-5 July, 1996. Wydawn. Uniwersytetu Gdańskiego, 1997. ISBN 978-83-7017-772-0 [Consulta: 9 juny 2012].

## Enllaços externs

* Ainu TimesPàgina inicial (per Takashi Hamada, en Ainu i japonès) (Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine. 2009-10-24)
* オタルナイ・レコード(Arxivat 2009-11-01 a Wayback Machine. 2009-10-24) (inclou pàgines de l'Ainu Times)
* cakcak kamuy oruspe (Exemple de l'Ainu Times, en Ainu, japonès i Esperanto, per YOKOYAMA Hiroyuki, un membre del Hokkaido Esperanto League (HEL) al JAPÓ)
# Flammes

Flammes és una pel·lícula francesa dirigida per Adolfo Arrieta i estrenada el 1978.

## Argument

La Bàrbara, una nena, té un somni recurrent i aterridor des de la seva infantesa: un bomber entra a la seva habitació per la finestra. Un dia, mentre passava davant d'un parc de bombers, un d'ells li va cridar l'atenció. Més tard, va avisar els serveis d'emergència, al·legant que hi havia un incendi a casa seva. Quan arriben els bombers, la Bàrbara fa entrar a la seva habitació l'home que havia vist.

## Repartiment

* Caroline Loeb: Bàrbara
* Dionys Mascolo: Louis, el pare de la Bàrbara
* Pascal Greggory: Paul, germà de Bàrbara
* Marilú Marini: mare de Bàrbara
* Paquita Paquin: la primera tutora
* Xavier Grandes: el bomber
* Isabel García Lorca: Claire, la tutora
* Jeffrey Carey: Jim
* Jaime Santiago: el 2n bomber
* Eloïse Bennett: Bàrbara de petita

## Referències

* ↑ Flammes a unifrance.org
* ↑ Entrevista con Adolfo Arrieta. A propósito de «Flammes» a josemariamarco.com
* ↑ Adolfo Arrieta’s Flammes by Nicholas Elliott a bombmagazine.org

## Bibliografia

* Jacques Grant, Cinéma 78, numéro 239, novembre 1978, p. 105
* Raphaël Bassan, Écran 78, numéro 74, novembre 1978, p. 65
* André Cornand, La Revue du cinéma, numéro 334, décembre 1978 p. 141
* Olivier Gillissen, La Saison cinématographique 79, octobre 1979 p. 135
* Mathieu Macheret, Cahiers du cinéma, numéro 688, avril 2013, p. 72

## Enllaços externs

* Flammes a YouTube
# Ferrinho

El ferrinho (en Crioll Capverdià ferrinhu [feˈʀiɲu]) és un instrument musical, més concretament un idiòfon rascat. Està feta per una barra de metall (generalment de ferro) que és gratada per un altre objecte de metall. El músic aguanta la barra verticalment, recolzada sobre una ma i la part superior contra l'espatlla. Amb l'altra mà, el músic utilitza un objecte metàl·lic, que aguanta horitzontalment, i rasca la barra vertical fent moviments amunt-i-avall. Sovint l'instrument fa uns 90 centímetres.
El ferrinho sol marcar el ritme en el funaná, un gènere musical de Cap Verd.
Es creu que el nom “ferrinho” és una adaptació de “ferrinhos”, que és el nom que reben els triangles en la música popular de Portugal. Malgrat el nom, el ferrinho és més similar a instruments com el güiro que el triangle.

## Bibliografia

* Os Instrumentos Musicais em Cabo Verde (Brito, Margarida; Centro Cultural Português: Praia – Mindelo, 1998)
* Relatório Diagnóstico (Direcção Geral de Animação Cultural: Praia, 1988) Survey about musicians and musical instruments existing in Cape Verde
* Kab Verd Band (Gonçalves, Carlos Filipe; Instituto do Arquivo Histórico Nacional: Praia, 2006)

## Enllaços externs

* Exemple de Funaná on es fa servir un ferrinho i un acordió
# Ferrimottanaïta-(Ce)

La ferrimottanaïta-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la hel·landita. Rep el nom per la seva relació amb la mottanaïta-(Ce).

## Característiques

La ferrimottanaïta-(Ce) és un silicat de fórmula química Ca₄Ce₂Fe$^{3+}$(Be$_{1.5}$◻$_{0.5}$)[Si₄B₄O$_{22}$]O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu de Mineralogia del Departament de Geosciències de la Universitat de Pàdua, a Itàlia, amb el número de catàleg: 2018-02.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al complex volcànic de Vico, a la província de Viterbo (Laci, Itàlia). Aquesta zona italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferri-mottanaite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2021].
# Ait Sedrate Jbel El Oulia

Ait Sedrate Jbel El Oulia (àrab آيت سدرات الجبل العليا) és una comuna rural de la província de Tinghir de la regió de Drâa-Tafilalet. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.031 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Fort Kent

Fort Kent és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 4.233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Kent tenia 4.233 habitants, 1.735 habitatges, i 1.106 famílies. La densitat de població era de 30,2 habitants/km².
Dels 1.735 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.547 $ i la renda mediana per família de 41.616 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.325 $ mentre que les dones 19.146 $. La renda per capita de la població era de 16.403 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Kent». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Kent». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fort Lawn

Fort Lawn és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 864 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Lawn tenia 864 habitants, 326 habitatges i 227 famílies. La densitat de població era de 241,7 habitants/km².
Dels 326 habitatges en un 38,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 21,2% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.694 $ i la renda mediana per família de 36.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.882 $ mentre que les dones 20.813 $. La renda per capita de la població era de 14.463 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Lawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Lawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fort Knox

Fort Knox és una base militar de l'Exèrcit dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Les instal·lacions, de 44.000 hectàrees, cobreixen part dels comtats de Bullitt, Hardin i Meade. Actualment les instal·lacions acullen la United States Army Armor School (acadèmia d'instrucció en blindats), utilitzada tant per tripulacions de l'exèrcit com dels marines per entrenar-se en els seus tancs M1 Abrams. A més, en els seus terrenys hi ha el Museu General George Patton, que mostra la història de la cavalleria i dels blindats de l'Exèrcit dels Estats Units, així com la carrera de George Patton.

## Referències

* ↑ «Patton Museum of Cavalry and Armor». Arxivat de l'original el 2009-10-01. [Consulta: 18 juny 2011].

## Enllaços externs

* Fort Knox - Lloc web oficial
# Font de Davall

«Font de Davall» té aquests significats:
* Font de Davall (Avellanos), font del poble d'Avellanos, pertanyent al terme municipal de Sarroca de Bellera (Pallars Jussà)
* Font de Davall (Erinyà), font del poble d'Erinyà, pertanyent al terme municipal de Conca de Dalt (Pallars Jussà]]
* Font de Davall (Sant Martí de Canals), font del poble de Sant Martí de Canals, pertanyent al terme municipal de [[Conca de Dalt (Pallars Jussà)
# Flávio Conceição

Flávio Conceição (Santa Maria da Serra, 12 de juny de 1974) és un exfutbolista brasiler, que jugava de migcampista.
Conceição va gaudir d'una carrera exitosa a Espanya, on va jugar a dos clubs, inclòs el Reial Madrid, amb el qual va guanyar sis títols importants, i també va representar el Brasil en més de 40 ocasions.

## Biografia

Nascut a Santa Maria da Serra, São Paulo, Conceição va començar la seva carrera amb Rio Branco el 1992. Després es va unir al Palmeiras un any després, i va acumular més de 100 aparicions al primer equip durant el seu període. Això va cridar l'atenció del club espanyol, Deportivo de La Corunya, que va pagar 5,2 milions d'euros per ell després dels Jocs Olímpics d'estiu de 1996.
Jugant al costat del seu compatriota Mauro Silva al centre del camp, Conceição es va convertir gradualment en una força clau en l'ascens dels gallecs al futbol espanyol, ja que va marcar quatre gols en 27 partits en la conquesta de la lliga de l'equip 1999-2000. Això va portar a un trasllat l'any 2000 al Reial Madrid, un altre equip de la Lliga, per valor de 26 milions d'euros.
Tot i que va jugar poc, el Conceição va guanyar dos títols de lliga i l'edició 2001-02 de la UEFA Champions League; en aquella competició, va preparar a Steve McManaman per a la darrera victòria per 2-0 a la semifinal contra el FC Barcelona al Camp Nou. Va passar la campanya 2003–04 cedit al Borussia Dortmund, on també va jugar irregularment.
L'estiu del 2004, Conceição es va traslladar al Galatasaray de Turquia. En la seva primera i única temporada va guanyar la Copa de Turquia, però no va arribar a la Lliga de Campions, activant així una clàusula del seu contracte que li va permetre marxar, i va fitxar pel Panathinaikos de Grècia.
Afectat per lesions i pèrdua de forma, Conceição va ser alliberat i es va retirar a trenta-dos anys.

## Títols

* Campeonato Brasileiro Série A: 1993, 1994
* Campeonato Paulista: 1994, 1996
* Preolímpic de la CONMEBOL: 1996
* Copa Amèrica: 1997, 1999
* Copa Confederacions: 1997
* Lliga de Campions de la UEFA: 2002
* Supercopa d'Europa de futbol: 2002
* Copa Intercontinental: 2002
* lliga espanyola: 2000, 2001, 2003
* Copa de Turquia: 2005

## Referències

* ↑ «Appearances for Brazil National Team». RSSSF. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «When La Liga was just as unpredictable as this season's Premier League». The Guardian, 12-02-2016. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «El Madrid intenta tapar con el fichaje de Flavio Conceiçao la marcha de Redondo» (en castellà). , 01-08-2000.
* ↑ «Madrid magic beats Barcelona». UEFA.com, 24-04-2002. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «Nur Flavio Conceicao macht Borussia Dortmund Mut» (en alemany). , 04-08-2003.
* ↑ «Leihen und sparen» (en alemany), 29-01-2004. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «Lembra dele? Corte na Copa de 98 ainda incomoda Flávio Conceição» (en portuguès). Globo Esporte, 15-01-2013. [Consulta: 29 març 2017].
# Egonu (cràter)

Egonu és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 25 km de diàmetre. Porta el nom del pintor nigerià Uzo Egonu (1931-1996), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Egonu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 4 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Bies de carpó blanc

El bies de carpó blanc(Megabyas flammulatus) és una espècie d'ocell de la família dels vàngids (Vangidae) i única espècie del gènere Megabyas Verreaux et Verreaux, 1855. Habita boscos de l'Àfrica central i Occidental.

## Referències

* ↑ «Bies de carpó blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Tàngara melera de collar groc

La tàngara melera de collar groc (Iridophanes pulcherrimus) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae) i única espècie del gènere Iridophanes Ridgway, 1901.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària als Andes del sud de Colòmbia, oest i est de l'Equador i est del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara melera de collar groc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Mollet Hoquei Club

El Mollet Hoquei Club és un club d'hoquei sobre patins de Mollet del Vallès, al Vallès Oriental, fundat l'any 1955 com Club Patí Mollet (CP Mollet).

## Història

L'entitat va néixer com una secció més del Centre Parroquial, per això originalment es coneixia com l'equip d'hoquei del Centre Parroquial. Els principals promotors del club foren Enric Viñas, Joan Pou i Toni Sariol, president, delegat i entrenador, respectivament.
Durant els primers anys, l'equip disputava els seus partits de tercera categoria a les pistes descobertes del Centre Parroquial. Els bons resultats de l'equip impulsen la renovació de la pista, és a dir, una nova pavimentació. Però al no haver-hi diners, els mateixos jugadors van ajudar els paletes a arrencar les rajoles del camp i després les van vendre als seus familiars, de forma que l'equip va disposar d'una notable ajuda econòmica per fer el pagament de l'obra. Als anys setanta, el club va pujar a segona divisió (Primera Nacional), sent-ne campió l'any 1974. Després de jugar-hi tres temporades, pugen a la Divisió d'Honor la temporada 1979/80. Durant aquesta dècada, l'equip disputa els partits a la pista de la Riera Seca, encara descobertes, i a partir de l'any 1983, cobertes totalment.
Durant la dècada dels vuitanta i principis dels noranta, l'equip esdevé un dels clubs més representatius del municipi, ja que arriba a semifinals de la Copa del Rei de 1989 i també participa en la Copa de la Cers la temporada 1989/90. L'equip juga a la Divisió d'Honor fins a la temporada 1991/92. Després de competir molts anys a la Primera Divisió, l'equip baixa a la Lliga Nacional Catalana la temporada 1999/2000 i la temporada 2012/13 a Primera Catalana.
La temporada 1992/93 el club canvia el seu nom històric per Mollet Hoquei Club.

## Referències

* ↑ Blanco, Jaime. «Gran setmana pel Mollet HC masculí». Contrapunt.cat, 15-05-2011. Arxivat de l'original el 2013-09-01. [Consulta: 13 agost 2011].
* 1 2 3 Arimon Ventura, Glòria «Pinzellades d'un segle d'esports a Mollet». Notes, Vol. 28, 2013, pàg. 251–266. ISSN: 2385-4367.
* 1 2 Boter de Palau Gallifa, 2002, p. 290-292.
* ↑ «Mollet Hoquei Club». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Loan, Marc. «Okcat - Classificació Lliga Nacional Catalana 2012/13». [Consulta: 17 juliol 2017].

## Bibliografia

* Boter de Palau Gallifa, Ramon. Mollet del Vallès : recull gràfic 1870-1965. El Papiol: Efadós, 2002 (L'Abans (Efadós)).

## Enllaços externs

* Mollet Hoquei Club - Lloc web oficial
# Bettadpur

Bettadpur és una muntanya de Karnataka caracteritzada per la seva configuarció cònica i de 1360 metres. Al seu cim té el famós temple de Mallikarjuna (Annadani Mallikarjuna) el deu associat a la família de reis Changalva, i al peu el poble de Bettadpur, que li dona nom i és seu dels bramans Sanketi, el qual tenia una població el 1881 de 2.313 habitants. La muntanya està associada al príncep jainista Chengal Raya del segle x. Fou seu d'un poligar que fou annexionat per Tipu Sultan de Mysore vers 1785.
# Bathmocercus

Bathmocercus és un gènere d'ocells de la família dels cisticòlids (Cisticolidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere conté dues espècies:
* Bathmocercus cerviniventris - prínia capnegra.
* Bathmocercus rufus - prínia caranegra.

## Referències

* ↑ «Bathmocercus sp.» (en anglès). Avibase. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ Zoonomen Nomenclatural data (2015) Alan P. Peterson. Cisticolidae. Acceso: 18 de noviembre de 2015.
* ↑ Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015. Downloaded from http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/
# Illa Hoved

L'Illa Hoved és una petita illa deshabitada que forma part de la regió de Qikiqtaaluk del territori canadenc de Nunavut. L'illa es troba entre les penínsules de Svendsen i Bjorne, dins el fiord Baumann de l'illa Ellesmere de a l'arxipèlag àrtic canadenc. Té una superfície de 158 km² i un perímetre de 55 quilòmetres.
Va ser cartografiada i batejada durant la segona expedició noruega del Fram (1898-1902), dirigida pel capità Otto Sverdrup. Hoved en noruec significa "principal".

## Referències

* ↑ England, J. H. «Late Wisconsinan buildup and wastage of the Innuitian Ice Sheet across southern Ellesmere Island, Nunavut». Canadian Journal of Earth Sciences, vol. 41, 2004, pàg. 39–61. DOI: 10.1139/e03-082. OCLC: 194498471 [Consulta: 30 abril 2008]. Arxivat 2005-05-28 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2005-05-28. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ «Queen Elizabeth Islands». nrcan.gc.ca, 19-03-2008. Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ «The Polarship Fram». fram.nl. [Consulta: 30 abril 2008].