OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La viudita naviera

La viudita naviera és una pel·lícula espanyola dirigida per Lluís Marquina i Pichot i estrenada el 14 de juny de 1962, basada en la novel·la homònima de José María Pemán. Fou rodada a Cadis.

## Argument

Al Cadis del 1895 i durant els carnavals, la vídua Candelaria - que viu amb la seva cunyada Fidelitat i és propietària d'una flota de navilis - contreu matrimoni per poders amb el Capità Tomás Igartua, destinat a l'Havana. El vaixell, en el qual se suposava retornava a Espanya sofreix un naufragi i arriben notícies a la península que el Cavaller ha mort. Candelaria es converteix així, per segona vegada, en vídua, ara pretesa per Don Santiago Filgueras. Quan s'arriba a conèixer que Igartua mai va pujar al vaixell, Filgueras intenta fer creure el contrari a Candelaria per a aconseguir el seu amor. No obstant això, el marit apareix i finalment aconsegueix triomfar l'amor.

## Repartiment

* Paquita Rico - Candelaria
* Arturo Fernández - Tomás Igartua
* Ismael Merlo - Santiago Filgueira
* Lina Canalejas - Niña García
* Mary Santpere - Fidelidad Pimentel
* José Franco - Carmelo Pimentel
* Gabriel Llopart - Samuel Williams Bellini
* José Orjas - Guàrdia
* Erasmo Pascual - Cambrer
* Encarna Paso - Donzella

## Premis

Arturo Fernández va rebre el premi al millor actor als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1961.

## Referències

* ↑ La viudita naviera a abc.es
* ↑ Cuando en Cádiz se rodó LA VIUDITA NAVIERA, laazoteadecadiz
* ↑ 1961 Comienza en Cádiz el rodaje de 'La viudita naviera', Diario de Cadiz, 9 de setembre de 2011
* ↑ La viudita naviera a Fotogramas
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Enllaços externs

* Presentació de La viudita naviera a Cine de barrio.
# Palet

Un palet o paleta (del francès, palette) és una base o plataforma de fusta, plàstic, acer o altres materials, per facilitar el moviment de les càrregues que s'hi dipositen, permetent de tractar-les de manera estandarditzada (amb les mateixes eines, per exemple: carretó elevador), malgrat les diferències de forma i volum.

## Història

Podem traçar l'origen dels palets en les plataformes de fusta (skid o patí en anglès) utilitzades a principis del segle xx en el transport marítim i ferroviari per tal de facilitar la càrrega i descàrrega.
Però l'ús intensiu dels palets arribà durant la Segona Guerra Mundial quant les forces armades dels Estats Units empraren palets estàndard pel subministrament de les seves tropes, especialment al teatre del Pacífic, amb grans distàncies i dificultats d'aprovisionament.
L'any 1961 la Unió Internacional de Ferrocarrils va acordar estandarditzar la mida dels palets. Aquest nou disseny Europal o euro-palet, de 800 x 1.200 mm, està adapta al transport ferroviari i per a passar per a la majoria de portes. Aquest és el tipus de palet més utilitzat arreu del món i l'estàndard europeu.

## Mides

Les mesures més usuals dels palets són:
* 800 × 1.200 mm (Euro-palet): mida europea estàndard.
* 48 × 40 polzades (1.219 × 1.016 mm): palet estàndard als Estats Units.
* 1.000 × 1.200 mm, palet militar estàndard de l'OTAN.
* Palet MASTER 463L de 2.640mm × 2.130mm, utilitzat per al transport militar aeri.

## Vegeu també

* Portapalets, carretó que permet elevar i transportar palets i la seva càrrega.
* Carretó elevador, vehicle motoritzat utilitzat per a moure palets.
* Contenidor utilitzat per al transport intermodal de mercaderies.
* Estanteria de paletització.

## Referències

* ↑ Palet, DIEC. Vegeu la segona accepció
* ↑ Paleta, DIEC. vegeu entrada vuitena de la segona accepció
* ↑ Leblanc, Rick. «What Came First, The Pallet or the Forklift?». Packaging Revolution. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ Vanderbilt, Tom. «The Single Most Important Object in the Global Economy». Slate.com. [Consulta: 10 maig 2015].
* 1 2 «Pallet delivery and pallet shipping history». Barrington Freight. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ FÜSSLER, VON CLAUDIA. «Alles paletti». Zeit Online. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ «Pallet sizes». chep.com. Arxivat de l'original el 28 de maig 2015. [Consulta: 28 maig 2015].
* 1 2 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Peli. [Consulta: 28 maig 2015].
Viccionari
# Torrent de Sant Martí (desambiguació)

«Torrent de Sant Martí» té aquests significats:
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - 12 metres

Els 12 metres va ser una de les quatre proves de vela que es van disputar al camp de regates de Nynäshamn durant els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. Hi van prendre part 27 navegants repartits ens tres vaixells en representació de tres països diferents. Es disputà el 20 i 21 de juliol de 1912.

## Resultats finals

Es van disputar 2 regates per una distància total de 36,2 milles nàutiques. La classificació es determinava segons els punts obtinguts en cadascuna de les regates a raó de 7 punts pel primer, 3 pel segon i 1 pel tercer.
| Pos. | Vaixell | Tripulació | 1a regata | 1a regata | 1a regata | 2a regata | 2a regata | 2a regata | Punts Totals |
| Pos. | Vaixell | Tripulació | Pos. | Temps | Punts | Pos. | Temps | Punts | Punts Totals |
| | Magda IX Noruega | Alfred Larsen, Johan Anker, Nils Bertelsen, Halfdan Hansen, Magnus Konow, Petter Larsen, Eilert Falch-Lund, Fritz Staib, Arnfinn Heje, Gustav Thaulow | 1 | 3h17'17" | 7 | 1 | 3h32'00" | 7 | 14 |
| | Erna Signe Suècia | Hugo Clason, Nils Persson, Hugo Sällström, Nils Lamby, Kurt Bergström, Dick Bergström, Erik Lindqvist, Per Bergman, Sigurd Kander, Folke Johnson | 2 | 3h24'13" | 3 | 2 | 3h48'06" | 3 | 6 |
| | Heatherbell Finlàndia | Ernst Krogius, Ferdinand Alfthan, Pekka Hartvall, Jarl Hulldén, Sigurd Juslén, Eino Sandelin, Johan Silén | 3 | 3h25'45" | 1 | 3 | 3h48'55" | 1 | 2 |

## Àrea de regates

Per la cursa dels 12 metres es va emprar el camp de regates A.

## Condicions meteorològiques

| Data | Cursa | Descripció | Vel. vent | Direcció vent | Sortida |
| 20 juliol 1912 | 1 | Bon temps, amb una lleugera brisa de l'est. | 5 knots (9.3 km/h) - 9 knots (17 km/h) | | 11:00 |
| 21 juliol 1912 | 2 | Una lleugera brisa bufava pel matí. | 4 knots (7.4 km/h) - 6 knots (11 km/h) | | 11:00 |

## Referències

* ↑ «Sailing at the 1912 Stockholm Summer Games: Mixed 12 metres». sports-reference.com [Consulta: 7 març 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-01-31. [Consulta: 7 març 2017].
* 1 2 The Swedish Olympic Committee. Erik Bergvall. The Olympic Games of Stockholm 1912 - Official Report (PDF). Wahlström & Widstrand, 1913 [Consulta: 8 febrer 2015]. Arxivat 29 October 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Jerd

Jerd (en rus: Жердь) és un poble de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 185 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Каргопольского района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 2 maig 2022].
# Antiescorbútic

Antiescorbútic és aquell medicament o agent que serveix per a combatre l'escorbut. La llimona i la llimona dolça són els principals antiescorbútics naturals gràcies al seu alt contingut de vitamina C.

## Referències

* ↑ Antiescorbútic. Gran enciclopèdia catalana
# Preferred Pictures

Preferred Pictures va ser una productora cinematogràfica estatunidenca de l' era del cinema mut. Fundada l'any 1920 pel productor B. P. Schulberg després de la seva sortida de la Paramount Pictures, era independent i distribuïa les seves pròpies pel·lícules o les estrenava a través de First National Pictures. Els socis de Schulberg van ser J.G. Bachmann i Al Lichtman, i moltes de les primeres produccions de la companyia van comptar amb l'actriu Katherine MacDonald. Va ser substituïda com a estrella principal de la companyia per Clara Bow.
L'any 1925 l'empresa va tenir problemes financers. Schulberg va ser atret per tornar a Paramount i va portar a Bow amb ell. Les últimes estrenes sota el segell Preferred Pictures es van publicar el 1926. Moltes d'aquestes van ser estrenades per la companyia només en determinats estats, amb altres distribuïdors que els gestionaven a les altres regions.

## Filmografia

* The Beautiful Liar (1921)
* The Woman's Side (1922)
* The Infidel (1922)
* Rich Men's Wives (1922)
* Heroes and Husbands (1922)
* White Shoulders (1922)
* Shadows (1922)
* Domestic Relations (1922)
* Thorns and Orange Blossoms (1922)
* The Woman Conquers (1922)
* The Hero (1923)
* Are You a Failure? (1923)
* April Showers (1923)
* Poor Men's Wives (1923)
* Money! Money! Money! (1923)
* Refuge (1923)
* The Girl Who Came Back (1923)
* The Lonely Road (1923)
* Daughters of the Rich (1923)
* The Scarlet Lily (1923)
* Mothers-in-Law (1923)
* Don't Marry for Money (1923)
* The Virginian (1923)
* Maytime (1923)
* The Broken Wing (1923)
* Chastity (1923)
* Poisoned Paradise (1924)
* The Breath of Scandal (1924)
* White Man (1924)
* The Triflers (1924)
* Capital Punishment (1925)
* The Mansion of Aching Hearts (1925)
* North Star (1925)
* The Blind Trail (1925)
* The Boomerang (1925)
* Faint Perfume (1925)
* My Lady's Lips (1925)
* The Parasite (1925)
* The Lawful Cheater (1925)
* Go Straight (1925)
* Parisian Love (1925)
* Perils of the Rail (1925)
* The Other Woman's Story (1925)
* The Girl Who Wouldn't Work (1925)
* With This Ring (1925)
* Free to Love (1925)
* The Plastic Age (1925)
* Lew Tyler's Wives (1926)
* The Romance of a Million Dollars (1926)
* Dancing Days (1926)
* His New York Wife (1926)
* Exclusive Rights (1926)
* Shameful Behavior? (1926)

## Referències

* 1 2 Slide p.162

## Bibliografia

* Slide, Anthony. The New Historical Dictionary of the American Film Industry. Routledge, 2014.
# Orestias silustani

Orestias silustani és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el llac Titicaca al Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias silustani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Reis, R; Lima, F. (2009). "Orestias silustani." 2009 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2009. [Consulta: 10 abril 2023]
* ↑ Berra, T., 2001. Freshwater Fish Distribution. Academic Press, San Diego, Califòrnia.
* ↑ Costa, W.J.E.M., 2003. Rivulidae (South American Annual Fishes). A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Pp. 526-548. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
# Delicatessen

«Delicatessen» té aquests significats:
   * Botiga especialitzada en aquests productes, xarcuteria
* Delicatessen (pel·lícula), pel·lícula francesa realitzada per Marc Caro i Jean-Pierre Jeunet
* Delicatessen (programa de ràdio), una programa de ràdio de Catalunya Ràdio
* Delicatessen (grup), banda britànica d'indie-rock

## Referències

* ↑ «ésAdir > delicatessen». [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «xarcuteria». GEC. [Consulta: 21 febrer 2021].

## Vegeu també

* Delicadesa
Viccionari
# Otó I de Montferrat

Otó I (també escrit Otho, Ottone i Oddone) (? - 991) fou marquès de Montferrat, títol que va heretar el seu pare Aleram. De la seva biografia se'n tenen poques dades, se'n sap però que no va viure gaire temps després de succeir al pare.

## Biografia

Otó era el segon fill d'Aleram i de la seva primera esposa. Després de la mort d'Aleram el 991, com era tradició entre els francs salis, es van repartir els territoris del patrimoni familiar entre els seus dos fills, ja que el fill gran Guillem, havia mort una mica abans que el seu pare (967). A Otó li va tocar la zona nord, anomenada Marquesat de Montferrat, i a Anselm la zona sud, anomenada Marquesat de Ligúria.
Probablement, com era tradició, els tres germans van estar implicats en l'administració i govern del territoris del pare abans de la mort d'aquest. Otó no apareix esmentat en cap document, ni amb el seu pare ni amb els seus germans. Els únics documents on apareix són de generacions posteriors, en què se l'esmenta, en una confirmació d'unes possessions de l'abadia de Fruttuaria que ell va atorgar. Aquest fet podria ser perquè mai no va utilitzar el seu títol, encara que els seus descendents van preferir fer-ho evident.
Otó va morir el 991, com se sap gràcies a la carta fundacional del monestir de Spigno, del qual Otó va planificar la seva construcció. Va deixar dos fills i dues filles:
* Guillem, qui el va succeir,
* Riprando
* Otta
* Waldrada.

## Notes

* ↑ Tradicionalment s'havia pensat que el pare va morir l'any 967 perquè aquesta és la data que posa en una làpida; segons les investigacions de l'historiador Patrucco el pare va morir el 991 i aquesta làpida està equivocada.
* ↑ Otó va començar la construcció del monestir: in loco et fundo Spignni ad locum hubi monte Sancti Quintini dicitur in onore Domini Dei Salvatoris, Sanctique Thome apostoli et beati martiris Christi Quintini. Spigno és entre Acqui Terme i Savona, a la confluència dels rius Valla i Bormida. La família d'Otó va finalitzar el projecte pro salute illius anime nostrorumque atque omnium fidelium ("per la salut de la seva ànima i la nostra amb tota la fe")

## Referències

* ↑ I Marchesi del Monferrato, Aleramo
* ↑ Casalis, 1843, p. 30.

## Bibliografia

* Casalis, Goffredo. Dizionario geografico storico-statistico-commerciale degli stati di S. M. il Re di Sardegna, Volum 11. Forni, 1843.
* Merlone, Rinaldo. Prosopografia Aleramica (secolo X e prima metà del XI).

## Enllaços externs

* Giancarlo Patrucco, I Marchesi del Monferrato, Oddone I
# Torrent de Seldasses

El torrent de Seldasses és un torrent del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector central del terme; es forma just al sud-oest de la masia de Plana Serra, a llevant dels Camps de Plana Serra, al sud-est de Puigdolena, des d'on davalla cap a migdia. Travessa la carretera C-1413b a llevant del Pla de la Casanova, deixa a l'esquerra el Bosc de Seldasses, i s'aboca en el Tenes a l'embassament de les Torres. És paral·lel a ponent del torrent del Barbot.

## Enllaços externs

* El torrent de Seldasses en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Orca (invent)

L'orca és un invent creat per dues empreses: Climeworks i Swiss Re. És una maquina, que obté el diòxid de carboni i el converteix en aire pur. Aquesta màquina serveix per aturar el canvi climàtic, i ajuda a reduir la contaminació que hi ha a tot arreu del món.

## Swiss Re

L'empresa Swiss Re té un objectiu de zero emissions brutes en les sevesoperacions del 2030. A part d'haverse ajuntat amb Climeworks té mes negocis.

## Climeworks

L'empresa Climeworks es va fundar el 2009. El seu objectiu és millorar el canvi climatic. A inicis de 2014 va començar a desenvolupar el concepte de col·lectors de co2 modulars, centrant-se en la captura d'aire directe. El 2017 va aconseguir encarregar la primera planta que capturava aire a escala comercial. A començaments de 2019 van poder treure el primer servei d'eliminació de dioxid de carboni per a tots i a tot arreu del món. Finalment, el 8 de setembre de 2021 van treure la màquina anomenada Orca.

## Orca

Orca és una màquina que es dedica a capturar el co2 i separar el carboni de l'oxigen. Es fa de forma que l'oxigen pasa per un filtre i surt a l'aire novament, mentre que el carboni es retingut. Un cop agafat el carboni (que es el contaminant) es tanca la ventilació i la temperatura s’eleva a 100 °C. Ja per acabar, el carboni es barreja amb aigua, passa per un tub i acaba sota terra per abonar les plantes.

## Referències

* ↑ Salvans, Aleix «La central de captura de CO2 més gran del món comença a funcionar a Islàndia». El Món, 10-09-2021.
* ↑ «Swiss Re Foundation | Swiss Re» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ «Climeworks offers a technology to reverse climate change.». [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ «World's largest carbon-capture plant Orca opens in Iceland» (en anglès), 09-09-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].

## Enllaços externs

* https://www.swissre.com/foundation/ (web Swiss Re informació)
* https://climeworks.com/ (web Climeworks informació)
* https://www.forbes.com.mx/la-planta-de-captura-de-carbono-mas-grande-del-mundo-ya-funciona-en-islandia/ (altre article)
* https://climeworks.com/co2-removal (Funcionament Orca)
# Cantó de Saint-Galmier

El cantó de Saint-Galmier era una divisió administrativa francesa del departament del Loira, situat al districte de Montbrison. Comptava 11 municipis i el cap era Saint-Galmier. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Andrézieux-Bouthéon
* Aveizieux
* Bellegarde-en-Forez
* Chambœuf
* Cuzieu
* Montrond-les-Bains
* Rivas
* Saint-André-le-Puy
* Saint-Bonnet-les-Oules
* Saint-Galmier
* Veauche

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Antoine Ravel | Radical |
| 1951-1972 | Émile Pelletier | Divers droite |
| 1972-1994 | Henri Bayard | RI, després UDF |
| 1994-1995 | François Mazoyer | Divers droite |
| 1985-2013 | Paul Salen | Divers droite, després UMP |
| 2013-2015 | Michèle Maras | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 14.723 | 16.462 | 22.135 | 27.384 | 31.831 | 34.865 | 37.768 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Pommer

Pommer o bombarba (francès hautbois; italià bombardo, bombardone) descriu l'alto, tenor, baix i contrabaix, membres de la família de la xeremia, que són similars quant a la seva funció al corn anglès, oboè baix, fagot i contrafagot, tot i que l'avantpassat directe de la família del fagot era el baixó.

## Història

El nom "pommer" va sorgir a Alemanya, era el nom de l'artilleria, l'instrument era gran i potent pel que fa al so. La família de la xeremia era el conjunt prototípic, es van construir set mides de pommers, del soprano alt al baix contrabaix, i també uns conjunts de xeremies de doble llengüeta que tenien un so ple i equilibrat. Aquests instruments van ser populars per ser tocats als exteriors i a les cerimònies, fins que no arribà la família de l'oboè, molt més refinada, fets per les famílies Philidor i Hotteterre a França a mitjans del segle xvii. No s'ha de confondre la família del cromorne amb la del cromorn, aquesta segona era d'uns instruments de tipus transicional que es van continuar tocant després d'aparèixer l'oboè, l'oboè tenor i el fagot. El cromorne baix podia ser una descendència "espiritual" del pommer baix, i el seu to potent i similar al d'un orgue només el podem trobar i sentir, sembla ser, en dos enregistraments de música barroca francesa, a càrrec de Jeremie Papasergio.
La diferència principal que podem veure entre els instruments medievals i aquells de la nostra orquestra actual és que han evolucionat cap a una sola mida. En els pommers no s'havia fet cap intent de doblegar el tub, la seva longitud, similar a la d'un tub d'orgue de la mateixa afinació, el tornava feixuc per a la posició oblicua que mantenia respecte l'intèrpret.[1]
El pommer contrabaix podia tenir 2,7 metres de llargada sense comptar amb el tudell i la llengüeta que, al final, es van doblegar cap avall. Tenia cinc forats i cinc claus al cos; per a facilitar el tapament dels forats amb els dits, aquests es perforaven de manera oblicua al tub. Tenia una extensió de dues octaves.[1]

## Vegeu també

* Bombarba (música)
* Oboè
* Fagot

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació ara en el domini públic: Schlesinger, Kathleen (1911). Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911. "Pommer". En Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica 22 (11è ed.). @Cambridge Premsa Universitària. p. 46.
# Opsariichthys bea

Opsariichthys bea és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes del Vietnam. L'epítet és va triar en honor de Bê, l'esposa de Nguyen.

## Referències

* ↑ Torres, Armi G. «Opsariichthys bea Nguyen, 1987» (en anglès). FishBase.
* ↑ Scharpf, Christophers; Lazara, Kenneth J. «Order Cypriniformes: Families Leptobarbidae, Xenociprididae and Tincidae» (en anglès). Fish Name Etymology Database, 17-10-2018. Arxivat de l'original el 2022-02-01. [Consulta: 29 març 2020].
# Daniel Burley Woolfall

Daniel Burley Woolfall (15 de juny, de 1852 - 24 d'octubre de 1918) fou el 2n president de la FIFA, durant un mandat que va durar de 1906 a 1918.
Woolfall, directiu de l'Associació Anglesa de Futbol, es va proposar com a principal objectiu de la seva presidència la instauració d'un reglament uniforme en el futbol internacional. Durant el seu càrrec, l'aplicació de les Regles del Joc, establertes acord amb el model anglès, es va fer obligatòria, alhora que es va aconseguir una definició clara de la normativa aplicable en els partits internacionals.
També va exercir un paper destacat en l'organització de la primera competició internacional de futbol digna d'esment, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908, disputats a Londres.
Durant el seu mandat es va aprovar la incorporació dels primers membres no europeus de l'organització (Sud-àfrica, Argentina, Xile i els Estats Units), però el seu exercici es va veure interromput per l'esclat de la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «In the Shadow of more Famous Names». FIFA, 17-09-1998. Arxivat de l'original el 2008-02-07. [Consulta: 30 març 2009].
* ↑ «The History of FIFA» (en anglès). FIFA. Arxivat de l'original el 2012-05-14. [Consulta: 30 març 2009].