OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mons perduts

Mons perduts (títol original en anglès, Lost Worlds) és una sèrie de televisió documental del canal History que explora una varietat d'ubicacions "perdudes" des de l'antiguitat fins als temps moderns. Aquestes "grans gestes d'enginyeria, tecnologia i cultura" es revelen mitjançant l'ús d'evidències arqueològiques i entrevistes amb experts rellevants mentre s'examinen els llocs es mostren reproduccions generades per ordinador. Aquestes recreacions visuals prenen la forma d'entorns 3D renderitzats i superposicions manipulades amb fotografies, cosa que permet veure el "món perdut" en el seu estat actual. S'ha doblat al català pel canal 33.
L'episodi pilot es va emetre per primera vegada el 4 d'abril de 2005. El van seguir 12 episodis més el 2006 i 19 episodis més el 2007. Cada episodi estava disponible en DVD en la seva data d'emissió original. Els primers 13 episodis es van publicar com a caixa de 4 DVD el 30 de gener de 2007.

## Referències

* ↑ «About the Series». history.com. The History Channel. Arxivat de l'original el 9 febrer 2010. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «About Lost Worlds» (video). history.com. The History Channel. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ CCMA. «Mons perduts - T1xC1 - Els cavallers Templers - 3Cat». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Lost Worlds DVD Set». shop.history.com. The History Channel. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2011. [Consulta: 12 juny 2012].
# Shomei Tomatsu

Shomei Tomatsu (en japonès 東松 照明 Tōmatsu Shōmei) (Nagoya, 16 de gener de 1930 - Naha, 14 de desembre de 2012) va ser un fotògraf japonès.
Tomatsu va estudiar econòmiques a la Universitat d'Aichi, on es va graduar el 1954. Mentre encara hi estudiava les seves fotografies es publicaven a les revistes japoneses de fotografia més importants. Quan va començar a treballar a Iwanami va treballar en la sèrie "Iwanami Shashin Bunko", però aviat va marxar per a fer-se freelance.
L'any 1959 va formar Vivo amb Eikoh Hosoe i Ikkō Narahara, i dos anys més tard es va publicar el llibre Hiroshima–Nagasaki Document 1961 (d'autoria compartida amb Ken Domon), sobre els efectes de les bombes atòmiques i que va gaudir de molt èxit.
El 1972 va anar a viure a Okinawa, i el 1975 va publicar "Taiyō no enpitsu" ("Llapis del sol"), que va obtenir diversos premis.
Tomatsu va traslladar-se a Nagasaki el 1998, i va morir a Naha (Okinawa) el desembre de 2012 (tot i que no es va anunciar públicament fins un mes més tard).

## Exposicions

Tomatsu ha tingut diverses retrospectives, tant al Japó com en altres països. A començaments de segle xxi es va embarcar en unes sèries de retrospectives, dividint la seva obra en cinc "mandales" de lloc:
* Mandala Nagasaki (Museu d'Art de la Prefectura de Nagasaki, 2000)
* Mandala Okinawa (Museu d'Art d'Urasoe, 2002)
* Mandala Kyo (Museu Nacional d'Art Modern de Kyoto, 2003)
* Mandala Aichi (Museu d'Art de la Prefectura d'Aichi, 2006)
* Mandala Tòquio (Museu Metropolità de Fotografia de Tòquio, 2007)
El Museu d'Art Modern de San Francisco va organitzar la retrospectiva Shomei Tomatsu: Skin of the Nation, i va exhibir-se internacionalment del 2004 al 2006: a la Japan Society de Nova York, la Galeria Nacional de Canadà (Ottawa), el Museu d'Art Corcoran (Washington DC), el Museu d'Art Modern de San Francisco, i al Fotomuseum Winterthur.
Altres exposicions recents inclouen:
* Shomei Tomatsu: Ravages of Time (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2001)
* Myths and Games: Milton Montenegro, Daido Moriyama, Hiromi Tsuchida and Others (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2004)
* Poli Sci (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2004)
* Common Ground: Discovering Community in 150 Years of Art: Selections from the Collection of Julia J. Norrell (Museu d'Art Corcoran, Washington DC, 2004-2005)
* Festivals and Rituals (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2004-2005)
* Color/Generations: Shomei Tomatsu, Cassio Vasconcellos, Yoshi Abe and others (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2005)
* Saints and Sinners:: Images and Books (Tepper Takayama Fine Arts, Boston, 2006)
* Island Life (Institut d'Art de Chicago, Chicago, 2013-2014)
* Shomei Tomatsu (Fundació Mapfre Casa Garriga Nogués, Barcelona, 2018)

## Referències

* ↑ Shomei Tomatsu obituary, a The Guardian, 14 de gener de 2013 (anglès)
* ↑ Exposició de fotografia de Shomei Tomatsu, al web de la Fundació Mapfre

## Enllaços externs

* Remembering Shomei Tomatsu (1930-2012), a Aperture Foundation (anglès)
* Shomei Tomatsu: Skin of the Nation visita interactiva de l'exposició al web del SFMOMA (anglès)
# Juscelino Kubitschek (Santa Maria)

Juscelino Kubitschek és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Conjunto Habitacional Santa Marta, Juscelino Kubitschek, Vila Caramelo, Vila Jóquei Clube, Vila Martelet, Vila Prado, Vila Rigão.

## Galeria de fotos

| Nova Santa Marta | Nova Santa Marta | Passo d'Areia |
| Agroindustrial | | Passo d'Areia Noal |
| Pinheiro Machado | Pinheiro Machado / São João | Patronato Renascença |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Campionat del Món de Clubs

«Campionat del Món de Clubs» té aquests significats:
* Campionat del Món de Clubs de futbol
* Campionat del Món de Clubs d'hoquei patins masculí
* Copa Mundial de Clubs de bàsquet
* Campionat del Món de Clubs d'handbol
# Pecuari

Pecuari (en llatí plural pecuarii) era el nom que rebien les persones que pasturaven els seus ramats en terres considerades publiques (pascua publica ('pastures públiques', saltus ('boscatges') o silva ('selva', 'forest')) i pagaven una taxa a l'estat que era anomenada scriptura. Els censors van deixar en mans dels publicans el dretde recollir aquests impostos dels que se'n desconeix l'import, però que eren una font important d'ingressos per a l'erari.
Els pecuaris pagaven l'impost segons la quantitat de caps de bestiar i el tipus d'animals que pasturaven. Si un pecuari no el pagava, era sancionat amb fortes multes. Les lleis Sextia Licinia agraria i Thoria agraria establien límits sobre els caps de bestiar que es podien portar a les terres públiques. Els animals que es portaven a pasturar sense inscriure'ls als registres eren confiscats per l'estat. A l'època de l'Imperi les pastures públiques van anar desapareixent i la gestió depenia del mateix emperador. L'ofici també va desaparèixer.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Scriptura». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 24 març 2022].
# Simmonsita

La simmonsita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al subgrup de la criolita. Nomenada el 1999 per Eugene Edward Foord, Joseph T. O'Connor, John M. Hughes, Stephen J. Sutley, Alexander O. Falster, Arthur E. Soregaroli, Frederick E. Lichte, i Daniel E. Kile en honor de William B. "Skip" Simmons (nascut al 5 de novembre de 1943), Universitat de Nova Orleans, Nova Orleans, Louisiana, EUA, especialista en mineralogia i petrologia de pegmatites granítiques, especialment les de Colorado i del tipus NYF.

## Classificació

La simmonsita es troba classificada en el grup 3.CB.15 segons la classificació de Nickel-Strunz (3 per a Halurs; C per a halurs complexos i B per a Neso-aluminofluorurs; el nombre 15 correspon a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La simmonsita és un halur de fórmula química Na₂Li[AlF₆]. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5 a 3.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se en forma de paquets (> 2 cm) blancs que pot o no poden tenir un aspecte granular. Sovint, també, en beines de fluorur d'alumini (20 cm) en pegmatites de granit riques en amazonita. Es troba a Amèrica del Nord i a l'Àsia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Simmonsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Eugene Edward Foord, Joseph T. O'Connor, John M. Hughes, Stephen J. Sutley, Alexander U. Falster, Arthur E. Soregaroli, Frederick E. Lichte, and Daniel E. Kile (1999) Simmonsite, Na2LiAlF6, a New Mineral from the Zapot amazonite-topaz-zinnwaldite pegmatite, Hawthorne, Nevada, U.S.A., American Mineralogist 84: 769-772.

## Enllaços externs

* Mineralogical Association Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Web Mineral.com (anglès)
# Abdon

Segons la Bíblia, Abdon va ser un dels jutges d'Israel en els temps entre la conquesta de Canaan per part dels israelites i l'època dels reis.
Apareix solament en tres versets del Llibre dels Jutges, on se cita que era fill d'Hil·lel, el piratonita. El text diu també que tenia quaranta fills i trenta nets i cadascun muntava el seu pollí, per tant, era d'una família acomodada. Va governar Israel durant vuit anys.
El van enterrar a la serralada dels amalequites, dins de la regió d'Efraïm.

## Referències

* ↑ Llibre dels Jutges. XII, 13
Viccionari
# Los misterios de Laura

Los misterios de Laura, ocasionalment anomenada Laura y sus misterios, és una sèrie de TVE, produïda per Ida y Vuelta (productora d'altres èxits com ara Motivos personales) i que s'emet per La 1 de TVE. Al principi la sèrie s'anava a titular “Madres y detectives”.
Va ser estrenada el dilluns 27 de juliol de 2009 amb bons registres d'audiència, i fou líder de la nit i guanyà en quasi dos punts CSI en el seu primer episodi.
La sèrie va tancar la seva primera temporada el 31 d'agost de 2009 amb una mitjana de 2.200.000 espectadors i un 16 % de share, cosa que va permetre la seva renovació per una segona temporada de 13 episodis, la gravació de la qual començarà en juny i durarà fins a Nadal. L'emissió de la segona temporada es preestrena el 20 d'abril de 2011 en rtve.es, i la seva estrena oficial fou el 25 d'abril en La 1. Més endavant, el gener del 2023, se'n va fer un telefilm titulat El misterio del asesino inesperado. Al final de l'any, el 13 de desembre del 2023, es va reprendre la sèrie amb dos capítols nous i es va canviar el títol a Laura y sus misterios.

## Argument

Los misterios de Laura continua la tradició de sèries com Se ha escrito un crimen o Colombo, així com recull elements de les novel·les de misteri d'Agatha Christie intercalats amb la vida personal i sentimental de la protagonista. La inspectora Laura Lebrel prefereix guiar-se “pel seu olfacte i intuïció” fent de la detectiu “un personatge entranyable i proper”.

## Personatges

* Laura Lebrel del Bosque (María Pujalte)
* Jacobo Salgado Sexto (Fernando Guillén Cuervo)
* Martín Maresca (Oriol Tarrasón)
* Vicente Cuevas (César Camino)
* Lidia Martínez (Laura Pamplona)
* Carlos Salgado Lebrel (Juan del Pozo)
* Javier Salgado Lebrel (Raúl del Pozo)
* Maribel del Bosque (Beatriz Carvajal)

### Antics

* Maite Villanueva (Eva Santolaria) (Temporada 1)
* Victoria Conde (Elena Irureta) (Temporada 1)

## Referències

* 1 2 «Los misterios de Laura vuelven con nuevo nombre: fecha de estreno y primeras imágenes» (en castellà). El Mundo, 11-12-2023. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ Article de "Ver tele" sobre l'emissió de la sèrie Arxivat 2011-08-20 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Pàgina oficial de la sèrie a RTVE (castellà)
* ↑ «"Los misterios de Laura" sufren la baja de Eva Santolaria y Elene Irureta» (en castellà). ojotele.com. Arxivat de l'original el 2010-11-04. [Consulta: 25 juny 2011].
* ↑ Article de "Ver tele" sobre la segona temporada Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Article de presentació i promoció de la sèrie a RTVE (castellà)
* ↑ Article de "Publico.es" sobre la sèrie arrel de l'emissió de la segona temporada(castellà)

## Vegeu també

* The Mysteries of Laura

## Enllaços externs

* Los misterios de Laura - Lloc web oficial
* Fitxa de la sèrie a Formula.TV (castellà)
# Juscelinomys

Juscelinomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids.

## Descripció
### Dimensions

El gènere Juscelinomys agrupa rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 128–155 mm, una cua de 85–116 mm i un pes de fins a 99 g.

### Característiques cranials i dentals

El crani és estret i presenta un rostre ample, mentre que els forats palatins són llargs i amples. La mandíbula està poc desenvolupada.

### Aspecte

Les parts dorsals són rogenques o olivàcies, amb abundants franges negres, particularment al llarg de la columna dorsal, mentre que les parts ventrals són taronja. El musell és allargat, mentre que les orelles són curtes i estan densament cobertes de pèls. Els tres dits centrals de les potes anteriors tenen urpes força llargues. La cua és més curta que el cap i el cos, és rabassuda i es va fent més estreta cap a la punta. Està completament revestida de pèls bastos negrencs o rogencs. Les femelles presenten quatre parells de mamelles.

## Distribució

Es tracta de rosegadors terrestres difosos pel Brasil meridional i la Bolívia oriental.

## Taxonomia

El gènere comprèn dues espècies.
* Juscelinomys candango †
* Juscelinomys huanchacae
Estudis duts a terme sobre la població boliviana han determinat que J. guaporensis, anteriorment considerada una espècie distinta, és en realitat un sinònim de J. huanchacae.

## Referències

* ↑ Patton, 2015
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Emmons LH; Patton JL «Taxonomic revision of Bolivian Juscelinomys (Rodentia, Cricetidae) with notes on morphology and ecology» (en anglès). Mammalia, 76, 3, 2012, pàg. 285-294.

## Bibliografia

* Ronald M. Novak, Walker's Mammals of the World, 6th edition, Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 9780801857898
* Patton JL, Pardiňas UFJ i D'Elia G, The Mammals of South America. Volume 2: Rodents, The University of Chicago Press, 2015. ISBN 978-0-226-16957-6.
# Bossier City

Bossier City és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 56.461 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bossier City tenia 56.461 habitants. La densitat de població era de 533,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.561 $ i la renda mediana per família de 42.642 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.632 $ mentre que les dones 22.174 $. La renda per capita de la població era de 17.032 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bossier City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Bossier City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
# West Windsor

West Windsor és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.067 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Windsor tenia 1.067 habitants, 456 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 16,7 habitants per km².
Dels 456 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,4% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 34,9% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.792 $ i la renda mediana per família de 63.456 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.309 $ mentre que les dones 35.750 $. La renda per capita de la població era de 28.360 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Windsor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Windsor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marko Kump

Marko Kump (9 de setembre de 1988) és un ciclista eslovè, professional des del 2007. Actualment corre a l'equip UAE Abu Dhabi després de córrer entre el 2013,el 2014 amb el Team Tinkoff-Saxo i el 2015 amb l'Adria Mobil.
En el seu palmarès destaquen diverses etapes en curses com la Setmana Internacional de Coppi i Bartali, la Volta a Eslovènia, el Tour de Croàcia o el Tour de l'Azerbaidjan, però també en algunes curses d'un sol dia com el Trofeu Zssdi o la Croàcia-Eslovènia.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Rüebliland
* 2007
** 1r al Trofej Plava Laguna 1
* 2009
** Vencedor d'una etapa de l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi ciclista de Saguenay
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2010
** 1r al Trofeu Zssdi
** 1r al Tour de Flandes sub-23
** 1r a la Burgenland Rundfahrt
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
* 2012
** 1r a la Banja Luka-Belgrad I
** 1r al Gran Premi Südkärnten
** 1r al Gran Premi de Budapest
** 1r a la Ljubljana-Zagreb
** Vencedor d'una etapa de l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa de la Szlakiem Grodów Piastowskich
* 2015
** 1r a l'Umag Trophy
** 1r al Poreč Trophy
** 1r al Gran Premi Adria Mobil
** 1r a la Banja Luka-Belgrad I
** 1r a la Małopolski Wyścig Górski i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Croàcia-Eslovènia
** 1r a la Velothon Stockholm
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia
** Vencedor d'una etapa de l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Azerbaidjan
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovènia
** Vencedor de 5 etapes a la Volta al llac Qinghai
* 2016
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al llac Qinghai
* 2019
** 1r al Gran Premi d'Izola
** 1r al Gran Premi Adria Mobil
** 1r al Gran Premi Kranj
** 1r a la Croàcia-Eslovènia
** Vencedor d'una etapa a la Belgrad-Banja Luka
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bihor-Bellotto
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia

## Referències

* ↑ «Slovenian Kump to Saxo Bank-Tinkoff Bank for a year». Cycling News. Future Publishing Limited, 11-08-2012 [Consulta: 12 agost 2012].
* ↑ «Tour de Azerbaiyán: Kump bate a Chicchi». biciciclismo.com, 06-05-2015 [Consulta: 6 maig 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Morocco Tennis Tour Casablanca

El Morocco Tennis Tour Casablanca és un torneig sobre terra batuda que es manté a Casablanca i dotat de 75 000 $. És un dels torneigs del Morocco Tennis Tour amb el MTT Fès, el MTT Rabat i el MTT Marrakech.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Acompanyament (menjar)

Un acompanyament o guarnició, en un plat, és el que s'afegeix a la menga principal. Per exemple, un segon plat sol estar format, als Països Catalans, per carn o peix amb un acompanyament que pot ser de verdura cuita o crua (amanida), patates, etc. Unes postres també poden tenir guarnició, per exemple ho seria una neula sobre una crema catalana o un gelat, o una crema anglesa al costat d'un pastís.

## Referències

* ↑ «Acompanyament (menjar)». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Acompanyament (menjar)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Kountze

Kountze és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.115 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kountze tenia 2.115 habitants, 747 habitatges, i 537 famílies. La densitat de població era de 205,7 habitants/km².
Dels 747 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.352 $ i la renda mediana per família de 34.318 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.656 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 13.522 $. Aproximadament el 19% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kountze». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kountze». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Jacques Lefèvre d'Étaples

Jacques Lefèvre d'Étaples,també conegut pel seu nom llatinitzat de Jacobus Faber Stapulensis (Étaples sur mer, 1450 - Nérac, 1536), va ser un humanista i teòleg francès. És un precursor del moviment protestant a França tot i que ell personalment es va mantenir fidel al catolicisme. Alguns dels seus llibres van ser condemnats per herètics i va patir l'exili. Tingué la protecció de Francesc I de França. Va ser un clergue d'existència retirada i consagrat a l'erudició clàssica i els estudis teològics i exegètics. Viatjà a Itàlia a partir de 1486 i 1492. Disposava d'una sensibilitat que l'inclinava al misticisme. El 1512 elabora un comentari de les epístoles de Sant Pau i el 1530 tradueix el Nou Testament del grec al francès.

## Referències

* ↑ «Jacques Lefèvre d’Étaples, French humanist and theologian». Encyclopaedia Britannica [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ «Lefèvre d'Étaples, Jacques, 1450-1536». Biblioteca Virtual de Polígrafos. Fundación Ignacio Larramendi [Consulta: 19 setembre 2022].