OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thomasomys monochromos

Thomasomys monochromos és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'extrem nord-oriental de Colòmbia, on viu a altituds d'entre 2.290 i 3.600 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans i els páramos. Està amenaçat per la desforestació provocada per l'agricultura il·legal (cultius de coca).

## Referències

* ↑ Gómez-Laverde, M.; Pacheco, V. Thomasomys monochromos. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 maig 2017.
# Francis Preserved Leavenworth

Francis Preserved Leavenworth (Mount Vernon, 3 de setembre de 1858 - Saint Paul, 12 de novembre de 1928) va ser un astrònom nord-americà que va descobrir nombrosos objectes del catàleg New General Catalogue/IC juntament amb Frank Muller i Ormond Stone utilitzant un telescopi refractor de 26 polzades de l'Observatori Leander McCormick en Charlottesville, Virgínia.
Esdevingué membre de la Societat Astronòmica de Camden poc després de la seva fundació el 1888. El 1909 es va incorporar a la Societat per a la pràctica de l'astronomia de Frederick C. Leonard.

## Referències

* ↑ Beal, William O. «Francis Preserved Leavenworth». Popular Astronomy, 37, 01-03-1929, pàg. 117. Bibcode: 1929PA.....37..117B.
* ↑ «A History o f the Society from 1888 – 1960». The Rittenhouse Astronomical Society, 14-11-1959. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2016. [Consulta: 29 juny 2016].
* ↑ Osborn, Stanley R. «This School Boy Astronomer, Still in His Teens, Attracts Attention of Scientific Star Gazers». Chicago Daily Tribune, 09-07-1911, p. E1.
# Meša Selimović

Mehmed Meša Selimović (Tuzla, Bòsnia i Hercegovina, 26 d'abril de 1910 — Belgrad, Sèrbia, 11 de juliol de 1982) va ser un dels més destacats escriptors al territori iugoslau després de la Segona Guerra Mundial, destacant-ne la seua obra Derviš i smrt.
Va acabar els seus estudis a Belgrad, on va ser estudiant de Filologia serbocroata. Va ser el membre de l'Acadèmia Sèrbia de Ciències i Arts. Des de 1977 estava instal·lat a Belgrad, on va morir.
Eln premi Meša Selimović es dona cada any des de l'any 1988 a la millor novel·la sèrbia.

## Obres

Les seves obres més destacades són:
* Uvrijeđeni čovek (1947)
* Prva četa (1950)
* Tuđa zemlja (1957)
* Tišine (1961)
* Tuđa zemlja (1962)
* Magla i mjesečina (1965)
* Derviš i smrt (1966)
* Tvrđava (1970)
* Ostrvo (1974)
* Sjećanja (1976)
* Krug (1983)
La novel·la Derviš i smrt va tenir unes crítiques positives des del primer moment de la seva existència, i Selimović va dedicar-se-la a la seva muller Darka. Alguns van pensar que hi havia una relació tematica entre Derviš i smrt i la novel·la de Franz Kafka, El procés. Els escriptors de Bòsnia i Hercegovina van suggerir Selimović pel Premi Nobel de Literatura.

## Referències

* ↑ Mala eciklopedija Prosveta: opšta enciklopedija, 1986, Prosveta, Beograd, ISBN 86-07-00001-2
* ↑ Meša SELIMOVIĆ Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. Serbian Academy of Sciences and Arts
* ↑ «Meša Selimović». Feniks magazine.
# Noyon

Noyon és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 14.471 habitants.

## Situació

Noyon es troba a la part nord-oriental de l'Oise.

## Història

Habitat originàriament per tribus gal·les, fou el lloc on Carlemany fou coronat com a rei dels francs l'any 768.
El 1509 hi nasqué el reformador Joan Calví.
Ocupada pels alemanys tant durant la Primera com la Segona Guerra Mundial, la ciutat patí forts desperfectes, i hagué de ser reconstruïda. Conserva la catedral gòtica de Notre-Dame, dels segles XII-XIII.

## Vegeu també

* Nicolas de Marle
* Eloi de Noyon
* Jean Cauvin

## Enllaços externs

* Noyon al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
# Mas Marquet

Mas Marquet és una obra del municipi de Piera (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. 39 ha. De conreu de secà és l'extensió de la finca que ja en el 1581 apareix amb aquest nom. Els habitants de la casa, la família Ortiz, es dedica de ple a l'agricultura.
La masia està composta per dues estances ben diferenciades, tenint els seus orígens com a masia en el 1638. La part més antiga s'edificà en el 1827, sobre les restes de la casa originària. S'utilitzà la tàpia i totxos, i els vessants són els laterals de la casa. Va ésser restaurada el 1925, any al qual pertany el rellotge de sol que hi ha a la façana principal. L'altra estada va ésser edificada adossada a la primera però de construcció molt diferent, amb vessant solament al posterior de la casa. Era anomenada la Casa de les Culleres, ja que a la llinda de la porta hi figuren un joc d'elements decoratius amb aquesta forma de cullera, amb una peça de ceràmica vermella, possiblement feta per Joaquim Barretina, familiar de la casa. Aquesta, està composta per una planta baixa, pis i golfes amb finestres rodones. La façana és de composició simètrica i està coronada per merlets.

## Notes

* 1 2 «Mas Marquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Capranicaïta

La capranicaïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la localitat de Capranica, a Itàlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La capranicaïta és un silicat de fórmula química KCaNaAl₄B₄Si₂O$_{18}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la capranicaïta pertany a «09.DB - Inosilicats amb 2 cadenes senzilles periòdiques, Si₂O₆; minerals relacionats amb el piroxens» juntament amb els següents minerals: balifolita, carfolita, ferrocarfolita, magnesiocarfolita, potassiccarfolita, vanadiocarfolita, lorenzenita, lintisita, punkaruaivita, eliseevita, kukisvumita, manganokukisvumita, vinogradovita, paravinogradovita, nchwaningita, plancheïta, shattuckita i aerinita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu mineralògic de la Universitat de Roma La Sapienza, a Itàlia, amb el número d'espècimen: mmur 33036/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al municipi de Capranica, a la província de Viterbo (Laci, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Capranicaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 gener 2020].
# Alligator (Mississipi)

Alligator és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 220 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alligator tenia 220 habitants, 77 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 86,7 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,1% hi vivien parelles casades, en un 35,1% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,1% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.667 $ i la renda mediana per família de 17.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 14.063 $. La renda per capita de la població era de 9.567 $. Entorn del 41,5% de les famílies i el 47,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alligator». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alligator». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miquel Manuel Serra Pastor

Miquel Manuel Serra Pastor (Sóller, 1903 — Palma, 1980) va ser un escriptor i periodista.
Fill del metge Pere Serra Canyelles i de Trinitat Pastor Borràs. Devers el 1920 va anar a l'Argentina, a Misiones, d'on tornà el 1923, per casar-se amb Carme Bauçà Mayol, l'any 1927. Fills seus foren Pere Antoni, Antoni i Trinitat Serra Bauçà. Quan els germans Miquel i Andreu Arbona l'any 1926 fundaren el Grup Esperantista Solleric, Miquel Serra en va ser el secretari. També fou vocal de la banda de música Lira Sollerense. El setembre de 1930 fou un dels signants del manifest "El Centre Autonomista a l'opinió",
Treballà a l'Ajuntament de Sóller i després, al Banc de Sóller, integrat més tard dins el Banco Hispano-Americano. Col·laborà a l'Almanac de les Lletres i La Nostra Terra. També escrigué a Baleares, Diario de Mallorca i, sobretot, en el setmanari Sóller. Publicà la traducció al català de La familia de Pascual Duarte, de C.J. Cela, el recull de narracions Agredolç, proses inquietes (1952), el recull De tot vent (1984), publicat pòstumament, i la biografia novel·lesca Crist (1958). També escrigué l'assaig Fornalutx (1972).

## Notes

* ↑ «Miquel Manuel Serra Pastor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Centree Autonomista a l'opinió». La Almudaina, 10-09-1934, pàg. 4.
* ↑ CELA, Camilo José. La familia d'en Pascual Duarte. Palma: Atlante, 1956.
* ↑ NIGORRA VAQUER, Aina. El llegat periodístic i literari de Miquel Manuel Serra i Pastor: recerca i anàlisi dels seus articles al setmanari Sóller. Memòria de treball de fi de grau. 2015-2016
# Oakdale (Tennessee)

Oakdale és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakdale tenia 244 habitants, 92 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 103,5 habitants/km².
Dels 92 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 27.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 16.779 $. Entorn del 10,1% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Live Science

Live Science és un lloc web especialitzat en notícies sobre ciència gestionada per Purch, la qual fou comprada per Imaginova el 2009. Les històries i els comentaris editorials estan típicament sindicats a altres grans publicadors de notícies com a Yahoo!, MSNBC, AOL, i Fox News.
Live Science fou llençat inicialment el 2004, subseqüentment sent tancat i re-llançat el 2007. Live Science es dedica a cobrir sobre els descobriments científics, projectes de recerca i fets curiosos del voltant del món en un format de revista de notícies en línia.

## Referències

* ↑ «Space.com & Related Sites Acquired by TopTenReviews». GigaOm, 26-10-2014 [Consulta: 21 abril 2014]. Arxivat 5 de juliol 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-07-05. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ Szadkowsk, Joseph «Newsy Live Science quenches curiosity». The Washington Times, 16-06-2005 [Consulta: 4 agost 2013].
# Jordi Esteva

Jordi Esteva (Barcelona, 1951) és un escriptor i fotògraf català.
Entre els anys 1987 i l'estiu de 1993 fou redactor en cap i director d'art de la revista Ajoblanco. Apassionat de les cultures orientals i africanes, els ha dedicat la major part de la seva tasca periodística i fotogràfica. Ha dedicat treballs als oasis d'Egipte, a la medina de Marràqueix, a l'arquitectura de l'Atles marroquí, també a la cultura animista africana a la qual el 2011 va dedicar un film documental. El 2012 va guanyar el premi de Literatura de Viatges 'Camino del Cid' per l'obra Socotra, la isla de los genios.

## Obra
### Llibres

* Los oasis de Egipto. Barcelona: Lunwerg, 1995.
* Fortalezas de barro en el sur de Marruecos. Madrid: Compañia Literaria, 1996
* Mil y una voces. Madrid: Ed. Aguilar, 1988.
* Viaje al país de las almas. València: Pre-Textos, 1999.
* Els àrabs del mar. Figueres: Brau, 2008.
* Socotra, la isla de los genios. Vilaür: Atalanta, 2011.

### Documentals

* Retorno al país de las almas, 2011

## Referències

* ↑ Regreso al país de las almas, El País
* ↑ Los beduinos de las olas, El País
* ↑ El escritor catalán Jordi Esteva recoge en Burgos el Premio de Literatura de Viajes 'Camino del Cid', Europa Press
* ↑ Jordi Esteva: "Una imagen no vale más que mil palabras", El Periódico de Aragón

## Enllaços externs

* Jordi Esteva - Lloc web oficial
# Tilinop d'Alligator

El Ptilinop de l'Alligator (Ptilinopus alligator) és una espècie de colúmbid restringit a una petita zona costanera selvàtica de l'extrem nord d'Austràlia, anomenada la Terra d'Arnhem.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 111. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Frontera entre el Pakistan i Oman

La frontera entre Pakistan i Oman és la frontera marítima que separa l'Oman del Pakistan situada al Mar d'Aràbia. En 2000 un tractat va definir la frontera a partir de 9 punts les coordenades dels quals són :
* Punt 1 : 23° 20' 48" N, 61° 25' 00" E.
* Punt 2 : 23° 15' 22" N, 61° 32' 48" E.
* Punt 3 : 23° 11' 40" N, 61° 38' 11" E.
* Punt 4 : 22° 56' 35" N, 62° 00' 51" E.
* Punt 5 : 22° 54' 37" N, 62° 03' 50" E.
* Punt 6 : 22° 40' 37" N, 62° 25' 17" E.
* Punt 7 : 22° 05' 01" N, 63° 08' 23" E.
* Punt 8 : 21° 57' 13" N, 63° 14' 21" E.
* Punt 9 : 21° 47' 24" N, 63° 22' 13" E.
El límit del Golf d'Oman al sud-est és definit per una línia que uneix el Ra’s al Ḩadd (22° 32′ 20″ N, 59° 47′ 17″ E﻿ / ﻿22.53889°N,59.78806°E﻿ / 22.53889; 59.78806), la punta oriental de la península aràbiga i el Rās Jīwani (25° 00′ 54″ N, 61° 46′ 43″ E﻿ / ﻿25.01500°N,61.77861°E﻿ / 25.01500; 61.77861) a la banda del Pakistan.

## Referències

* ↑ PDF Muscat Agreement on the Delimitation of the Maritime Boundary between the Sultanate of Oman and the Islamic Republic of Pakistan
# Miquel Malonda i Ponç de la Parra

Miquel Malonda i Ponç de la Parra (Binissalem, Mallorca, s. XVII-1736) fou un jurista, polític i escriptor mallorquí, partidari de Felip V en la Guerra de Successió Espanyola.
Ciutadà militar. Tenia la casa pairal al carrer de Monti-sion de Palma. Doctorat en ambdós drets i en teologia, fou mestre de teologia (1697) i catedràtic d'institut de la Universitat Lul·liana (1701). Exercí els càrrecs d'assessor del batle general del regne, advocat i assessor de la cúria dels síndics clavaris de la Part Forana i consultor (1706) del Tribunal del Sant Ofici i de la cúria del bisbe (1713). Fou advocat del capítol de la Seu de Mallorca i de diverses comunitats religioses, gremis, viles i de membres de la noblesa mallorquina. Escriví poesia en castellà i diverses al·legacions jurídiques.
Partidari de Felip V durant la Guerra de Successió, va ser desterrat el 1713 pel virrei austracista Josep Antoni de Rubí i de Boixadors, marquès de Rubí, i confinat a Binissalem, des d'on pssà a Sóller per ser enviat a Càller (Sardenya). El 1715, es traslladà a Barcelona, on redactà un informe dirigit a Felip V, en el qual fa una descripció del sistema de govern del Regne de Mallorca abans del Decret de Nova Planta. S'embarcà amb l'esquadra que, dirigida per François Bidal d'Asfeld dugué a terme l'ocupació de l'illa de Mallorca en nom de Felip V.
Per la seva fidelitat, fou nomenat ministre de la reial junta de govern de Mallorca (1715) i, en absència del comandant general, president de la junta de govern i oïdor (1716-1736) de la Reial Audiència borbònica de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Malonda i Ponç de la Parra, Miquel». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 90. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Bover, Joaquim Maria Biblioteca de escritores baleares vol. 1. Imprenta de P.J. Gelabert: Palma, 1868
# North Lindenhurst

North Lindenhurst és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 11.767 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Lindenhurst tenia 11.767 habitants, 3.808 habitatges, i 2.974 famílies. La densitat de població era de 2.391,2 habitants per km².
Dels 3.808 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 21,9% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.022 $ i la renda mediana per família de 63.642 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.403 $ mentre que les dones 31.296 $. La renda per capita de la població era de 22.631 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Lindenhurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Lindenhurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Síntesi (filosofia)

En filosofia, el mètode sintètic descriu l'associar elements per formar-ne un altre que comportarà característiques superiors en complexitat o un canvi en la naturalesa semàntica, que pot ser més simple que les dels elements d'origen. Segons Immanuel Kant, s'arriba al coneixement mitjançant l'operació de síntesi.

## Referències

* Diccionario de Filosofía. José Ferrater Mora. Editorial Sudamericana, Buenos Aires. 5a edició, 1964.
* Crítica de la razón pura. Immanuel Kant. Editorial Tecnos, 2004

## Vegeu també

* Tesi, antítesi, síntesi
Viccionari
# Premi Turia a la millor actriu

El Premi Turia a la Millor Actriu és un guardó atorgat anualment per la Cartelera Turia des de 1992, en la gala dels Premis Turia, a la millor actriu. En ella s'honren els assoliments del món de la cultura i l'espectacle.

## Guardonats

| Any | Actriu | Pel·lícula | Director |
| 2017 | Núria Prims | Incerta glòria | Agustí Villaronga |
| 2016 | Natalia de Molina | Techo y comida | Juan Miguel del Castillo |
| 2015 | Macarena Gómez | Musarañas | Juanfer Andrés i Esteban Roel |
| 2014 | - | - | - |
| 2013 | Aida Folch | El artista y la modelo | Fernando Trueba |
| 2013 | Leticia Dolera | REC 3: Gènesi | Paco Plaza |
| 2012 | Malena Alterio | La cinta blanca | Max Lemcke |
| 2011 | - | - | - |
| 2010 | - | - | - |
| 2009 | Carme Elías | Camino | Javier Fesser |
| 2008 | María Valverde | Ladrones | Jaime Marques |
| 2007 | Maribel Verdú | El laberinto del fauno | Guillermo del Toro |
| 2006 | Emma Vilarasau | Para que no me olvides | Patricia Ferreira |
| 2005 | Ana Belén | Cosas que hacen que la vida valga la pena | Manuel Gómez Pereira |
| 2004 | Ariadna Gil | Soldados de Salamina | David Trueba |
| 2004 | Laia Marull | Te doy mis ojos | Icíar Bollaín |
| 2003 | Cristina Brondo | Lola vende cá | Llorenç Soler |
| 2002 | Natalia Verbeke | El hijo de la novia | Juan José Campanella |
| 2001 | - | - | - |
| 2000 | Ana Fernández | Solas | Benito Zambrano |
| 1999 | Neus Asensi | La niña de tus ojos | Fernando Trueba |
| 1998 | Aitana Sánchez-Gijón | La camarera del Titanic | Bigas Luna |
| 1997 | Silke | Tierra | Julio Medem |
| 1996 | Rosana Pastor | Terra i llibertat | Ken Loach |
| 1995 | Cristina Marcos | Todos los hombres sois iguales | Manuel Gómez Pereira |
| 1994 | Emma Suárez | La ardilla roja | Julio Medem |
| 1993 | Icíar Bollaín | Un paraguas para tres | Felipe Vega |
| 1992 | Victoria Abril | Amantes | Vicente Aranda |

## Referències

* ↑ 'El hombre de las mil caras', 'La estrategia del silencio', o 'Merlí', entre los Premis Turia 2017, Europa Press, 29 de juny de 2017
* ↑ La cartelera Turia premia a los actores Pedro Casablanc, Natalia de Molina y Fernando Colomo, La Vanguardia, 23 de juny de 2016
* ↑ XXIV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XXII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XXI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XVIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XVII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XVI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XIV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ XI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ IX Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ VIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ VII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ VI Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ V Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ IV Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ III Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ II Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ I Premis Turia al web de Cartelera Turia