OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nassima Saifi

Nassima Saifi (Província de Mila, 29 d'octubre de 1988) és una atleta paralímpica algeriana que competeix en la categoria F58 en els concursos de llançament, dels quals és una especialista en disc i pes. És doble campiona olímpica i tres vegades campiona mundial.

## Biografia

Va néixer a Mila, Algèria, el 1988. A rel d'un accident de cotxe, el 1998, se li va haver d'amputar la cama esquerra. El seu pare la va animar a competir en atletisme per mantenir-se ocupada després de l'accident; així, es va apuntar a un club local on va començar a entrenar.

## Carrera atlètica

Gràcies a l'assistència i el suport del seu pare, Saifi va fer el seu debut internacional per a Algèria en el Mundial Paralímpic de 2006, celebrat a Lilla. Va competir tant en disc com en pes, concloent tots dos concursos en cinquena posició. La seva primera participació olímpica va ser en els jocs paralímpics de 2008 a Pequín, aconseguint la quarta posició en disc i la desena en pes.
En el Mundial de 2011, celebrat a Christchurch, va aconseguir el seu primer triomf internacional. Gràcies a un llançament de 40,99 metres va guanyar la medalla d'or en disc, amb una millora de més de sis metres respecte a la seva marca a Pequín. En pes va acabar en el novè lloc, amb un llançament de 8,42 metres. L'any següent, en els jocs paralímpic de 2012 de Londres, va guanyar l'or en disc amb una marca de 40,34 metres.
El 2013 va revalidar el seu títol mundial a Lió en disc i a més va aconseguir una medalla de bronze en pes, la seva primera medalla en aquest concurs a nivell internacional. La final de disc es va disputar a un gran nivell, sent necessària una marca 42,05 metres, record mundial, per superar a la irlandesa Orla Barry. Dos anys més tard a Doha, Saifi va aconseguir el seu tercer títol mundial consecutiu en disc.
En els jocs de 2016 a Rio de Janeiro va tornar a competir al màxim nivell, revalidant el seu or en disc malgrat una marca de 33,33 metres, inferior als seus millors llançaments. A més va aconseguir la seva primera medalla paralímpica en llançament de pes, de plata, amb una marca de 10,77, només disset centímetres per sota de la campiona olímpica Ángeles Ortiz Hernández.

## Referències

* ↑ «Saifi, Nassima». Paralympic.org. [Consulta: 4 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Saifi, Nassima». Comitè Paralímpic Internacional. [Consulta: 4 setembre 2016].
* ↑ «Nassima Saifi, championne du monde du lancer de disque» (en francès). DjaZairess. [Consulta: 19 febrer 2017].
* ↑ «Rio Paralympics 2016 (Discus-women/T57): Gold medal for Algerian Nassima Saifi». aps.dz, 15-09-2016. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2016. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Orla Barry claims discus silver at IPC World Athletics Championships». rte.ie, 27-07-2013.
# Krivïe Balki

Krivïe Balki - Кривые Балки (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 160 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# L'Assumpció

«L'Assumpció» té aquests significats:
* L'Assumpció de Bellvís, església parroquial de Bellvís (Pla d'Urgell)
* L'Assumpció de Bossost, església parroquial de Bossòst (Vall d'Aran)
* L'Assumpció de Gandesa, església arxiprestal de Gandesa (Terra Alta)
* L'Assumpció de Puiggròs, església parroquial de Puiggròs (Garrigues)
* L'Assumpció de Solivella, església parroquial de Solivella (Conca de Barberà)
* L'Assumpció de la Verge (Ticià), quadre del pintor Tiziano
# Mas Riusec

El Mas Riusec és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta rectangular amb coberta a doble vessant. Avui s'accedeix al mas per la façana nord, mitjançant una escala que condueix a la porta principal, rectangular i adovellada. Als murs de migdia hi ha una doble galeria de tres ulls amb l'arc construït en maó, a les golfes té tres respiradors, també en maó, que es sobreposen a la galeria. Té dos contraforts a l'oest i al sud. Dominen els balcons amb baranes forjades. La part est és la més antiga, correspon a la façana primitiva i encara manté l'antic portal d'entrada, de mig punt i adovellat. La resta d'obertures d'aquest mur conserven l'adovellat, mentre que a la resta de parets l'adovellament s'ha perdut i ha estat substituït per maó. Els carreus de les cantonades són ben treballats.

## Història

El mas és datat des de 1199. Al SXVIII i XIX el conreu principal del mas era la vinya. Sempre ha estat habitat pels propietaris.
L'estructura actual de la casa data del s. XIX, fins aquest moment el mas era molt més reduït (més o menys una tercera part de l'actual) i només comptava amb el que avui és la part est de la construcció. Al XVIII ja s'hi van fer reformes importants (llinda de 1783), però les més definitives foren les de 1880. L'interior és molt reformat.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Riusec». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Sadie Plant

Sadie Plant (Birmingham, 16 de març de 1964) és una filòsofa i escriptora anglesa. Al llarg de la seva carrera ha explorat qüestions que defineixen el món contemporani, com les drogues, la cultura musical, el ciberfeminisme i també les transformacions tecnològiques, culturals i econòmiques de la societat actual.
Graduada en Filosofia per la Universitat de Manchester, ha estat professora del departament d'Estudis Culturals de la Universitat de Birmingham. Des de 1995, forma part de l'equip d'investigadors de la Cybernetic Culture Research Unit a la Universitat de Warwick (Regne Unit). Actualment, dirigeix aquest grup de recerca i és docent del Master en Belles Arts del Birmingham Institute of Art and Design.
Plant també és autora de diversos llibres com The Most Radical Gesture: The Situationist International in a Postmodern Age (1992), Zeroes + Ones: Digital Women and the New Technoculture (1998), Writing on Drugs (2001) i On the Mobile: The Effects of Mobile Telephones on Social and Individual Life (2001).

## Referències

* ↑ «Sadie Plant» (en castellà). Historia-biografia.com, 30-09-2021. [Consulta: 29 gener 2024].
* 1 2 3 «Sadie Plant - Literature». British Council. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Sadie Plant». Errata naturae Editores. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Writing on Drugs» (en anglès). Faber. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Sadie Plant». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].

## Vegeu també

* Ciberfeminisme

## Enllaços externs

* Zeroes + Ones, a Techno/Cyber/Xeno-Feminism (anglès)
# Caron Butler

Caron Butler (Racine, 13 de març de 1980), és un jugador estatunidenc de bàsquet de l'NBA retirat.

## Biografia

Butler va néixer i es va criar a Racine, Wisconsin, on va patir una infància dura; va ser traficant de drogues als 12 anys i va ser arrestat 15 vegades abans dels 15 anys. Butler va descobrir el seu amor pel bàsquet mentre estava en un centre de detenció juvenil. Butler va jugar al bàsquet Amateur Athletic Union el 1998 i el 1999. Després d'una breu carrera a Racine Park High School, es va matricular al Maine Central Institute on va tenir prou èxit com per rebre una beca per assistir a la Universitat de Connecticut per jugar a l'equip de bàsquet masculí dels Connecticut Huskies per a l'entrenador Jim Calhoun durant dos anys.

## Referències

* 1 2 «Overcoming the Odds», 09-09-2005. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ On Caron Butler and Straws Arxivat 2013-02-05 at Archive.is. Voices.washingtonpost.com (April 24, 2007). Retrieved on 2013-08-30.
* ↑ Lee, Michael «The Great Escape». Washington Post, 16-02-2008 [Consulta: 18 febrer 2008].
# Krivtxíkovo

Krivtxíkovo (en rus: Кривчиково) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 119 habitants. Pertany al districte municipal de Kromi.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Орловская область». База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2021-05-11. [Consulta: 9 març 2022].
# Mas Roca (Manlleu)

Mas Roca és una masia de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta baixa, pis i golfes que ha quedat integrada a la trama urbana de Manlleu. Es tracta d'un conjunt format per un cos principal i diverses construccions adossades a la masia. És un exemple de masia de nova planta de principis del segles XX.
Les obertures estan emmarcades amb maó massis.

## Referències

* 1 2 «Mas Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# Puig de l'Orri (Censà)

El Puig de l'Orri és una muntanya de 1.914,4 metres d'altitud del límit entre les comunes de Censà, de la comarca del Conflent, i de Formiguera, de la del Capcir, totes dues a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem occidental del sector central del terme de Censà i a l'extrem oriental del de Formiguera, a prop al sud del Coll de Censà i al nord del Puig dels Agrellons.

## Referències

* ↑ El Puig de l'Orri en els ortofotomapes de l'IGN
# Rubén Hugo Ayala Zanabria

Rubén Hugo Ayala Zanabria, també conegut com a Ratón Ayala, (Santa Fe, 8 de gener de 1950) és un exfutbolista i entrenador de futbol argentí.

## Trajectòria esportiva

Format a les categories inferiors de San Lorenzo de Almagro, on debutà al primer equip el 1968. Disputà 123 i marcà 47 gols, essent campió dels campionats Nacional i Metropolitano de 1972. L'any 1973 fitxà per l'Atlètic de Madrid de la lliga espanyola. Al club matalasser guanyà una lliga i una copa, essent subcampió de la Copa d'Europa enfront del Bayern de Múnic. També fou campió de la Copa Intercontinental. Romangué al club fins al final de la temporada 1979-80. El 1980 marxà a la lliga mexicana on jugà a CF Atlante i Club Jalisco.
Un cop es retirà començà una etapa d'entrenador en la qual dirigí diversos clubs de la lliga mexicana. Destacà al CF Pachuca on guanyà dos campionats mexicans.
Fou internacional 25 partits amb la selecció Argentina en els quals marcà 11 gols. Disputà el Mundial de 1974.

## Palmarès
### Com a jugador

San Lorenzo de Almagro
* Lliga argentina de futbol: 2
** Metropolitano 1972, Nacional 1972
Atlético de Madrid
* Copa Intercontinental de futbol: 1
** 1974
** 1976-77
* Copa del Rei de futbol: 1
** 1975-76

### Com a entrenador

Pachuca CF
* Lliga mexicana de futbol: 2
** Clausura 2001, Apertura 2003

## Referències

* ↑ Calvo, J. A. «Ayala: Dejó el futbol por la puerta falsa» (en castellà). El Mundo Deportivo, 11-11-1979.

## Enllaços externs

* (castellà) Perfil a LFP
* (castellà) Biografia a Futbol Factory
# Pàtxuli

El pàtxuli o patxouli (Pogostemon cablin) és una espècie de planta del gènere pogostemon dins la família de les labiades. És un arbust herbaci de fins a 75 cm d'alt. Les flors les fa a finals de tardor, són petites, blanques, rosades, creix a mitja ombra. És nativa de l'Àsia tropical i es conrea a la Xina, l'Índia, Tailàndia, Indonèsia, Malàisia, Illes Maurici, Filipines, Àfrica occidental i Vietnam. La paraula patchouli deriva del tàmil patchai i significa fulla verda.

## Usos

Les fulles serveixen per extreure'n l'oli essencial per destil·lació al vapor. Es cultiven també sota el nom de pàtxulii les espècies P. commosum, P. hortensis, P. heyneasus i P. plectranthoides, però Pogostemon cablin és considerat superior. El pàtxuli té un fort perfum i s'ha usat amb aquest propòsit durant segles. El perfum s'utilitza a les tovalloletes de paper, detergents de rentar roba i ambientadors perfumats de cases. Dos components importants són el patxulol i el norpatxulenol. Tradicionalment s'ha fet servir en països com Japó i Malàisia com antídot del verí de les serps. També tradicionalment s'ha utilitzat com planta relaxant i incens. En la medicina tradicional xinesa es fa servir contra el maldecap, el refredat, nàusea, diarrea i el dolor abdominal. A occident també es fa servir en aromateràpia.

## Notes i referències

* ↑ http://www.etymonline.com/index.php?search=patchouli+&searchmode=none

## Enllaços externs

* What is the fragrance patchouli? Arxivat 2006-06-18 a Wayback Machine., from ask.Yahoo.com
* Natural Insect Repellents Natural Insect Repellents
# L'Étrange Monsieur Victor

L'Étrange Monsieur Victor és una pel·lícula dramàtica franco-alemanya de 1938 dirigida per Jean Grémillon i protagonitzada per Raimu, Pierre Blanchar i Madeleine Renaud.
Va ser rodada als Estudis Tempelhof de Berlín. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pels director artístic Otto Hunte i Willy Schiller. La pel·lícula va ser realitzada pel gran estudi alemany Universum Film AG en col·laboració amb la seva filial francesa.
Va ser la tretzena pel·lícula més popular a la taquilla francesa el 1938.

## Sinopsi

Un comerciant de Toló (Raimu) d'aspecte honorable és de fet una intermediari per a una banda de delinqüents. Amenaçat de xantatge, comet un assassinat pel qual un innocent és condemnat a presó (Pierre Blanchar). Vuit anys després, el condemnat s'escapa i el nostre comerciant el recull...

## Repartiment

* Raimu - Victor Agardanne
* Pierre Blanchar - Bastien Robineau
* Madeleine Renaud - Magdeleine Agardanne
* Marcelle Géniat - La mare de Victor
* Andrex - Robert Cerani
* Georges Flamant - Amédée
* Charles Blavette - El primer inspector
* Marcel Maupi - Rémi
* Charblay - M. Noir
* Armand Larcher - L'inspector #2
* Viviane Romance - Adrienne Robineau
* Roger Peter - Un infant
* Daniel Kahya - Un infant
* Odette Roger - Mme Marie
* Édouard Delmont - Paroli

## Referències

* ↑ Driskell p.207

## Bibliografia

* Driskell, Jonathan. The French Screen Goddess: Film Stardom and the Modern Woman in 1930s France. I.B.Tauris, 2015.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Kristaps Valters

Kristaps Valters (Riga, Letònia, 18 de setembre de 1981) és un exjugador bàsquet i actual entrenador letó. Jugava de base. Kristaps és fill de Valdis Valters, un dels millors jugadors que tenia l'equip de l'URSS a principis dels anys 80.

## Carrera esportiva

Es va formar com a jugador en les categories inferiors del ASK Broceni Riga i va debutar molt jove a la lliga letona. Després de jugar en diversos equips letons i europeus, va arribar a l'ACB el 2008, fitxant per l'Alta Gestión Fuenlabrada. La temporada següent va fitxar pel Joventut de Badalona. Després d'una temporada a la Penya, va retornar al Baloncesto Fuenlabrada durant un any. A continuació, va fitxar per l'Unicaja Málaga el 2011, equip que li permetia de jugar l'Eurolliga.

## Referències

* ↑ «El Joventut ficha al base letón Kristaps Valters, ex-Fuenlabrada» (en castellà). soitu.es, 10-07-2009. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «Valters: "Venir a un equipo como Unicaja es una oportunidad muy importante"» (en castellà). acb.com, 10-08-2011. Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 4 agost 2012].

## Enllaços externs

* Kristaps Valters jugador a l'ACB
# Margherita Perras

Margherita Perras, de vegades esmentada com a Margarita Perra (Bitola o Tessalònica, 15 de gener de 1908 - Zúric, 2 de febrer de 1984) fou una soprano grega.

## Biografia

Perras cantà a l'església des de petita, interpretant solos en casaments i funerals. Va estudiar al Conservatori Estatal de Tessalònica i després a la Universitat de les Arts de Berlín, on una actuació seva en Don Pasquale de Gaetano Donizetti va atreure l'atenció del director Bruno Walter, que la va contractar per a l'Òpera de Städtische. Allà va cantar el paper de Nuri de Tiefland d'Eugen d'Albert i Cupido de l'Orfeu i Eurídice de Christoph Willibald Gluck el 1927. A l'any següent, va cantar el paper principal en l'estrena local de Hanneles Himmelfahrt de Paul Graener. Després de recórrer Espanya, Argentina i Brasil, va treballar al Staatsoper de Berlín, i el 1935 va rebre aclamacions per la seva interpretació de Konstanze en Die Entführung aus dem Serail de Mozart, sota la direcció de Felix Weingartner, a l'Òpera de l'Estat de Viena, paper que va repetir a Salzburg el 1935 i a Glyndebourne el 1937. Ben aviat van seguir altres papers de Mozart, com ara la Reina de la Nit de La flauta màgica, Susanna de Les noces de Fígaro i Pamina de La flauta màgica. El 1936 va cantar Gilda de Rigoletto de Verdi per a la Royal Opera House de Londres. El 1937 es va casar i es va establir a Zuric. Fins al 1944 va treballar exclusivament com a recitalista, però per a la temporada 1946-197 va tornar als escenaris de Viena. Va ser molt apreciada per les seves interpretacions de les cançons d'Othmar Schoeck.
Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona va cantar en la temporada 1928-1929, actuant en Die Entführung aus dem Serail i Les noces de Fígaro.

## Referències

* ↑ «Margherita Perras (Soprano) – Short Biography». www.bach-cantatas.com. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ Laura Williams Macy. The Grove Book of Opera Singers. Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-533765-5.
# Une nuit terrible

Une nuit terrible és una pel·lícula muda de la productora francesa Star Film de l'any 1896, del director pioner Georges Méliès. Numerada com la n° 26 en els seus catàlegs, es va publicitar com una obra còmica.

## Sinopsi

Un home tracta de dormir, però es veu pertorbat per un insecte gegant que grimpa pel llit i la paret. Ataca a aquest amb una escombra i ho llança en un orinal que té en un compartiment de la mesita de nit.

## Producció

Une nuit terrible és anterior a l'ús que Méliès fa dels efectes especials cinematogràfics en les seves pel·lícules (la primera pel·lícula coneguda de Méliès amb efectes de càmera és Escamotage d'une dame au théâtre Robert-Houdin, realitzada més tard en 1896). Per contra, l'insecte gegant és un suport de cartó controlat amb filferro.
La pel·lícula es va fer amb la càmera portàtil Méliès-Reulos a l'aire lliure, al jardí de la casa de Méliès en Montreuil, utilitzant llum natural i un teló de tela. Méliès mateix va interpretar a l'home que intentava dormir.

## Supervivència

Es té constància que una pel·lícula comunament identificada com Une nuit terrible sobreviu actualment, i ha aparegut en diverses col·leccions publicades en DVD. No obstant això, la rebesneta de Méliès, Pauline Méliès, va publicar troballes en 2013 que suggereixen que la pel·lícula que comunament es creu és Une nuit terrible és en realitat una pel·lícula posterior de Méliès, anomenada Un episodi de mitjanit, número 190 als catàlegs de Star Films, i que l'original Una nit terrible, que ofereix un escenari més simple i amb una diferent ubicació de la cambra, però la mateixa trama i el mateix llit, actualment sobreviu en dues còpies: un fotocollage en la Cinémathèque Française i un flipbook publicat per Lèon Beaulieu al voltant del canvi de segle. Si aquesta hipòtesi és precisa, tant Una nit terrible com Un episodi de mitjanit sobreviuen.

## Referències

* 1 2 Hammond, Paul (1974), Marvellous Méliès, Londres: Gordon Fraser, p. 135, ISBN 0900406380
* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, París: Éditions de La Martinière, p. 89, ISBN 9782732437323
* 1 2 Frazer, John (1979), Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès, Boston: G. K. Hall & Co., pàg. 59–60, ISBN 0816183686
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Ángeles: Flicker Alley, ISBN 1893967352
* ↑ Méliès, Georges (2011), Georges Méliès, Issy-les-Moulineaux: StudioCanal
* ↑ Méliès, Pauline (2013), A-t-on retrouvé 15 secondes d'un film de Georges Méliès?, <http://www.melies.eu/trainfpegm/index_6.htm>. Consulta: 30 diciembre 2013

## Enllaços externs

* Une nuit terrible a YouTube
# Jorge Fernández

«Jorge Fernández» té aquests significats:
* Jorge Fernández Díaz (1950-), un polític espanyol, membre del Partido Popular (PP).
* Jorge Fernández Madinabeitia (1972-), Míster Espanya i un presentador de televisió espanyol.
# La Fontenelle

* Per a altres significats, vegeu «Fontenelle».
La Fontenelle (en bretó Ar Fontanig, en gal·ló La Fontenèll) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 527 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 711 | 699 | 632 | 545 | 528 | 514 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Jules Lemarigner | |
| 2001- | Philippe Germain | |
# Ranulfo Cortés

Ranulfo Cortés és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ «1954 FIFA World Cup Switzerland». Arxivat de l'original el 2011-09-18. [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ Ranulfo Cortés Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Chiloglanis mbozi

Chiloglanis mbozi és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són les obres viàries en curs i les pràctiques agrícoles locals.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis mbozi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Seegers, L., 1996. The fishes of the Lake Rukwa Drainage. Annales du Musée royal de l'Afrique Central, Sciences Zoologiques 287: 1–407.
# Masia Castell de la Bleda

La masia Castell de la Bleda és un edifici de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Aquesta masia, situada a l'esquerra del riu Foix i al costat de la capella de la Bleda, és un edifici de planta rectangular format per planta baixa, pis i golfes, amb coberta de teula a quatre vessants. La distribució interna de la masia és organitzada al voltant d'un pati interior, antigament descobert. La façana principal presenta una composició pràcticament simètrica amb porta d'accés d'arc de mig punt adovellada, balcó centrat al primer pis i golfes amb cinc obertures, d'arc de mig punt la central i d'arc rebaixat les laterals.

## Història

L'emplaçament de l'actual masia possiblement correspon al de l'antic castell de la Bleda, esmentat des del 1121 i documentat posteriorment en diverses ocasions. El 1334 hi era senyor Ramon de Spilles. Joan I el va vendre el 3 d'octubre del 1381 a Pere Febrer. L'any 1600 era de Critòfol d'Icard. La fesomia actual de l'edifici respon a les obres realitzades el segle xix.

## Referències

* 1 2 «Masia Castell de la Bleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Novotaimàssovo

Novotaimàssovo (en rus: Новотаймасово) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 579 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Província d'Oristany

La Província d'Oristany, (Provìntzia de Aristanis en sard, Provincia di Oristano en italià) és una província que forma part de la regió de Sardenya, a Itàlia. La seva capital és Oristany.
Orientada a l'oest al mar de Sardenya, limita al nord amb la província de Sàsser, a l'est amb la província de Nuoro i al sud amb la província de Sardenya del Sud.
Té una àrea de 2.990,45 km², i una població total de 160.324 hab. (2016). Hi ha 87 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT