OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El quadern de fang

El quadern de fang és una pel·lícula documental dirigida per Isaki Lacuesta l'any 2011, en francès (amb algunes intervencions en llengua dogon) i subtitulada en català. La pel·lícula, protagonitzada per l'artista mallorquí Miquel Barceló, li va valer a Lacuesta alçar-se amb el premi Nacional de Cinema de Catalunya 2012. Rodada al costat de Els passos dobles, cinquè llargmetratge de Lacuesta, El quadern de fang es va esqueixar d'un projecte únic. Els passos dobles, també en to documental, aborda el viatge experimental a un desert d'Àfrica amb el pintor Miquel Barceló amb la idea de trobar un "tresor" amagat, segons la biografia de l'artista francès François Augiéras.

## Argument

Fa més de vint anys que el pintor espanyol Miquel Barceló viu llargues temporades a Àfrica, en concret al país dogon, a Mali. Allí va aprendre a pintar entre tèrmits i escorpins abans que la calor assequi la pintura i el vent arrossegui les teles. A la part alta del penya-segat de Bandiagara, Barceló representa amb el coreògraf Josef Nadj la performance Pas Doble i ens descobreix per primera vegada els secrets del seu taller africà. L'arribada de l'equip de la pel·lícula revolucionarà el llogaret de Gogolí (Mali) i encuriosirà dels seus habitants.

## Nominacions i premis

Al XXVI Premis Goya fou nominada al Goya a la millor pel·lícula documental. Va guanyar la FIPA d'Or al Festival Internacional de Programes Audiovisuals a Biarritz.

## Referències

* ↑ «Miquel Barceló, artista de cine». Diario El País, 29-07-2011.
* ↑ El Diario Vasco. «‘Los pasos dobles' de Isaki Lacuesta se lleva la Concha de Oro», 24-09-2011. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ El cuaderno de barro al web dels Premis Goya
* ↑ Isaki Lacuesta gana el FIPA de oro con 'El cuaderno de barro', El Diario Vasco, 30 de gener de 2012

## Enllaços externs

* El quadern de fang, versió original en català del documental, accessible a la web de TV3 A la carta [consulta 30 juliol 2020].
* 'El documental de La 2' descubre 'El cuaderno de barro' de Isaki Lacuesta y Miquel Barceló a Días de cine
# Garsa arbòria cua de serra

La garsa arbòria cua de serra (Temnurus temnurus) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) i única espècie del gènere Temnurus . Habita de forma discontínua a boscos i matollars del sud-est asiàtic i la Xina.
# Warrensville Heights

Warrensville Heights és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 15.109 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warrensville Heights tenia 15.109 habitants, 6.325 habitatges, i 4.048 famílies. La densitat de població era de 1.412,5 habitants/km².
Dels 6.325 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,2% hi vivien parelles casades, en un 27,7% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.204 $ i la renda mediana per família de 41.962 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.947 $ mentre que les dones 28.422 $. La renda per capita de la població era de 18.611 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warrensville Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warrensville Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Teilhardina magnoliana

Teilhardina magnoliana és el primat nord-americà més primerenc conegut, descobert a Mississipi. Creuà el pont de terra des de Sibèria, possiblement fa més de 55,8 milions d'anys, tot i que l'edat del fòssil és objecte de debat. Pesava aproximadament 30 grams.

## Referències

* ↑ Beard, K.C. «The oldest North American primate and mammalian biogeography during the Paleocene-Eocene Thermal Maximum». Proceedings of the National Academy of Sciences, 105, 10, 2008, pàg. 3815. Arxivat de l'original el 2009-01-31. DOI: 10.1073/pnas.0710180105 [Consulta: 26 març 2010]. Arxivat 2009-01-31 a Wayback Machine.
* ↑ A long trek for ancient mini monkeys
# Serrat de la Qüestió

El Serrat de la Qüestió és una serra situada al municipi de Navès (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.414,6 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Monocarril d'Osaka

El Monocarril d'Osaka (大阪モノレール, Ōsaka Monorēru) és una línia de monocarril al nord de la prefectura d'Osaka, al Japó, gestionada per la companyia Ferrocarril Ràpid d'Osaka (大阪高速鉄道株式会社, Ōsaka Kōsoku Tetsudō kabushiki gaisha).

## Història

El servei de Monocarril es va inaugurar l'1 de juny de 1990 amb la línia principal, que connecta l'Aeroport Internacional d'Osaka amb la ciutat de Kadoma. L'1 d'octubre de 1998 es va obrir la línia Saito, que començava al parc de l'Exposició Universal de 1970 a Suita i que el 2007 seria allargada fins a la ciutat d'Ibaraki, on es troba un campus de la Universitat d'Osaka. Actualment, es troba en construcció una extensió de la línia principal que ha d'arribar a la ciutat de Higashiosaka.
La companyia és propietat del govern prefectural d'Osaka en un 65'1%, dels municipis per on passa la línia (Toyonaka, Ibaraki, Suita, Settsu, Moriguchi, Kadoma i Higashiosaka) en un 26'8%. La resta del capital, dividit en percentatges del 2'7% respectivament, pertanyen a les companyies ferroviàries locals Keihan, Hankyū i Kintetsu.

## Línies
### Línia principal

| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Distància (km) | Distància (km) | Enllaç | Situació |
| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Entre estacions | Total | Enllaç | Situació |
| 11 | | Aeroport d'Osaka | 大阪空港駅 | 0,0 | 0,0 | | Toyonaka |
| 12 | | Hotarugaike | 蛍池駅 | 1,4 | 1,4 | Línia Principal Takarazuka (HK-47) | Toyonaka |
| 13 | | Shibahara-handai-mae | 柴原阪大前駅 | NA | 3,1 | | Toyonaka |
| 14 | | Shōji | 少路駅 | NA | 4,8 | | Toyonaka |
| 15 | | Senri-Chūō | 千里中央駅 | NA | 6,6 | Ferrocarril Exprés del Nord d'Osaka (M08) | Toyonaka |
| 16 | | Yamada | 山田駅 | NA | 8,5 | Hankyū-Línia Senri (HK-94) | Suita |
| 17 | | Banpaku-kinen-kōen | 万博記念公園駅 | NA | 9,9 | Línia Saito del Monocarril | Suita |
| 18 | | Unobe | 宇野辺駅 | NA | 12,1 | | Ibaraki |
| 19 | | Minami-Ibaraki | 南茨木駅 | NA | 13,3 | Hankyū-Línia Kyoto (HK-64) | Ibaraki |
| 20 | | Sawaragi | 沢良宜駅 | NA | 14,5 | | Ibaraki |
| 21 | | Settsu | 摂津駅 | NA | 16,0 | | Settsu |
| 22 | | Minami-Settsu | 南摂津駅 | NA | 17,8 | | Settsu |
| 23 | | Dainichi | 大日駅 | NA | 19,9 | Línia Tanimachi (T11) | Moriguchi |
| 24 | | Kadoma-shi | 門真市駅 | NA | 21,2 | Línia Keihan (KH13) | Kadoma |

### Línia Saito

| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Distància (km) | Distància (km) | Enllaç | Situació |
| Estació Número | Imatge | Estació | Japonès | Entre estacions | Total | Enllaç | Situació |
| 17 | | Banpaku-kinen-kōen | 万博記念公園 | 1,1 | 0,0 | Línia Principal del Monocarril | Suita |
| 51 | | Kōen-higashiguchi | 公園東口 | 1,1 | 1,1 | | Suita |
| 52 | | Handai-byōin-mae | 阪大病院前 | 1,5 | 2,6 | | Ibaraki |
| 53 | | Toyokawa | 豊川 | 1,8 | 4,2 | | Ibaraki |
| 54 | | Saito-nishi | 彩都西 | 2,4 | 6,8 | | Ibaraki |

## Referències

* ↑ «Osaka Monorail extension planned» (en anglès). Arxivat de l'original el 28 de febrer 2018. [Consulta: 28 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Monocarril d'Osaka - Lloc web oficial
# Còlit negre

El còlit negre, també conegut com a merla cuablanca (Oenanthe leucura) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita pedregars àrids, penya-segats i zones costaneres de la península Ibèrica, costa mediterrània francesa i del nord-oest d'Itàlia, Sardenya i nord-oest d'Àfrica, des de Mauritània, Sàhara Occidental i Marroc, cap a l'est, pel nord d'Algèria i Tunis fins al nord de Líbia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit negre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ Ortega i Gonzàlez, Enric. Diccionari etimològic dels noms científics dels ocells dels Països Catalans. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans. Secció de Ciències Biològiques. Arxius de les Seccions de Ciències 147, 2017, p. 125. ISBN 811.124’373.6..
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 713. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black Wheatear. Oenanthe leucura» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 gener 2021].
# Fulveta daurada

La fulveta daurada (Lioparus chrysotis) és una espècie d'ocell de la família dels paradoxornítids (paradoxornitidae), pertantent al gènere monofilètic Lioparus, tot i que sovint encara se la troba classificada amb els sílvids (Sylviidae). Es troba al continent asiàtic. El seu hàbitat el conformen els matollars i boscos temperats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Tradicionalment la fulveta daurada es classificava amb la resta d'ocells del gènere Alcippe, dins de la família dels timàlids (Timaliidae), però se la traslladà a la família dels sílvids (Sylviidae) quan es demostrà la seva proximitat genètica amb els membres del gènere Sylvia, assignant-se-li el seu propi gènere Lioparus.
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) la transferí finalment a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «fulveta daurada». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Golden-breasted Fulvetta. Lioparus chrysotis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Cibois, Alice «Mitochondrial DNA Phylogeny of Babblers (Timaliidae)». Auk, 120, 1, 2003, pàg. 35-54. DOI: 10.1093/AUK/120.1.35. JSTOR: 41677962.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Warrington (desambiguació)

«Warrington» té aquests significats:
* Warrington, Cheshire, Anglaterra
** Warrington (districte)
* Warrington (Buckinghamshire), Anglaterra
* Warrington (Florida), Estats Units
* Freda Warrington
# Palau Imperial de Kyoto

El Palau Imperial de Kyoto (京都 御所, Kyōto Gosho) és un antic palau imperial del Japó. Va ser la residència de l'emperador japonès fins a la Restauració Meiji (1869) i després, preservat com a centre d'interès històric i cultural des del 1877. Avui en dia, l'emperador resideix al Palau Imperial de Tòquio. Actualment, l'edifici està obert al públic, i l'Agència de la Casa Imperial ofereix diverses visites guiades durant el dia.
El Palau Imperial de Kyoto és l'últim dels palaus imperials construïts en o prop de la part nord-oriental de l'antiga capital del Japó, Heian-kyo (actual Kyoto) després de l'abandonament del Palau Heian (大 内 里, daidairi), situat a l'oest de l'actual palau, durant el període Heian. El palau va perdre moltes de les seves funcions durant la Restauració Meiji, quan la capital es va canviar a Tòquio el 1869. No obstant això, les coronacions dels emperadors Taisho i Showa es van dur a terme al palau.

## Pla i disposició

El Palau està situat a Kyoto-gyoen (京都 御苑), un emmurallament rectangular d'1,3 km de nord a sud i 0,7 km d'est a oest, que també conté els jardins del Palau Imperial Sento. La finca data dels primers períodes de l'era Edo, quan les residències dels alts nobles de la cort es van agrupar a prop del Palau i l'àrea va ser emmurallada. Quan la capital es va canviar a Tòquio, les residències dels nobles de la cort van ser enderrocades i gran part del Kyoto-gyoen es va convertir en un parc públic.
El Palau Imperial va ser oficialment establert en aquesta zona des de l'abandonament del Palau Heian a finals del segle xii. Tot i així, va ser des de molt abans que les residències de facto de l'emperador no eren el palau interior (内 里 dairi) del palau original del període Heian, sinó que era una de les residències temporals (里 内 里 sato-dairi) en aquesta part de la ciutat de vegades proporcionades a l'emperador per poderoses famílies nobles. El palau actual és un successor directe - després de repetits intents de reconstrucció - d'un dels palaus Sato-dairi, el Tsuchimikado Dono (土 御 门 殿 tsuchimikadodono) del clan Fujiwara. El Palau, com moltes de les construccions més antigues i importants del Japó, va ser destruït pel foc i reconstruït moltes vegades en el curs de la seva història. Ha estat destruït i reconstruït vuit vegades, sis durant els 250 anys de pau del període Edo. La versió actual va ser completada l'any 1855, en un intent per reproduir l'estil i l'arquitectura del període Heian del Dairi original del Palau Heian.
* Pati del palau de Kioto.
* Kenrei-mon (建礼門), una de les entrades del Palau Imperial de Kioto.
* Entrada al saló principal Shishinden, lloc on està el tron del Crisantemo.
# Monocelis lineata

Monocelis lineata és una espècie de platihelmint monocelídid. És una de les planàries més comunes a les costes de l'Atlàntic nord, del Mediterrani i de la mar Negra.
Aquesta espècie habita aigües dolces i salobroses, i sobre qualsevol tipus de substrat.
M. lineata no presenta estructures esclerotitzades, que normalment faciliten la identificació d'espècies. És considerada un complex d'espècies críptiques, tres de les quals es distribueixen a la mar Mediterrània i una quarta a l'oceà Atlàntic.

## Referències

* 1 2 Marco Casu, Marco Curini-Galletti, 2004. Sibiling species in interstitial flatworms: a case study using Monocelis lineata (Proseriata: Monocelididae). Marine Biology 145:669-679. DOI: 10.1007/s00227-004-1367-x.
* ↑ Ax P (1956) Les turbellariès des étangs côtiers du littoral méditerranéen de la France méridionale. Vie Milieu 5[Suppl]:1–215
* ↑ Casu M, Sanna D, Cossu P, Lai T, Francalacci P, Curini-Galletti M, 2011. Molecular phylogeography of the microturbellarian Monocelis lineata (Platyhelminthes: Proseriata) in the North-East Atlantic. Biological Journal of the Linnean Society 103: 117-135.
# Minami

«Minami» té aquests significats:
# Windhof

Windhof (en luxemburguès: Wandhaff) és una vila al sud de la comuna de Koerich i el sud-oest de Luxemburg. Es troba a la carretera N6 des de Ciutat de Luxemburg a Arlon a Bèlgica. Encara que només era un petit conjunt de cases fins fa uns 20 anys, s'està expandint ràpidament com una àrea de desenvolupament de negocis coneguda com a «Ecoparc Windhof».

## Localització

Ecoparc Windhof es troba a 15 quilòmetres de la ciutat de Luxemburg en una posició estratègica per al transport i les comunicacions a la carretera que uneix la Ciutat de Luxemburg amb Arlon a la vora de la concorreguda ruta europea E25 que uneix Luxemburgo Arlon i Brussel·les. Windhof, a una alçada de 334 metres, és el punt més alt en els voltants.

## Història

La seva història es remunta a l'època romana, a causa de la seva ubicació al Kiem o calçada romana de Trèveris a Reims. Fa alguns anys, un molló romà va ser trobat al Kiem entre Capellen i Windhof. El camí va ser probablement construït en el segle i aC, però es va fer particularment important als segles iii i iv quan Trèveris s'havia establert com una residència imperial.
Un mapa de 1778 es refereix a Windhof d'avui com Koericher Heyde. La carretera a Arlon va ser construïda el 1790, lleugerament al nord de la calçada romana, en aquest mateix lloc va ser on es van edificar les primeres cases. A la dècada de 1970, l'autopista d'Arlon amb una sortida a només 1 km al sud de Windhof va ser construïda. Designada l'autopista A6 o ruta europea E25 uneix Ciutat de Luxemburg amb Brussel·les.
# PBZ Zagreb Indoors 2010

El Torneig de Zagreb 2010, conegut com a PBZ Zagreb Indoors 2010, és un esdeveniment tennístic sobre pista dura que està inclòs en les sèries 250 de l'ATP. La setena edició del torneig es va disputar entre l'1 i el 7 de febrer de 2010 al Dom Sportova de Zagreb (Croàcia).

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Cilic | 6 | 6 | |
| | D. Köllerer | 2 | 1 | | 1 | M. Cilic | 7 | 6 | |
| Q | A. Sidorenko | 6$^4$ | 6$^8$ | | 7 | I. Karlović | 6⁶ | 4 | |
| 7 | I. Karlović | 7 | 7 | | | | | | | 1 | M. Cilic | 7 | 6 |
| 3 | J. Melzer | 6 | 6 | | | | | | | 3 | J. Melzer | 6⁵ | 4 |
| | O. Rochus | 2 | 3 | | 3 | J. Melzer | 3 | 6 | 7 | | | | |
| | I. Màrtxenko | 7 | 7 | | | I. Màrtxenko | 6 | 0 | 5 | | | | |
| WC | I. Dodig | 4 | 2 | | | | | | | | | | | 1 | M. Cilic | 6 | 6⁵ | 6 |
| | M. Berrer | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | M. Berrer | 4 | 7 | 3 |
| WC | P. Jelenić | 4 | 3 | | | M. Berrer | 6 | 6 | | | | | |
| | M. Kukuixkin | 5 | 5 | | 4 | V. Troicki | 4 | 3 | | | | | |
| 4 | V. Troicki | 6 | ' | | | | | | | | M. Berrer | 7 | 7 |
| 6 | B. Becker | 6 | 6$^4$ | 6⁶ | | | | | | | P. Petzschner | 6⁶ | 5 |
| | P. Petzschner | 1 | 7 | 7 | | P. Petzschner | 6¹ | 6 | 6 | | | | |
| | L. Lacko | 7 | 5 | 7 | | L. Lacko | 7 | 2 | 2 |
| 2 | I. Ljubičić | 6$^3$ | 7 | 6⁵ | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | František Čermák Michal Mertiňák | 4 | 4 |
| | Jürgen Melzer Philipp Petzschner | 6 | 6 | | Jürgen Melzer Philipp Petzschner | 7 | 6 | |
| 3 | Martin Damm Filip Polášek | 6 | 6 | 3 | Martin Damm Filip Polášek | 6$^4$ | 4 | |
| | Michael Kohlmann Alexander Peya | 3 | 2 | | | | | | Jürgen Melzer Philipp Petzschner | 3 | 6 | [10] |
| | Arnaud Clément Olivier Rochus | 6 | 6 | | | | | | Arnaud Clément Olivier Rochus | 6 | 3 | [8] |
| 4 | Ross Hutchins Jordan Kerr | 3 | 1 | | Arnaud Clément Olivier Rochus | 6 | 1 | [10] |
| | Benjamin Becker Rainer Schüttler | 6 | 6 | | Benjamin Becker Rainer Schüttler | 3 | 6 | [3] |
| | Christopher Kas Ievgueni Koroliov | 4 | 0 | | | | | |

## Enllaços externs

* Quadre individual masculí
* Quadre doble masculí
Zagreb :
1996
1997
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015 :
ATP World Tour 2010
< 2009
2011 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Mecklenburg

«Mecklenburg» té aquests significats:
* Mecklenburg (regió), regió històrica
* Ducat de Mecklenburg-Schwerin, antic ducat (1379–1815)
* Mecklenburg-Güstrow, antic ducat (1480–1483, 1520–1610, 1621–1695)
* Ducat de Mecklenburg-Strelitz, antic ducat (1701–1815)
* Gran Ducat de Mecklenburg-Schwerin, antic gran ducat (1815–1918)
* Gran Ducat de Mecklenburg-Strelitz, antic gran ducat (1815–1918)
* Estat Lliure de Mecklenburg-Schwerin, estat de la República de Weimar (1918–1933)
* Estat Lliure de Mecklenburg-Strelitz, estat de la República de Weimar (1918–1933)
* Gau de Mecklenburg, divisió de l'alemanya nazi (1925–1945)
* Estat de Mecklenburg, antic estat alemany (1934–1952)
* Mecklenburg-Pomerània Occidental, estat federal alemany
* Dorf Mecklenburg, burg desaparegut, bressol de tots els anteriors
# Ermedàs (Garrigàs)

Ermedàs és una entitat de població del municipi altempordanès de Garrigàs. El 2005 tenia 15 habitants. És a la confluència entre el riu Fluvià i la riera d'Àlguema.
El 1846 el poble d'Ermedàs conjuntament amb Vilajoan, i a la vegada que Arenys d'Empordà i Tonyà, va ser incorporat al municipi de Garrigàs.
Hi ha l'Església de Santa Maria, de principis del segle xi, característica de l'arquitectura religiosa de l'alta edat mitjana dins dels comtats catalans nord-orientals anteriors a la influència llombarda. Aquesta posseeix una sola nau coberta d'una volta en cintra reforçada per dos arcs tòrics. L'absis, separat de la nau per un arc triomfal, és en forma de ferradura i és coberta d'una volta en quart d'esfera ultrapassada. A l'entrada del veïnat hi ha Can Marisc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Catalunya romànica

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* Capçalera
* Arcs
# Mogas 90 FC

El Mogas 90 FC és un club de futbol beninès de la ciutat de Porto-Novo. El club pertany a la Société Nationale de Commercialisation des Produits pétroliers.

## Palmarès

* Lliga beninesa de futbol:
** 1996, 1997, 2006
* Copa beninesa de futbol:
** 1991, 1992, 1994, 1995, 1998, 1999, 2000, 2003, 2004, 2012

## Futbolistes destacats

* Jocelyn Ahouéya
* Moustapha Agnidé
* Daniel Dengaki
* Jaures Corea

## Referències

* ↑ Benin 2008 a rsssf
* ↑ Team profile – soccerway.com
* ↑ ; Bovi Diogo, Julio«Benin - List of Champions». RSSSF. Arxivat de l'original el 7 novembre 2015. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ «Benin - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Fundació d'Oncologia Infantil Enriqueta Villavecchia

La Fundació d'Oncologia Infantil Enriqueta Villavecchia és una entitat que treballa en la lluita contra el càncer en els infants i al suport continuat a les seves famílies. El Govern de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi el 2014 "com a reconeixement a aquesta valuosa dedicació i a l'esforç per avançar en la recerca, la formació i l'aposta per implementar programes de participació i de voluntariat que impliquin la ciutadania".
La Fundació ha dissenyat el 'Pavelló de la Victòria', seguint el model dels 'hospices' anglesos, que serà un centre pediàtric d'acompanyament a les famílies d'infants amb malalties cròniques complexes i terminals. S'ubicarà al pavelló de Santa Victòria de l'antic Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Finançat per aportacions privades i fons europeus, serà el primer espai a Catalunya i Espanya que oferirà serveis de final de vida per a infants i acompanyament familiar. S'hi podran atendre unes 400 famílies anualment, derivades dels cinc hospitals pediàtrics de referència: Sant Pau, Vall d’Hebron, Sant Joan de Déu, Germans Trias i Pujol i Parc Taulí. Està previst que obri les portes l'estiu del 2025.

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 2 abril 2014].
* ↑ «El Pavelló de la Victòria, un centre pioner per a infants amb malalties terminals». Ara, 15-02-2023.