OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# San Mateo (Califòrnia)

San Mateo és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 92.482 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Mateo tenia 92.482 habitants, 37.338 habitatges, i 22.328 famílies. La densitat de població era de 2.922,1 habitants/km².
Dels 37.338 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 40,2% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 35,1% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.757 $ i la renda mediana per família de 76.223 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.280 $ mentre que les dones 41.231 $. La renda per capita de la població era de 36.176 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges destacats

* Catherine Chalmers

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Mateo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Mateo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Pterygoplichthys gibbiceps

Pterygoplichthys gibbiceps és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja algues.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (23 °C-27 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
# Comagall

Comagall és una coma del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Està situada a l'extrem de ponent del terme municipal, a prop del Pont de Montanyana. És ran mateix del termenal amb aquesta vila, prop de l'antic límit amb el terme, també absorbit en el de Tremp, de Sapeira. Es troba a la dreta del barranc del Pont.
# Searsburg

Searsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 96 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Searsburg tenia 96 habitants, 40 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era d'1,7 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 2,5% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 37,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 33,3% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 133,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.500 $ i la renda mediana per família de 31.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 25.250 $. La renda per capita de la població era de 10.472 $. Entorn del 10% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Searsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Searsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sékou Touré (futbolista)

* No s'ha de confondre amb Ahmed Sékou Touré.
Sékou Touré (Bouaké, 1 de maig de 1934 - 2 d'abril de 2003) és un exfutbolista ivorià de la dècada de 1960.
La major part de la seva carrera transcorregué a França on jugà per clubs com Nîmes Olympique, OGC Nice, FC Sochaux, Grenoble, Montpellier HSC i AS Béziers. Fou el màxim golejador del campionat francès la temporada 1961-62 amb 25 gols.

## Referències

* ↑ Sékou Touré (futbolista) a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Marc Barreaud, Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997), l'Harmattan, 1997.
# Lomes

Lomes, o Llomes en asturià, és una parròquia del conceyu asturià d'Allande. Té una superfície de 6,76 km² i una població de 105 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., 2011) repartides en els 4 nuclis que la formen.
El seu codi postal és el 33890.

## Entitats de població

* Lomes: es troba a 420 msnm, a la vora esquerra del riu Arganza, a uns 11 quilòmetres de Pola de Allande, la capital del conceyo. Hi viuen aproximadament 16 persones. La seua església parroquial, dedicada a Sant Jaume apòstol, és del segle xv; presenta una nau única, amb espadanya de dos arcs i un pòrtic lateral.
* Carcedo de Lomes
* Otero
* Tarallé
# Rías Medias

Les Rías Medias (en català: Ries Mitjanes) són una part de la zona costanera de Galícia i normalment s'engloben dins les Rías Altas. Es classifiquen com a tals les situades entre Cabo Fisterra i Estaca de Bares, tram que es podria subdividir en Costa da Morte i Arc Àrtabre. Són aleshores, de sud a nord i d'oest a est:
* Ria de Camariñas.
* Ria de Corme i Laxe.
* Ria de la Corunya o Ria d'O Burgo.
* Ria de Betanzos.
* Ria d'Ares.
* Ria de Ferrol.
* Ria de Cedeira.
* Ria d'Ortigueira.
En general tenen una entrada àmplia en relació a la seva fondària (és a dir molt exposades al mar) excepte les dues darreres amb una colmatació mitjana (Cedeira i Ortigueira tenen una colmatació elevada).

## Vegeu també

* Rías Altas
* Rías Baixas
# Belmont-sur-Lausanne

Belmont-sur-Lausanne és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, situat al districte de Lavaux-Oron.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Processó dansant d'Echternach

La Processó dansant d'Echternach és una processó religiosa que té lloc cada any el dimarts de Pentecosta, a Echternach. La melodia s'assembla a una polca, els participants discuteixen, saltant en fila, pels carrers de la ciutat fins a arribar a l'abadia d'Echternach, on es troba el sepulcre de Willibrord. Aquesta processó, que atreu turistes de tots els països veïns del Gran Ducat de Luxemburg i un gran nombre de bisbes, és un esdeveniment internacional. Els ballarins, avancen tres passos per retrocedir a continuació dues passes, és l'origen de l'expressió: «No sigui a Echternach».

## Història

La processió, en la seva forma actual data del segle xix. Encara que algunes fonts fins i tot remunten els seus orígens a la fi de l'edat mitjana. Fins ara no s'ha pogut explicar fil per randa l'origen d'aquesta processió de ball. Com sant Willibrord, se suposa que té vincles amb les malalties nervioses i d'epilèpsia, es va organitzar al seu honor, per ajudar la gent, sovint es relaciona l'origen d'aquesta processió l'esperança d'alleugeriment per als malalts del sistema nerviós, o per preservar-los d'aquesta malaltia.
La processió va ser motivada per sentiments religiosos i també per una llarga tradició. Uns 12.000 a 14.000 pelegrins participen cada any. No només són habitants del Gran Ducat de Luxemburg, sinó també venen dels països veïns d'Alemanya i els Països Baixos. A la literatura, en altres escriptors Guillaume Apollinaire i Clara Viebig (Das Kreuz im Venn, Berlín 1908) s'han referit a aquesta processió.
Sobre una decisió adoptada a Nairobi el 16 de novembre de 2010, la UNESCO va decidir incloure la «processió dansant d'Echternach» a la seva llista de patrimoni cultural immaterial de la humanitat.

## Referències

* 1 2 «Die Geschichte der Springprozession» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-07-06. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ «Aufnahme auf die Unesco-Liste» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-07-06. [Consulta: 5 juliol 2015].
# Searsia lancea

Searsia lancea és una espècie de planta de la família de les Anacardiàcies.

## Descripció

És un arbre perennifoli, resistent a les gelades i tolerant a les sequeres, el qual pot arribar a mesurar fins a 8 m d'alçada amb una extensió de 5 metres. Té una forma ploranera elegant, amb una escorça esquerdada fosca que contrasta bé amb les fulles trifoliades verd-fosques sense borrissols, amb els marges llisos. Produeix petites flors grogues a les que les segueixen fruits aplanats groc-verdosos, els quals són assaborits per les aus.

## Usos

En temps anteriors els fruits van ser picats, se'ls va afegir aigua i se'ls va deixar fermentar, produint una cervesa refrescant. Aquest és un bon arbre d'ombra per als jardins, parcs i voreres i és un dels arbres més comuns al Highveld i a la sabana arbrada d'Àfrica austral a Sud-àfrica, però no es troba al Lowveld. L'afavoreixen àrees riques en calç al Karoo i a Namíbia.

## Referències

* ↑ «Searsia lancea a EOL» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2014].

## Bibliografia

* «Searsia lancea». Plantz Afrika. Arxivat de l'original el 2014-07-16. [Consulta: 29 gener 2010].
* van Wyk, B. and van Wyk, P. 1997. Field Guide to trees of South Africa. Struik, Cape Town.
* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Nasir, E. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.
# Svenska Serien

La Svenska Serien (literalment en català, La Lliga Sueca), també anomenada Svenska Fotbollserien) va ser una competició de lliga sueca disputada entre 1910 i 1917; 1920-1921 i 1922-1924. Fou reemplaçada per l'actual Allsvenskan. Malgrat ser la màxima competició en format lliga del país, els seus campions no foren considerats campions suecs, ja que aquest títol va recaure en els vencedors del torneig de copa, Svenska Mästerskapet disputat entre 1896 i 1925.
Els anys 1918-19 no es disputà la competició. En el seu lloc es disputà una altra competició anomenada Fyrkantserien.

## Historial

Font:
* 1910 Örgryte IS
* 1911-12 Örgryte IS
* 1912-13 IFK Göteborg
* 1913-14 IFK Göteborg
* 1914-15 IFK Göteborg
* 1915-16 IFK Göteborg
* 1916-17 IFK Göteborg
* 1918-19 No es disputà, vegeu Fyrkantserien
* 1920-21 Örgryte IS
* 1921-22 No es disputà
* 1922-23 GAIS
* 1923-24 Örgryte IS

## Palmarès

* 5 títols IFK Göteborg
* 4 títols Örgryte IS
* 1 títols GAIS

## Referències

* ↑ 100 år: Svenska fotbollförbundets jubileumsbok 1904-2004, del 2: statistiken. Vällingby: Stroemberg Media Group, 2004. ISBN 91-86184-59-8.
* ↑ 100 år: Svenska fotbollförbundets jubileumsbok 1904-2004, del 1. Vällingby: Stroemberg Media Group, 2004. ISBN 91-86184-59-8.
* ↑ IFK Göteborg 1904-2004: en hundraårig blåvit historia genom elva epoker. Göteborg: IFK Göteborg, 2004. ISBN 91-631-4659-2.
* ↑ Nylin, Lars. Den nödvändiga boken om Allsvenskan: svensk fotboll från 1896 till idag, statistik, höjdpunkter lag för lag, klassiska bilder. Sundbyberg: Semic, 2004. ISBN 91-552-3168-3.
* ↑ Persson, Lennart K. «Fotbollens uppkomst och tidiga utveckling i Sverige och Göteborg». Idrottsarvet: årets bok, 2002, 2002, pàg. 31–69. ISSN: 0283-1791.
* ↑ Svenska Serien 1910-24 a aik.se
# Fernando Soto Martín

Fernando Soto Martín (Sevilla, 6 de desembre de 1938 - Sevilla, 9 de juliol de 2014) fou un sindicalista i polític espanyol.

## Biografia

Treballador de CASA, va participar en la fundació de Comissions Obreres en la província de Sevilla al costat d'altres destacats dirigents del sector metal·lúrgic com Eduardo Saborido Galán o Francisco Acosta. La seva activitat sindical va ser paral·lela a la seva militància política al Partit Comunista d'Espanya, del que va ser membre del Comitè Provincial, i posteriorment del Comitè Central i el Comitè Executiu. Va ser detingut per aquestes activitats en 1967, sent deportat en 1968 a Valdepeñas de Jaén.
Posteriorment va passar una temporada a París i Madrid dedicat a tasques organitzatives del partit, tornant a Sevilla com a responsable d'Andalusia. Al juny de 1972 va ser detingut al costat dels altres membres de la direcció estatal de CCOO, la qual cosa donaria lloc al Procés 1001. Abandonaria la presó després de l'indult concedit en 1975 pel recentment coronat com Rei d'Espanya, Joan Carles I.
A les eleccions generals de 1977 va ser escollit diputat per Sevilla, centrant la seva activitat parlamentària en l'establiment de la preautonomia andalusa. Reelegit en les eleccions generals de 1979, va abandonar el PCE el 1984.
Posteriorment va ingressar en el Partit Socialista Obrer Espanyol, exercint com a assessor de la presidència de la Junta d'Andalusia, i fou elegit diputat al Parlament d'Andalusia en 1986 i senador per designació autonòmica. A les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993 va ser de nou elegit diputat a Corts Espanyoles, aquesta vegada pel PSOE. En 1998 li va ser concedida la Medalla d'Andalusia per la seva trajectòria sindical.

## Referències

* ↑ «Fallece el sindicalista Fernando Soto Martín a los 75 años» (en castellà). ABC.es, 09-07-2014. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Biografia de Fernando Soto Martín a l'Ateneo de Córdoba (castellà)
* Fitxa personal de Fernando Soto Martín al Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine. (castellà)
# Ríbinsk

Ríbinsk (en rus Рыбинск) és, amb 213.000 habitants (2007), la segona ciutat més poblada de l'óblast de Iaroslavl, a Rússia. Es troba a la confluència dels rius Volga i Xeksnà. Té aeroport.

## Història

Apareix citada des de 1071 com a Ust-Xeksnà, 'la desembocadura del Xeksnà'. Des de 1504 apareix com a Ríbnaia Slobodà (literalment 'la vila de la pesca'). El nom prové del fet que subministrava a la cort moscovita peixos com l'esturió.
Al segle xviii Caterina la Gran li va donar l'estatut de ciutat i li va canviar el nom a Ríbinsk. En temps soviètics va passar a dir-se Sxerbakov (per Aleksandr Sxerbakov) el 1946, tornà al nom de Ríbinsk el 1957, i a Andrópov (per Iuri Andrópov) el 1984. Va recuperar el nom de Ríbinsk el 1989.
Hi tenen la seu les indústries aeroespacials NPO Saturn i disposa d'una gran central hidroelèctrica a l'embassament de Ríbinsk, que en el seu moment fou considerat el més gran de la Terra.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la ciutat (rus)
* Ríbinsk On Line (rus)
* Àlbum fotogràfic Arxivat 2008-02-24 a Wayback Machine. (rus)
* Museu de Ríbinsk d'història, arquitectura i art, fundat el 1910, un dels museus més grans de l'alt Volga Arxivat 2008-06-15 a Wayback Machine. (rus)
# Bernard Verlhac

Bernard Verlhac, també conegut pel nom artístic de Tignous (pronunciat: [tiɲus]), (París, 21 d'agost de 1957 - París, 7 de gener de 2015) va ser va ser un historietista i caricaturista francés mort durant l'atemptat a la seu del Charlie Hebdo de gener de 2015. Tenia ascendència occitana.
A banda de Charlie Hebdo, també col·laborà a la revista satírica Fluide Glacial i a la revista d'actualitat Marianne.

## Publicacions

* 1991: On s'énerve pour un rien, éditions La Découverte
* 1999: Tas de riches, éditions Denoël
* 2006: Le Sport dans le sang, éditions Emma Flore
* 2008: C'est la faute à la société, (treball col·lectiu), éditions 12 bis
* 2008: Le Procès Colonna, éditions 12 bis
* 2010: Pandas dans la brumes, éditions Glénat
* 2010: Le Fric c'est capital, éditions 12 bis
* 2011: Cinq ans sous Sarkozy, éditions 12 bis

## Referències

* ↑ Tignous, tué à «Charlie Hebdo», dessinait pour de nombreux journaux français
* ↑ Aubel, François. «Tignous, trait talentueux» (en francès). LeFigaro.fr, 07-01-2015. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ Tignous, tué à «Charlie Hebdo», dessinait pour de nombreux journaux français.
* ↑ Charlie Hebdo : les dessinateurs Cabu, Charb, Tignous et Wolinski sont morts, Le Figaro, 7 de gener de 2015 (francès)
* ↑ "Sa grand-mère occitane l'avait surnommé « petite teigne ». Il en tira son pseudonyme, Tignous, lorsqu'il commença à publier des dessins dans la presse au début des années 1980." Yann Plougastel, "Tignous, dessinateur à l'imagination fertile et corrosive", Le Monde, 8 de gener de 2015
* ↑ Theo Merz «Paris shooting: the cartoonists who were killed». The Telegraph, 07-01-2015 [Consulta: 7 gener 2015].

## Enllaços externs

* Bernard Verlhac - Lloc web oficial
# José Rafael Caturla i Palao

José Rafael Caturla i Palao (Alacant, 4 de novembre de 1976) és un exfutbolista valencià, que jugava de migcampista.
Format al futbol base de l'Hèrcules CF, va debutar amb el primer equip a primera divisió tot jugant un partit a la temporada 96/97, sense tindre continuïtat a l'esquadra alacantina.
# Club Ángeles de Puebla

El Club Ángeles de Puebla fou un club de futbol mexicà de la ciutat de Puebla de Zaragoza, Estat de Puebla.

## Història

El club va ser fundat el 1984 després de la compra del Club de Fútbol Oaxtepec. Va jugar a la primera divisió entre els anys 1984 i 1988. Aquest darrer any la franquícia fou venuda al Club Santos Laguna. Va reviure breument entre 1999 i 2001.

## Temporades

| Any | Pos | PJ | V | E | D | GF | GC | PTS |
| 1984-85 | 4 G.4 | 38 | 12 | 11 | 15 | 54 | 61 | 35 |
| PRODE-85 | 3 G.3 | 8 | 3 | 3 | 2 | 13 | 13 | 9 |
| Mexico-86 | 10 G.2 | 18 | 4 | 4 | 10 | 14 | 24 | 12 |
| 1986-87 | 5 G.5 | 40 | 9 | 16 | 16 | 40 | 49 | 34 |
| 1987-88 | 5 G.5 | 39 | 9 | 12 | 17 | 57 | 79 | 30 |

## Evolució de l'uniforme

| 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 |
* 1999

## Referències

* ↑ «Year by Year Statistics» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-02-13.
* ↑ «www.rsssf.coms Stats: All first division Tournaments played».
* ↑ «Mexico - List of Final Tables Second Level (1994-2017)». rsssf.com.
# Sanromanita

* Francisco J. San Román, qui dona nom a l'espècie
La sanromanita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la burbankita. Rep el seu nom del naturalista xilè (mineralogia i geologia) Francisco J. San Román (1838-1902).

## Característiques

La sanromanita és un carbonat de fórmula química Na₂CaPb₃[CO₃]₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2006. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba com a agregats aciculars radials o en forma de carxofa, o com a agulles aïllades. És l'anàleg de plom de la burbankita, la calcioburbankita i la khanneshita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sanromanita pertany a «05.AC: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O: carbonats alcalins i alcalinoterris» juntament amb els següents minerals: eitelita, nyerereïta, zemkorita, bütschliïta, fairchildita, shortita, burbankita, calcioburbankita i khanneshita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Santa Rosa, a la província d'Iquique de la regió de Tarapacá, Xile, on sol trobar-se associada a altres minerals com la malaquita, la calcita, l'anhidrita, la calconatronita i la juangodoyita. També ha estat descrita a la mina Eureka, a Castell-estaó, a la província de Lleida.

## Referències

* ↑ «Sanrománite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 maig 2017].
# Sam Nelson

Sam Nelson (Whittier, 11 de maig de 1896 - Hollywood, 1 de maig de 1963) va ser un director de cinema estatunidenc que va treballar des del final del cinema mut fins a principis dels anys seixanta. Tot i que la major part del seu treball cinematogràfic va ser en el paper d'assistent de direcció, va dirigir més de 20 pel·lícules durant les dècades de 1930 i 1940, totes elles westerns.
Com a ajudant de direcció va treballar en pel·lícules tan destacades com Pennies from Heaven, Deu negrets, All the King's Men, l'original El tren de les 3:10, Ningú no és perfecte, A Raisin in the Sun i Espàrtac . A més, va aparèixer en més d'una dotzena de pel·lícules en petits papers.

## Filmografia com a director

* Outlaws of the Prairie (1937)
* Cattle Raiders (1938)
* Law of the Plains (1938)
* West of Cheyenne (1938)
* The Great Adventures of Wild Bill Hickok (1938)
* South of Arizona (1938)
* The Colorado Trail (1938)
* West of the Santa Fe (1938)
* Rio Grande (1938)
* Law of the Plains (1938)
* North of the Yukon (1939)
* Mandrake the Magician (1939)
* Western Caravans (1939)
* The Man from Sundown (1939)
* Overland with Kit Carson (1939)
* Konga, the Wild Stallion (1939)
* Parents on Trial (1939)
* The Stranger from Texas (1939)
* The Thundering West (1939)
* Pioneers of the Frontier (1940)
* Bullets for Rustlers (1940)
* Prairie Schooners (1940)
* Outlaws of the Panhandle (1941)
* Sagebrush Law (1943)
* The Avenging Rider (1943)

## Referències

* ↑ «Sam Nelson». American Film Institute. Arxivat de l'original el August 21, 2017. [Consulta: August 20, 2017].