OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miriam Naveira Merly

Miriam Naveira Merly (Santurce, 28 de juliol de 1934 - 15 d'abril de 2018) va ser una jurista porto-riquenya que va servir en el Tribunal Suprem de Puerto Rico de 1985 a 2004. Naveira fou la primera dona en ocupar el càrrec així com la primera Jutge Presidenta (2003-2004).
Va obtenir la seva llicenciatura en química al College of Mount Saint Vincent i la de Dret a la Universitat de Puerto Rico.
Es va incorporar al Tribunal Suprem el 1985 pel llavors Governador Rafael Hernández Colón esdevenint la primera dona en aquell tribunal. Durant la seva tinença, Naveira va ser coneguda com a pragmàtica i moderada.
Després de la jubilació del Jutge President José Andreu García el 2003, la Governadora Sila María Calderón Serra va ascendir Naveira a Jutgessa Presidenta del Tribunal. La seva tinença va durar només set mesos pel fet que la Constitució de Puerto Rico estableix que els Jutges del Tribunal Suprem s'han de retirar a l'edat de setanta anys. Va ser succeïda pel seu homòleg Federico Hernández Denton. Va morir el 15 d'abril de 2018 a l'edat de 83 anys.

## Referències

* ↑ «Puerto Rico Swears In New Chief Justice Of Supreme Court». Puerto Rico Herald, 10-08-2004. [Consulta: 25 juliol 2010].
* ↑ «Naveira Becomes First Female Chief Justice Of The Supreme Court». Puerto Rico Herald, 30-12-2003. [Consulta: 25 juliol 2010].
* ↑ «Fallece Miriam Naveira Merly, primera jueza presidenta del Supremo» (en castellà). El Nuevo Dia, 15-04-2018 [Consulta: 22 abril 2018].
# Planils

El veïnat de Planils és un grup de masos i cases del municipi de Corçà, al Baix Empordà, situat entre els nuclis de Corçà i Cassà de Pelràs, al naixement de la riera de Rodonell. El veïnat es troba als límits d'una colada de basalt, material que va ser emprat els segles XV i XVI per la construcció de masos com Can Savalls, el Mas Llobet o el Mas Pons.
Les troballes arqueològiques més antigues de la zona són una gerra de ceràmica i fragments de plats decorats trobats prop del Mas Llobet el 2004, que datarien de l'època de l'Imperi Romà. La primera citació escrita de villa Planiles data del 889-890, en un diploma del Rei Odó que reconeix diverses terres al seu fidel Wicfrid, membre d'una família de la Marca Hispànica. Planils té un safareig públic construït el 1894, conegut com el viver, que va ser reformat l'any 1919 i que avui en dia està en desús., situat al costat d'una bassa que era un dels diversos Jardins del Rei creats a les Gavarres a mitjans del segle xviii, i que eren espais protegits en el marc de les normatives de control de la producció forestal.
Planils, que pertanyia a Púbol, va ser unit a Caçà de Pelràs el 1842. El 1846 Corçà va incorporar aquest darrer terme, quan es van suprimir molts de municipis petits.

## Masos i cases

* Can Baulida
* Can Dolfo
* Mas Llobet
* Mas Mascarós
* Mas Pons
* Can Janperes
* Can Salou
* Can Savalls

## Referències

* 1 2 3 4 «Municipi. Cassà de Pelràs». Ajuntament de Corçà. [Consulta: 21 agost 2020].
* ↑ Roura, Gabriel «Un diploma desconegut del Rei Odo a favor del seu fidel Wicfrid (888-898)» (pdf). Estudi General, 5, 1986, pàg. 65-76. ISSN: 0211-6030.
* ↑ Matas, Josep «Els Jardins del Rei». Gavarres, 1, 2002, pàg. 56-57 [Consulta: 21 agost 2020].
* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
# Tiberi Emili Mamerc

* Per a altres significats, vegeu «Tiberi Emili Mamercí».
Tiberi Emili Mamerc (en llatí Tiberius Aemilius L. F. Mam. N. Mamercus) va ser un magistrat romà, fill de Luci Emili Mamerc, que va ser cònsol tres vegades. Formava part de la gens Emília i era de la família dels Mamerc.
Va ser elegit cònsol l'any 470 aC junt amb Luci Valeri Potit. Aquest any hi va haver una forta agitació social per la llei agrària presentada pels plebeus i el judici d'Appi Claudi Sabí. Tiberi va donar suport a la llei com el seu pare. Va portar també un exèrcit contra els sabins, però sense cap èxit destacat.
Va ser cònsol altre cop el 467 aC amb Quint Fabi Vibulà II i altre cop va donar suport a la llei agrària i va implementar la llei Càssia. Les terres que havien estat arrabassades als volscs l'any anterior van ser cedides als plebeus i es va establir una colònia a Antium. També en aquest any va combatre els sabins.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 910.
# Gunnison (Colorado)

Gunnison és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 5.409 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gunnison tenia 5.409 habitants, 2.083 habitatges, i 904 famílies. La densitat de població era de 650,6 habitants per km².
Dels 2.083 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,3% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 56,6% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 39% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 122,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.768 $ i la renda mediana per família de 41.761 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.016 $ mentre que les dones 21.194 $. La renda per capita de la població era de 15.196 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 24,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Enllaços externs

* Parc Nacional del Canyó Negre del Gunnison (anglès) (castellà)
* Àrea Recreativa Nacional de Curecanti (anglès) (castellà)

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gunnison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gunnison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Panteó Familiar Caner

El Panteó Familiar Caner és una obra historicista de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En forma d'U amb un cos central i posterior de més amplitud. És de composició neogòtica amb la façana del cos superior que té l'arc de punt d'ametlla més gran que els laterals (també amb arquets lobulats).
Aquest cos posterior té una capelleta.
Els laterals són dos àngels que custodien l'entrada (un d'ells té la bíblia i l'altre una creu).
El panteó es tanca amb una tanca de forja.

## Referències

* 1 2 3 4 «Panteó Familiar Caner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Escut de Torrent

«Escut de Torrent» té aquests significats:
# Mur

«mur o el mur» té aquests significats:
* Arquitectura:
** Mur o tàpia, paret construïda amb terra compactada
** Mur o muralla, construcció que envolta un recinte per a defensar-lo militarment
** Mur o paret, estructura vertical que aïlla un espai exterior
** Mur de càrrega, quan forma part de l'estructura de l'edifici
** Mur de contenció, quan resisteix les càrregues horitzontals del terreny
** Mur de seguretat, barrera amb accessos restringits que divideix dos espais o comunitats
** Mur pantalla, mur monolític, normalment de formigó armat
** Mur Trombe, tipus de mur de gran massa tèrmica emprat per escalfar un edifici
* Toponímia:
** Mur (antic municipi), municipi desaparegut del Pallars Jussà, actualment integrat en el nou municipi de Castell de Mur
** El Mur o Mur de Berlín, símbol de la Guerra freda i de la divisió d'Alemanya i del continent europeu
** El Mur o Mur de Cisjordània, tanca de formigó que separa territoris israelians de territoris palestins
** El Mur o Mur atlàntic, línia defensiva nazi a les costes normandes durant la Segona guerra mundial
** El Mur o Mur de les Lamentacions, única resta del principal Temple de Jerusalem
** El riu Mur o Mura, a la conca del Danubi.
# Torre Nova

«Torre Nova» té aquests significats:
* Torre Nova de cal Pons, edifici de la Colònia Pons, de Puig-reig (Berguedà)
* Torre Nova de la Coromina, habitatge de Torelló (Osona)
* Torre Nova de Peníscola, antiga fortificació defensiva a Peníscola (Baix Maestrat)
* Torre Nova de Salou, torre de Salou (Tarragonès)
* Torre Nova d'en Carlos, torre de Guissona (Segarra)
* Torre Nova (les Franqueses del Vallès), habitatge de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental)
# Panteó Família Serra

El Panteó Família Serra és una obra historicista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Panteó-capella d'estil neogòtic. Planta de creu grega i cripta soterrània als sols efectes d'enterraments, amb accés des de l'interior. Altar amb Crist a la Creu. Porta vidriada sota arc apuntat, on hi figura la inscripció: "Família Serra".

## Història

En són propietaris la família Serra, que tenen la casa pairal en els núm.33 i 35 del carrer Major i que viuen a Barcelona, avui la casa és a nom d'un empresa anònima. Promotor de la construcció del panteó Teresa Company Sandino, Vda. de Pere Serra. Sol·licitud de llicència 25-05-1898.

## Referències

* 1 2 «Panteó Família Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Esport (botànica)

Esport en botànica (en anglès: sport o bud sport) és una part d'una planta que normalment és del tipus llenyós, malgrat que de vegades és herbàcia, que, per una mutació somàtica, mostra diferències morfològiques respecte a la resta de la mateixa planta. Els esports es poden diferenciar per la forma del fullatge o el color, les flors o l'estructura de les branques.
Els esports amb característiques desitjables sovint es propaguen de forma vegetativa per tal de formar nous cultivars que mantinguin les característiques de la nova morfologia. Aquestes seleccions són propenses al fenomen de la "reversió", cosa que significa que part o total la planta torna a tenir la forma original. Un exemple d'esport botànic és l'origen del préssec tipus nectarina, el qual es desenvolupa a partir d'una gemma d'un presseguer.
Altres fruits comuns i/o cultivars que resulten d'una mutació esport són:
* Pera Red Anjou
* Groseller blanc

## Referències

* ↑ http://www.abc.net.au/gardening/stories/s919051.htm

## Vegeu també

* Mosaic (genètica)
Viccionari
# Seľany

Seľany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1268.
# Gelat de neula

El gelat de neula és un gelat a base de crema de llet, nata o altres productes lactis com, per exemple, la llet condensada o concentrada, sucre, que pot tenir ous sencers, clara o rovell d'ou, i que industrialment pot tenir colorants, normalment elaborat de forma artesanal, posat en una neula en forma de con. Els gelats de neula més populars són els italians i els valencians. Les neules poden estar cobertes de xocolata, de xocolata i ametlles, etc. En alguns països les neules contenen colorants en tons pastel. Algunes neules tenen el fons omplit, i de vegades també la cara interna del con, amb xocolata de cobertura per a impermeabilitzar-les i que el gelat fos no gotegi a través de la neula. Us cas particular dels gelats de neula, molt popular, és el gelat de sandvitx o xàmbit, una barra de gelat que es talla en llesques amb les quals els farceixen dues neules planes, com si fos un entrepà de gelat.

## Referències

* ↑ «xàmbit» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
# Torre Nova (Peníscola)

La Torre Nova o Torre Nova de Cap d'Irta és una antiga fortificació defensiva situada al litoral de la serra d'Irta, al terme municipal de Peníscola (Baix Maestrat). És una de les tres fortificacions costaneres de la serra d'Irta, junt amb les torres de guaita Badum i la Ebrí.

## Ubicació

Està situada a la plana litoral de la serra d'Irta al paratge conegut com a Pla de l'Argilaga, al sud de la Torre Badum i de la platja del Pebret. Es troba al costat de les runes d'una antiga caserna de la Guàrdia Civil, junt a la cala Argilaga, entre els barrancs de la Torre Nova i la l'Escutxa.
S'hi pot arribar des de Peníscola pel camí del Pebret a vora mar, eixint des del sud del municipi. Així mateix, des d'Alcossebre també s'hi pot accedir a través d'un camí rural vorejant la mar.

## Història

Les primeres referències escrites daten de 1554, a les Ordenances del duc de Maqueda, on s'hi fa referència a la fortificació amb el nom de Torre Nova de Cap d'Irta. Posteriorment s'hi fa referència també a les ordenances de Vespasiano I Gonzaga l'any 1575, així com en documents militars posteriors al segle xviii.
El nom varia segons la documentació. Així doncs, rep els noms de Torre d'Alcoçer (1563), Torre de l'Escutxa (1585) i Torre de Cap d'Irta (1673). Al mapa de l'Institut Geogràfic Nacional (MNT25, 120199) de l'any 1910 ja hi apareix com a Torre Nova.

## Arquitectura

La torre forma un recinte de planta rectangular de 4,65 per 8,55 metres, amb fàbrica de maçoneria i cadirat a les cantonades. Abundants blocs de pedra llaurada procedents del desmantellament d'aquesta torre van ser reutilitzats en la construcció de la caserna de la Guàrdia Civil confrontant i en xicotetes construccions dels camps de l'entorn.
La planta de la fortificació es troba dividida en dos estances diferents, separades per un mur de 55 centímetres. Una d'elles, millor conservada, està coberta per una teulada lleugerament inclinada i compta amb els buits de dues portes. L'altra part, sense coberta, compta amb un forn rústic de pa adosat al mur.
Actualment es troba en avançat estat de ruïna i abandonada. Està catalogada com a Bé d'Interés Cultural per la Generalitat Valenciana.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=4709.
* 1 2 «Torre Nova» (en castellà). CastillosNet.
* ↑ «Torre Nova del Cap d'Irta (Alcalá de Xivert)» (en castellà). Universitat Politècnica de València. TOVIVA Project.
* ↑ «Fitxa BIC - Torre Nova». Generalitat Valenciana. Direcció General de Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* Fitxa del monument. Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià.
# Riu (Montagut i Oix)

Riu és un poble disseminat, actualment gairebé despoblat, del terme municipal de Montagut i Oix, a la Vall de Riu, en el sector nord-oest de la serra de Guitarriu, sobre la riba esquerra de la riera de Sant Aniol, als peus de la muntanya del Puig de Bassegoda. Forma part de la subcomarca de l'Alta Garrotxa.
L'any 1831 tenia 123 habitants, i l'any 1857 en tenia 228. A principis del Segle XX en tenia 104.
El nucli del poble és l'església romànica de Sant Feliu de Riu, construïda el segle XII. A part de l'església, al terme de Riu hi destaquen la Casa de la Plana i Ca n'Agustí. També hi ha l'ermita de la Mare de Déu d'Agulles, a prop del Coll de Riu, que connecta amb Bassegoda.
Riu era un ens local independent que amb la fi de l'Antic Règim Senyorial va tenir ajuntament, però que per la seva petita població va ser incorporat a l'antic municipi d'Oix el 1846, juntament amb d'altres pobles de la zona. El 1972 l'antic municipi d'Oix va passar a formar part del de Montagut per conformar l'actual de Montagut i Oix.
EL terme de Riu aplega també la Vall d'Aguja, on hi destaca l'església de Sant Aniol d'Aguja (antic monestir) i el Gorg Blau, un encisador indret a la capçalera de la Riera de Sant Aniol. A vegades s'esmenta que l'àrea de Sant Aniol d'Aguja pertanyia al terme de Bassegoda.

## Referències

* 1 2 Botet i Sisó, Joaquim. Geografia General de Catalunya. Província de Gerona., 1915-1918, p. 547.
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Haworthia variegata var. modesta

Haworthia variegata var. modesta, és una varietat de Haworthia arachnoidea del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia variegata var. modesta és una espècie prolífera, variegada moderada amb menys fulles. Les fulles són bastant erectes amb certa evidència de translucidesa al llarg dels marges i en les puntes de les fulles.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la província sud-africana del Cap Occidental, a la zona de Potberg, dues localitats conegudes són de Kathoek i de la mateixa muntanya de Potberg. Està molt relacionat amb les calcàries costaneres. Creix en petits cúmuls al sòl en les esquerdes de les roques, generalment bastant altes. És una espècie molt fàcil, que es pot propagar per fillols.

## Taxonomia

Haworthia variegata var. modesta va ser descrita per Martin Bruce Bayer i publicat a Haworthia Revisited 159, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
variegata: epítet llatí que significa "fer o ser diferents colors, variegada".
var. modesta: epítet llatí que significa "modest, sobri, discret, amable, suau".

### Basiònim

* Haworthia modesta (M.B. Bayer) M.Hayashi

## Referències

* 1 2 «Haworthia variegata var. modesta» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2021].
* 1 2 «Haworthia variegata var. modesta» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica de Haworthia variegata var. modesta
# PK

«PK, pk o pK» té aquests significats:
* PK codi de país ISO per al Pakistan
* PK, codi IATA de Pakistan International Airlines
* pK, logaritme negatiu de la constant de dissociació K (-logK)
* .pk, codi de país del domini (ccTLD) pel Pakistan
Viccionari
# Esporos de Nicea

Esporos de Nicea (grec antic: Σπόρος ὁ Νικαῖος), que va viure entre els anys 240 i 300 aproximadament, va ser un matemàtic i astrònom grec nascut probablement a Nicea. Va ser deixeble de Filó de Gàdara i mestre de Papos d'Alexandria. El que se sap d'Esporos és el que han conservat les obres de Papos i d'Eutoci.
Esporos va escriure sobre la Quadratura del cercle i la Duplicació del cub. Va criticar Arquimedes perquè no havia aconseguit un càlcul més exacte del nombre π. També va escriure sobre la mida del Sol i sobre els cometes.

## Referències

* ↑ Agarwal i Sen, 2014, p. 94.
* ↑ Knorr, 1989, p. 87 i ss.
* ↑ O'Connor, J.J. «Sporus of Nicaea». MacTutor History of Mathematics Archive. [Consulta: 24-IX-2020].

## Bibliografia

* Agarwal, Ravi; Sen, Syamal. «Sporus of Nicaea». A: Creators of Mathematical and Computational Sciences (en anglès). Springer, 2014, p. 94. ISBN 978-3-319-10869-8.
* Knorr, Wilbur. «The Methods of Pappus and Sporus». A: Textual Studies in Ancient and Medieval Geometry (en anglès). Birkhäuser, 1989, p. 87-94. ISBN 978-1-4612-8213-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Esporos de Nicea» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Szabo, Manfred E. «Sporus of NIcaea» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 3 març 2024].
# Àcid tel·lurós

L'àcid tel·lurós és un compost inorgànic amb la fórmula H₂TeO₃. És l'oxoàcid de tel·luri(IV). Aquest compost no està ben caracteritzat. Una forma alternativa d'escriure la seva fórmula química és (HO)₂TeO. La seva base conjugada és ben coneguda en la forma de diverses sals com la tel·lurita àcida de potassi, KHTeO₃.

## Propietats

En contrast amb el compost anàleg àcid seleniós, l'àcid tel·lurós és només metaestable.
Normalment es prepara en solució aquosa on actua com àcid feble.

## Referències

* ↑ Greenwood, Norman N. Butterworth-Heinemann. Chemistry of the Elements (en anglès). 2a, 1997. ISBN 978-0-08-037941-8.
* ↑ Catherine E. Housecroft; Alan G. Sharpe «Chapter 16: The group 16 elements». A: Inorganic Chemistry, 3rd Edition. Pearson, 2008, p. 524. ISBN 978-0-13-175553-6.
# Gelat fregit

El gelat fregit són unes postres que se solen elaborar prenent una bola de gelat a temperatura molt inferior a l'habitual, cobertes d'ou cru, cobrint amb flocs de blat de moro o galetes triturades i fregint lleugerament. La baixa temperatura del gelat evita que és aquest fongui mentre es fregeix. Es pot empolvorar amb canyella molta o sucre glas, si bé també pot presentar cobert de crema batuda o mel.
A causa de la baixa temperatura del gelat, l'ou que s'aplica no es cou apropiadament durant el procés de fregit. Si no es prenen les degudes precaucions, hi ha risc d'intoxicació per salmonel·la.
Popular als restaurants dels Estats Units, ha variants mexicanes i asiàtiques; és popular com a postres en diversos restaurants xinesos i japonesos dels Estats Units i a altres països com Austràlia. En els restaurants aisàtics, sol usar-se un arrebossat de tempura en comptes de flocs de blat de moro o galetes, com als mexicans.

## Origen

Hi ha relats contradictoris sobre el seu origen. Alguns afirmen que es va servir per primera vegada durant l'Exposició Universal de Chicago de 1893, on també es va inventar el sundae de gelat. Tot i que el 1894, una empresa de Filadèlfia va rebre crèdit per la invenció. Una tercera teoria situa l'origen a partir de la dècada de 1960, i proposa que el gelat fregit va ser inventat pels restaurants de tempura japonesos.
Als Estats Units, el gelat fregit s'ha associat amb la cuina asiàtica, apareixent a les ressenyes de restaurants xinesos, japonesos i polinesis a la secció "Dining Out" del New York Times als anys setanta. També es va associar amb la cuina mexicana, en gran part perquè la cadena nacional Chi-Chi's va adoptar el gelat fregit fet amb tortillas i canyella com a "postre d'autor" quan va obrir a principis dels anys huitanta.
A Austràlia, el gelat fregit està fortament associat a la cuina asiàtica i especialment a la cuina xinesa-australiana. Sovint se serveix amb salsa de caramel.

## Referències

* ↑ «Improper use of raw eggs linked to food poisoning» Arxivat 2011-02-19 a Wayback Machine., New South Wales Food Authority (anglès)
* 1 2 Grigoraci, Judy «Fried Pride». Charleston Gazette, 28-08-2002, p. 3D.
* 1 2 Cilona, Marina. «Sydney just got its first fried ice cream truck». SBS (Australian TV channel), 12-02-2018.
* ↑ Kobren, Gerri «Ice cream can be made even better». The Prescott Courier, 24-05-1983, p. 13.
* ↑ «Fried Ice-Cream, A Philadelphia Fad». Chicago Daily Tribune, 14-04-1894, p. 16.
* ↑ «Fried Ice Cream». Big Timber Express [Big Timber, Montana], 22-01-1898, p. 4.
* ↑ Edson, Peter «Tidbits Picked up in Japan -- Some without Chopsticks». The Times-News, 24-03-1961, p. 15.
* ↑ https://www.food.com/recipe/chinese-deep-fried-ice-cream-with-caramel-sauce-132289

## Enllaços externs

* Notes sobre els orígens del gelat fregit en The Food Timeline (anglès)