OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Soiuz 5

Soiuz 5 (rus: Союз 5, Unió 5) va ser un vol espacial tripulat del programa espacial soviètic utilitzant la nau espacial Soiuz 7K-OK llançat el 15 de gener de 1969, que es va acoblar amb la Soiuz 4 en òrbita. Va ser el primer acoblament entre dues naus espacials tripulades de la història, com també la primera transferència de tripulació d'un vehicle espacial a un altre, ja que només es va realitzar amb un passeig espacial, dos mesos abans el Apollo 9 americà va realitzar la primera transferència de tripulació interna.
El vol també va ser destacat per la seva reentrada dramàtica. El mòdul de servei de la nau no es va separar, per tant va entrar en l'atmosfera cara al nas, la qual cosa feu que el cosmonauta Borís Volínov es pengés de les seves corretges de subjecció. A mesura que la nau aerofrenava, l'atmosfera va cremar el mòdul. Però la nau es va redreçar abans que la sortida d'emergència es cremés. Llavors, els cables del paracaigudes es van enredar i els coets d'aterratge van fallar, la qual cosa va comportar un aterratge forçós, que va trencar les dents de Volínov.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta de llançament | Cosmonauta d'aterratge |
| Comandant | Borís Volínov Primer vol espacial | Borís Volínov Primer vol espacial |
| Enginyer de vol | Aleksei Ielisséiev Primer vol espacial | Cap |
| Enginyer d'investigació | Ievgueni Khrunov Primer vol espacial | Cap |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta de llançament | Cosmonauta d'aterratge |
| Comandant | Anatoli Filíptxenko | Anatoli Filíptxenko |
| Enginyer de vol | Víktor Gorbatko | Cap |
| Enginyer d'investigació | Valeri Kubàsov | Cap |

### Tripulació en suport

| Posició | Cosmonauta de llançament | Cosmonauta d'aterratge |
| Commander | Anatoli Kuklin | Anatoli Kuklin |
| Enginyer de vol | Vladislav Vólkov | Cap |
| Enginyer d'investigació | Piotr Kolodin | Cap |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6585 kg
* Perigeu: 196 km
* Apogeu: 212 km
* Inclinació: 51,7°
* Període: 88,6 minuts

### Passeig espacial

* Ielisséiev i Khrunov - EVA 1
* Inici EVA 1: 16 de gener de 1969
* Fi EVA 1: 16 de gener de 01:15 UTC
* Duració: 37 minuts

## Vegeu també

* Activitat extravehicular
* Llista de passeigs espacials

## Enllaços externs

* Flight Journal: "Soyuz 5's Flaming Return" by James Oberg
* Encyclopedia Astronautica on Soyuz 5
* Союз-4 и Союз-5 (1969), a 20 minute documentation in Russian language, available on Youtube.com
# Permís menstrual

El permís menstrual és un tipus de permís en el qual una dona pot tenir l'opció d'absentar-se del seu ús, amb o sense sou, si està menstruant i no pot anar a treballar per això. Al llarg de la seva història, el permís menstrual s'ha associat a la controvèrsia i a la discriminació de les dones, i són molt pocs els països que han promulgat polítiques sobre aquest tema. Alguns ho veuen com una crítica a l'eficiència laboral de les dones o com a sexisme. Els partidaris de les polítiques de permís menstrual comparen la seva funció amb la del permís de maternitat i el consideren un promotor de la igualtat de gènere.
Actualment, hi ha pocs països que reconeguin aquest dret; Indonèsia, el Japó, Corea del Sud, la República de la Xina (Taiwan) i Zàmbia. A Catalunya i Catalunya del Nord, no existeix cap permís menstrual a nivell nacional. A principis de maig de 2021, Girona va anunciar que aprovaria un «permís de flexibilització menstrual» per les 533 treballadores que treballen a l'Ajuntament que el podrien utilitzar quan tinguessin la menstruació i es trobessin malament. Sense que comptés com una baixa laboral, disposarien de vuit hores al mes i de fins a vuit mesos per retornar-les. En el cas que s'aprovés la proposta en el ple de juny, Girona esdevindria la primera i única ciutat catalana en donar quelcom similar a un permís menstrual a les treballadores municipals.

## Referències

* 1 2 «Multa a un exdirectiu d'una aerolínia coreana per impedir el permís menstrual». 324cat, 25-04-2021. [Consulta: 25 abril 2021].
* 1 2 King S. (2021) Menstrual Leave: Good Intention, Poor Solution. In: Hassard J., Torres L.D. (eds) Aligning Perspectives in Gender Mainstreaming. Aligning Perspectives on Health, Safety and Well-Being. Springer, Cham. doi:10.1007/978-3-030-53269-7_9 “The code's reference to menstrual leave was misinterpreted by the media as meaning 'all female NIKE employees are entitled to paid time off work for menstruation' (e.g. Shipley, 2016).”
* ↑ «Chapter 43: Addressing Menstruation in the Workplace: The Menstrual Leave Debate». A: The Palgrave Handbook of Critical Menstruation Studies. Palgrave Macmillan, 2020. DOI 10.1007/978-981-15-0614-7_43. ISBN 978-981-15-0614-7.
* ↑ Iuliano, Sarah. «Menstrual leave: delightful or discriminatory?». 5 agost 2013. Lip Magazine.
* ↑ Price, Catherine «Should women get paid menstruation leave?». Salon, 11-10-2006.
* ↑ «Italy debates paid 'menstrual leave' but experts warn it could increase gender bias at work».
* ↑ «Policy Brief: Women and Menstruation in the EU» (en anglès britànic), 07-03-2018.
* 1 2 NacióDigital. «Girona, primera ciutat catalana en donar un permís menstrual a les treballadores municipals | NacióDigital». [Consulta: 3 maig 2021].
* 1 2 «Les treballadores de l'Ajuntament de Girona tindran dret a un permís de flexibilització menstrual». Vilaweb. [Consulta: 3 maig 2021].
* ↑ «El permís menstrual, un dret laboral que vol aprovar l’Ajuntament de Girona». RAC1, 05-03-2021. [Consulta: 3 maig 2021].
# Platja d'en Malaret

La platja d'en Malaret, o cala Malaret, és una platja urbana del municipi de Begur (Baix Empordà), situada al nucli de Fornells. Té una longitud de 17 m i una amplada mitjana de 10 m, formada per sorra gruixuda, grava i còdols. Està rodejada de cases d'estiueig. Hi havia hagut una font, ara desapareguda.
El 2022 l'Ajuntament de Begur va construir el tram de camí de ronda que uneix el Port des Orats amb la platja d'en Malaret, evitant el pas per propietats privades i donant continuïtat així al recorregut que va de la cala d'Aiguablava fins al port de Fornells.
Sobre la platja hi ha la casa-torre Les Roques, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Cala Malaret». Visita Costa Brava.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Playa de Cala Malaret». Maremecum. Arxivat de l'original el 2024-02-01. [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «Finalitzen les obres d’arranjament a la cala de Ses Orats». Ajuntament de Begur, 08-07-2022.
* ↑ «Les Roques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Gliese 876 e

Gliese 876 e és un planeta extrasolar descobert el 2010, que orbita l'estrella nana vermella Gliese 876, a la constel·lació d'Aquari.

## Referències

* 1 2 Stefano Meschiari «The Lick-Carnegie Exoplanet Survey: a Uranus-mass fourth planet for GJ 876 in an extrasolar Laplace configuration» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 23-07-2010, pàg. 890–899. DOI: 10.1088/0004-637X/719/1/890.
* 1 2 3 4 Francesc Vilardell «The CARMENES search for exoplanets around M dwarfs. First visual-channel radial-velocity measurements and orbital parameter updates of seven M-dwarf planetary systems» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-02-2018, pàg. 117–117. DOI: 10.1051/0004-6361/201731442.
* ↑ Francesc Vilardell «The CARMENES search for exoplanets around M dwarfs. First visual-channel radial-velocity measurements and orbital parameter updates of seven M-dwarf planetary systems» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-02-2018, pàg. 117–117. DOI: 10.1051/0004-6361/201731442.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet GJ 876 e» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Gliese 876 hosts at least 4 planets.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ Eugenio J. Rivera, Gregory Laughlin, R. Paul Butler, Steven S. Vogt, Nader Haghighipour, Stefano Meschiari. The Lick-Carnegie Exoplanet Survey: A Uranus-mass Fourth Planet for GJ 876 in an Extrasolar Laplace Configuration. v1.
# Mèles

Mèles (francès Melles) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona a la regió d'Occitània. En aquest municipi es van alliberar les osses Živa i Melba el 1996 i l'os Pyros el 1997, com a part del programa Life de la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 30 agost 2010].

## Enllaços externs

* Web del país de l'os
# Mèlete

Mèlete (del grec Μελέτη), segons la mitologia grega, és una de les tres muses antigues.

## Referències

* ↑ Diccionari llatí-català de noms propis. Columna, p. 115. «Mĕlĕte, es f: Mèlete. Una de les muses.»
* ↑ Diccionario de mitología clásica (C. Falcón, E. Fernández-Galiano y R. López Melero), Alianza editorial
# Nantes-en-Ratier

Nantes-en-Ratier és un municipi francès, situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, al departament de la Isèra.
# Tuğçe Albayrak

Tuğçe Albayrak (Bad Soden-Salmünster, 28 de novembre de 1991 – Offenbach am Main, 28 de novembre de 2014) va ser una estudiant de medicina alemanya d'ascendència turca, que va morir després de defensar a dues dones que estaven sent assetjades per dos homes en un restaurant de menjar ràpid la matinada del 15 de novembre.
Poc després de la seva intervenció, al sortir del local, va ser atacada per un dels acosadors quan es dirigia al seu cotxe. El resultat de l'atac va ser una fractura a la base del crani i una hemorràgia cerebral. El dany cerebral va ser tan greu que els seus pares van decidir retirar el suport vital després de 15 dies en coma. El president d'Alemanya, Joachim Gauck, es va dirigir a la família per expressar les seves condolències i l'ha considerada com un "model a seguir".
Centenars de persones van iniciar una protesta silenciosa davant el restaurant, amb samarretes amb la fotografia de Tuğçe i les paraules "Seni seviyoruz" ("t'estimem", en turc) i portant cartells amb les paraules “Danke Tuğçe” ("gràcies, Tuğçe" en alemany). Manifestacions similars es van realitzar per tota Alemanya l'endemà de la seva mort.
Uns dies més tard, una petició signada per més de 50.000 persones instava al president alemany Joachim Gauck que la condecorés pòstumament amb l'Orde Nacional del Mèrit.

## Vegeu també

* Turcs a Alemanya

## Referències

* 1 2 «Tugce Albayrak: Germany pays tribute to student killed for helping harassed women». The Independent. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ Hannelore Crolly, Frankfurt. «Ins Koma geprügelt: Das Leben der mutigen Tugçe A. - DIE WELT». DIE WELT, 28-11-2014. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ «Germany bids farewell to brave Turkish young woman - EUROPE». [Consulta: 29 novembre 2014].
# Alan Rees

Alan Rees (Newport, 12 de gener de 1938 - Ascot, 6 de setembre de 2024) va ser un pilot de curses automobilístiques gal·lès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Alan Rees va debutar a la sisena cursa de la temporada 1967 (la divuitena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 15 de juliol del 1967 el Gran Premi de Gran Bretanya al circuit de Silverstone. Va participar en un total de dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en la temporada 1967 aconseguint una setena posició com a millor classificació en una cursa i no aconseguint cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1967 | Cooper Car Company | Cooper | Maserati | SUD | MON | HOL | BEL | FRA | GBR 9 | | | | | | - | 0 |
| 1967 | Roy Winkelmann Racing | Brabham | Cosworth | | | | | | | ALE 7 | CAN | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Casaurang, Medhi. «Muere Alan Rees, cofundador de March y Arrows», 08-09-2024.
* ↑ Osten, Phillip van. «Alan Rees, the last living founder of March has passed» (en anglès), 08-09-2024. [Consulta: 8 setembre 2024].
* ↑ «Information about Alan Rees from historicracing.com» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2024].
# Jesús Leguina Villa

Jesús Leguina Villa (Bilbao, 1941 - Madrid, 14 de maig de 2016) va ser un jurista i catedràtic biscaí; alumne de la Universitat de Deusto; doctor en dret, amb premi extraordinari per la Universitat de Bolonya; vicerector de la Universitat del País Basc; magistrat del Tribunal Constitucional entre el 1986 i el 1992; conseller d'estat el 1994; conseller del Banc d'Espanya entre 1994 i 2000, repetint el càrrec entre 2004 i 2010. Es casà amb la que fou presidenta del Tribunal Constitucional d'Espanya, María Emilia Casas Baamonde.

## Referències

* ↑ «El Banco de España expresa su pesar por el fallecimiento de Jesús Leguina Villa». Departamento de Comunicación del Banco de España, 17-05-2016. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Estefanía, Joaquín «Jesús Leguina y el cambio en España» (en castellà). El País [Madrid], 14-05-2016. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Toma de posesión de D. Jesús Leguina Villa». Consejo de Estado. Arxivat de l'original el 2013-07-14. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «La magistrada María Emilia Casas ha sido elegida Gallega del Año 2011» (en espanyol europeu). El Correo Gallego, 22-09-2011. [Consulta: 30 desembre 2020].
# Steklita

La steklita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de la paraula russa стекло (steklo), vidre, com una al·lusió a l'aparença visual del mineral.

## Característiques

La steklita és un sulfat de fórmula química KAl(SO₄)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, tot i que ja havia estat publicada prèviament l'any 1995. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Iadovítaia, situada al volcà Tolbàtxik, al krai de Kamtxatka (Rússia). També ha estat descrita en altres punts del volcà, així com a l'óblast de Txeliàbinsk (també a Rússia), al comtat de Wodzisław (Voivodat de Silèsia, Polònia), i al comtat de Schuylkill (Pennsilvània, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Steklite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 febrer 2022].
# Fragaria

Fragaria dit comunament maduixera, fraguera o fraulera, és un gènere de plantes reptants estoloníferes de la família Rosaceae. Són conreades pel seu fruit comestible (eterio) anomenat de la mateixa manera, maduixa, fraga o fraula. Les varietats conreades comercialment són en general híbrids, especialment maduixot, que ha reemplaçat gairebé universalment les espècies silvestres locals.
El fruit de la fragaria (la maduixa) s'acostuma a collir a l'estiu, però en hivernacles, també es cull a totes les èpoques de l'any.

## Particularitats

Aquest gènere inclou les plantes de les maduixes, fruits que tenen una certa importància econòmica en alguns llocs.

## Espècies presents als Països Catalans

Fragaria vesca i Fragaria viridis.

## Taxonomia

En total hi ha unes 35 espècies del gènere Fragaria, sense contar moltes varietats ni híbrids:
* Fragaria ×ananassa Duchesne ex Rozier (Fragaria chiloensis × Fragaria virginiana), maduixot
* Fragaria ×bifera Duchesne (Fragaria vesca × Fragaria viridis)
* Fragaria ×bringhurstii Staudt (Fragaria chiloensis × Fragaria vesca)
* Fragaria bucharica Losinsk.
* Fragaria chiloensis (L.) Mill. - maduixera de Xile
* Fragaria chinensis Losinsk.
* Fragaria daltoniana J.Gay
* Fragaria gracilis Losinsk.
* Fragaria iinumae Makino
* Fragaria iturupensis Staudt
* Fragaria mandschurica Staudt
* Fragaria moschata Weston - maduixera muscada
* Fragaria moupinensis (Franch.) Cardot
* Fragaria nilgerrensis Schltdl. ex J.Gay
* Fragaria nipponica Makino
* Fragaria nubicola (Hook.f.) Lindl. ex Lacaita
* Fragaria orientalis Losinsk.
* Fragaria pentaphylla Losinsk.
* Fragaria tibetica Staudt & Dickoré
* Fragaria vesca L. - maduixera silvestre
* Fragaria ×vescana Rud.Bauer & A.Bauer (Fragaria vesca × Fragaria ×ananassa)
* Fragaria virginiana Mill. - maduixera de Virgínia
* Fragaria viridis Weston - maduixera borda

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans 1980
* C. Kalkman: Rosaceae. In: Klaus Kubitzki (Hrsg.): The Families and Genera of Vascular Plants - Volume VI - Flowering Plants - Dicotyledons - Celastrales, Oxalidales, Rosales, Cornales, Ericales. Springer-Verlag, Berlin 2004, S. 361, ISBN 978-3-540-06512-8

## Enllaços externs

* Fragaria a catalogueoflife.org (anglès)
# Steklov (cràter)

Steklov és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, més enllà del terminador sud-oest. Es troba a la falda exterior de materials ejectats producte de la formació de la conca d'impacte de la Mare Orientale, just al sud-oest de l'anell dels Montes Cordillera. Al voltant d'uns quatre diàmetres de distància al sud-oest hi ha el cràter lleugerament més petit Chant.
* Localització de Steklov (centre inferior de la imatge)
* Fotografia de la missió Clementine (1994)
La vora d'aquest cràter té un perfil esmolat que no ha estat erosionat per impactes posteriors. Les parets interiors s'inclinen directament fins a assolir una plataforma interior irregular. El perímetre d'aquest cràter és aproximadament circular, encara que el seu contorn recorda lleugerament el d'una pera. No presenta impactes ressenyables al seu interior.
Aquest cràter es troba al nord-oest de la Conca Mendel-Rydberg, una depressió de 630 km d'amplada formada per un impacte durant el Període Nectarià.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Varicorhinus robertsi

Varicorhinus robertsi és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Va ser descrit per l'ictiòleg Keith Edward Banister el 1984.
Els adults poden assolir fins a uns 6,5 cm de longitud total. Es troba a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Banister, Keith Edward «Three new species of Varicorhinus (Pisces, Cyprinidae) from Africa». Bulletin of the British Museum (Natural History)., 47, 1984, pàg. 273–282. DOI: 10.5962/bhl.part.21839. ISSN: 0007-1498.
* 1 2 Mohamed, Ali Daud. «Labeobarbus robertsi (Banister, 1984)» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa
# Jesús Luis Andreu Escartín

Jesús Luis Andreu Escartín (Tremp, 1959) és esportista i dirigent esportiu català vinculat al triatló.
Advocat especialista en Dret esportiu, triatleta i maratonià. S'inicià en la pràctica del triatló l'any 1986 i a partir de 1992 formà part del Comitè Català de Triatló, integrat en la Federació Catalana de Pentatló Modern i Triatló, la qual va presidir l entre 1996 i 2000, i aquest mateix any ja es va convertir en el primer president de la nova Federació Catalana de Triatló, ja segregada del pentatló, quan aquesta es va crear oficialment. Des de llavors, ha estat reelegit successivament president(2000, 2004 i 2008). També és vicepresident de la Federació Espanyola de Triatló i president del seu Comitè de Disciplina Esportiva i membre del Consell Directiu de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya. Fou impulsor del Triatló Ciutat de Barcelona, l'Ironcat i els triatlons blancs de Baqueira-Beret, Tuixén o Lles de Cerdanya, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Irén Hönsch

Irén Hönsch (Košice, 24 de maig de 1932 - 26 d'agost de 2021), també coneguda com a Jenőné Sillye (1957-1972) i Lajosné Károly (des de 1972), va ser una jugadora d'escacs hongaresa. Va ser tres vegades guanyadora del Campionat d'escacs femení d'Hongria (1957, 1959, 1960).

## Resultats destacats en competició

A les dècades de 1950 i 1960, Irén Hönsch va ser una de les principals jugadores d'escacs hongareses. Va guanyar els campionats d'escacs femenins hongaresos els anys 1957, 1959 i 1960.
Irén Hönsch va jugar representant Hongria a les Olimpíades d'escacs femenines:
* L'any 1957, a primer tauler a la 1a Olimpíada d'escacs (femenina) a Emmen.
El 1957 es va casar amb el mestre d'escacs hongarès Jenő Sillye. La parella va tenir dos fills: Gábor (nascut el 1959) i Kálmán (nascut el 1960). Del seu segon matrimoni amb Lajos Károly, va tenir una filla, Irén, (nascuda el 1973).

## Referències

* ↑ Bartelski, Wojciech. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Irén Hönsch». www.olimpbase.org.
* ↑ «50 Jahre Emmen, 75 Jahre Irene Hönsch», 24-05-2007.
# Fredorada

Una fredorada o onada de fred és un període de temperatures molt baixes associat amb la invasió del territori per masses d'aire polar o continental.
Pel que respecta a la península Ibèrica l'arribada de masses d'aire procedents de latituds altes és possible tot l'any. Tanmateix el major nombre d'invasions d'aquest tipus té lloc de novembre a abril i especialment el desembre, gener i febrer, mentre que són molt poc freqüents durant els mesos d'estiu i excepcionals el juliol. S'ha de tenir en compte que no totes les inversions o adveccions d'origen septentrional resulten gèlides i constitueixen autèntiques onades de fred. Aquesta denominació acostuma a reservar-se exclusivament a aquelles que provoquen unes davallades termomètriques excepcionals capaces de deixar un senyal important en el medi natural i d'ocasionar trastorns en el paisatge humanitzat, motiu pel qual arriben a transcendir als mitjans de comunicació i causar impacte en l'opinió pública.
Les fredorades hivernals acostumen a explicar-se més que per la simple invasió d'aire de zones normalment fredes pel previ refredament de la massa d'aire en aquests llocs i el seu desplaçament posterior cap a les latituds més al sud.
Les entrades o adveccions d'aire fred es produeixen gairebé exclusivament quan la trajectòria mitjana seguida pels vents de l'oest de latituds mitjanes o westerlies, aconsegueix el seu màxim descens en latitud, la qual cosa té lloc durant els mesos d'hivern, i a més el seu índex de circulació zonal és molt baix o hi ha una situació de bloqueig d'aquesta circulació.

## Algunes de les darreres fredorades

* Fredorada de gener de 1947
* Fredorada de febrer de 1956
* Fredorada de gener de 1985
* Fredorada de desembre de 2001
* Onada de fred europea de febrer de 2012

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Riegos y Drenajes XXI Javier Martín Vide et al 1985