OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Torrents de les Oliveres

Can Torrents de les Oliveres és una casa de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Ampli casal rectangular de situació estratègica, que consta de celler, dues plantes, golfes, dues torratxes, terrat i teulada a dues vessant i d'altres edificis annexos -abans cellers i graners i avui dia convertits en apartaments-. A mitjans del segle xix, la casa fou reformada donant-li caràcter senyorial, seguint però, la tradicional distribució de masia catalana: gran entrada amb comunicació a un gran menjador amb adossament ceràmics i rentamans (robats darrerament), cuina, rebost, l'escala que condueix a la gran sala superior repartidora d'una colla de cambres, i seguint la mateixa escala, trobem les golfes i la torratxa del terrat.

## Història

Els Torrents, en els darrers segles, havien estat militars, batlles i jutges de pau i caps del Sometent, de Gelida. La casa havia estat molt castigada pels bandolers del segle passat i per això s'edificà una curiosa torratxa de guaita a la teulada de la part posterior del casal.

## Referències

* 1 2 «Can Torrents de les Oliveres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# John Eugene Zuccotti

John Eugene Zuccotti (Greenwich Village, 23 de juny de 1937 - Brooklyn, 19 de novembre de 2015) va ser advocat i empresari nord-americà d'origen italià.

## Biografia

Egressat de la Universitat de Princeton en 1959; en 1963 es va doctorar en lleis en la Yale Law School. Ha ocupat càrrecs importants en l'Alcaldia de Nova York en l'època d'Abraham D. Beame i en la Comissió de Planificació de la Ciutat de Nova York, que va arribar a presidir.
Com a empresari s'ha dedicat al desenvolupament urbanístic de la ciutat de Nova York com a soci de diverses empreses: Olympia & York, Brown & Wood i Tuf & Zuccotti, i com a president als Estats Units de Brookfield Properties.
També es va dedicar a la política; en data recent va actuar com a assessor de campanya de Joe Biden.
És conegut perquè el Zuccotti Park porta el seu nom.
Zuccotti està casat amb la historiadora Susan Zuccotti, especialista en l'Holocaust.

## Referències

* 1 2 Roberts, Sam. "City Room: A Public Servant Whose Name Is Now on Protesters? Lips" New York Times (October 5, 2011)
* ↑ Colford, Paul D. "Park Honor for Ex-City Official".New York Daily News (June 2, 2006)
# Can Vallès (el Bruc)

Can Vallès és una masia del Bruc (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada. Coberta a dues aigües amb teula àrab. Té planta baixa, un pis i golfes. Porta d'entrada amb arc de pedra. Té un cos adossat a la masia amb façana de pedra.
Davant la masia hi ha una era.
Masia molt reformada darrerament.

## Història

El document més antic que es conserva és de l'any 1573.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Vallès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Can Triador

Can Triador és una obra d'Òrrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia amb planta baixa i pis. La coberta és a dues aigües. A la planta baixa hi trobem un portal rodó amb dovelles de pedra, també hi ha una finestra amb llinda recta i una de petita, al pis les obertures són de pedra i de llindes rectes, la finestra principal, sobre la porta d'entrada hi ha un ampit. Ha sofert una restauració però no ha amagat el seu aire original.

## Referències

* ↑ «Can Triador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Jennings (Oklahoma)

Jennings és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 373 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jennings tenia 373 habitants, 140 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 257,2 habitants per km².
Dels 140 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.563 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.295 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 13.071 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jennings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jennings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Johannes Schmitt

Johannes Schmitt (Berlín, 18 de febrer de 1943 - Küssnacht, 28 de desembre de 2003) fou un atleta alemany, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fou cinquè en els 4×400 metres, mentre en els 400 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 4x400 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962; i el campionat de l'Alemanya Occidental dels 4x100 metres de 1964. Aquest mateix any va formar part de l'equip alemany que va batre el rècord del món dels 4x400 metres en pista coberta.

## Millors marques

* 400 metres. 46.3" (1963)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Johannes Schmitt». [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 13 desembre 2021].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 13 desembre 2021].
# Capella as Racó

La Capella as Racó és una obra de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Capella de planta rectangular d'una nau, amb absis de punt rodó. Encarada a la casa del metge Coll, on hi ha la façana amb l'entrada de punt rodó (senzilla) flanquejada per 2 finestres allargassades i estretes. Aquesta zona resta separada del frontó del teulat per una franja ceràmica (d'obra). El frontó clou amb un petit campanar d'espadanya. Al bell mig del frontó hi ha una finestra d'arc de punt rodó.
El teulat vola una mica i recull la sanefa abans esmentada per unir-se al volat del teulat pels laterals (que són opacs). La façana lateral dreta té el cos de la sagristia que li sobresurt (a l'alçada de l'absis) amb coberta planera a 3 aigües. La façana posterior té l'absis semicircular i testera del teulat. La cornisa dels teulats és de rasilles. De color blanc.

## Història

Pertanyia a la casa Coll.

## Referències

* 1 2 3 «Capella as Racó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Can Xifró

Can Xifró és una casa gran i un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Calonge (Baix Empordà).

## Descripció

Es tracta d'una casa de grans dimensions situada a la part alta de la vila. Consta de soterrani, planta baixa i pis, coronat per una torre de planta quadrada. La façana principal té un portal adovellat, amb la data de 1569, que ha quedat malmès pel balcó que s'hi feu al capdamunt, i grans finestrals. Al soterrani hi ha les bodegues i la cuina conserva una xemeneia cinccentista. La sala principal està decorada amb pintures. L'edifici, voltat d'un gran jardí, està reforçat amb poderosos contraforts.

## Història

La porta devia portar a la pedra mitgera la data de 1.569; el balcó construït a l'inici del segle XX la malmenà en part, però l'autor de la reforma va gravar la data a sota del balcó. A principis del segle XX s'hi va fer una reforma poc encertada que desfigurà la façana. Després ha estat molts anys abandonada i fa poc s'hi ha fet una nova intervenció.

## Referències

* ↑ Fitxa de protecció: «Can Xifró», Catàleg de Béns Protegits, Calonge, Ajuntament de Calonge
* ↑ Pere Caner i Estrany, «Inscripcions a les llindes i teules pintades a Calonge», Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, Institut d'Estudis Gironins, 1970, pàgina 367
* Jaume Aymar i Ragolta, «Can Xifró de Calonge», Estudis del Baix Empordà, Institut d'Estudis del Baix Empordà, 1995, volum XIV, pàgines 207-213, ISSN 1130-8524
* «Can Xifró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2012].
# Cantal de l'Aurellut

El Cantal de l'Aurellut és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat a la part alta del Clot de les Moreres, en el vessant sud-oriental del Gallinova. És a llevant de la Collada del Trumfo. Es tracta d'un pendís de muntanya ple de roques que s'han desprès de la cinglera del Gallinova, com indica el seu nom.

## Etimologia

Pel que fa a la primera part del topònim, Joan Coromines indica que es tracta d'un topònim descriptiu, a partir d'una arrel prellatina (cant-), que dona el mot comú català cantal (pedra grossa).
Quant a la segona part, es tracta d'un apel·latiu popular, amb la diftongació inicial en au- com correspon al català occidental, que es devia aplicar a algú amb les orelles grosses (orellut > aurellut).

## Referències

* ↑ COROMINES, Joan. "Cantal, Cantera i anàlegs". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. II Bi-C. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-902-0.

## Enllaços externs

* El Cantal de l'Aurellut en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantalapiedra

Cantalapiedra és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Tarazona de Guareña i Fresno el Viejo, a l'Est amb Madrigal de las Altas Torres, al Sud amb Horcajo de las Torres, Palaciosrubios, Villaflores i Cantalpino i a l'Oest amb Vallesa de la Guareña.

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Cantalejo

Cantalejo (Gacería: Vilorio Sierte) és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 3453 | 3521 | 3462 | 3622 | 3764 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Jerbus petits

Els jerbus petits (Gerbillinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels múrids. Inclouen 16 gèneres i 103 espècies distribuïdes per Àfrica i Àsia, totes adaptades a medis àrids. La majoria són herbívors i de costums nocturns, encara que alguns també s'alimenten d'insectes i petits invertebrats. El nom és degut a la semblança en aspecte amb els jerbus autèntics, malgrat pertànyer a una família diferent.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E. i Reeder, D. M. (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3a edició). (anglès)
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Cantó de Saint-Genest-Malifaux

El cantó de Saint-Genest-Malifaux és un cantó francès del departament del Loira, situat al districte de Saint-Étienne. Té 8 municipis i el cap és Saint-Genest-Malifaux.

## Municipis

* Le Bessat
* Jonzieux
* Marlhes
* Planfoy
* Saint-Genest-Malifaux
* Saint-Régis-du-Coin
* Saint-Romain-les-Atheux
* Tarentaise

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1961 | M. Courbon-Lafaye | Divers droite |
| 1961-1967 | Dr Meyrieux | Divers droite |
| 1967-1979 | Jean-Charles Stribick | Divers droite |
| 1979-2004 | Daniel Mandon | UDF |
| 2004- | Jean Gilbert | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 4.683 | 4.937 | 5.056 | 6.315 | 6.933 | 7.865 | 8.622 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carl Georg Theodor Kotschy

Karl Georg Theodor Kotschy (15 d'abril de 1813 – 11 de juny de 1866) va ser un botànic i explorador austríac nascut a Ustroń, a la Silèsia d'Àustria.Era el fill del teòleg Carl Friedrich Kotschy (1789–1856).

## Biografia

Des de 1836 a 1862 va fer recerca botànica extensa al Mitjà Orient i Nord d'Àfrica, on va recollir uns 300.000 espècimens botànics. Des de 1836, acompanyà el geòleg Joseph Russegger (1802–1863) per un viatge científic a Cilícia i Síria, més tard a Núbia i Sennar. Després Karl va romandre a Egipte. Ell més tard anà al Kurdufan (1839), Xipre, Síria, Mesopotàmia i el Kurdistan (1840–41); i durant 1842–43 va emprendre una expedició a Pèrsia. Més tard va fer expedicions a Egipte, Palestina i el Líban (1855); i també a Xipre, Àsia Menor i el Kurdistan (1859).
El gènere de plantes Kotschya el recorda. També el seu nom està associats amb espècies de llangardaixos, (Cyrtopodion kotschyi).

## Algunes publicacions

* Abbildungen und Beschreibungen neuer und seltener Thiere und Pflanzen, in Syrien und im westlichen Taurus gesammelt,; (1843)
* Analecta botanica (amb Heinrich Wilhelm Schott (1794–1865) and Carl Fredrik Nyman 1820–1893), (1854)
* Coniferen des Cilicischen Taurus, (amb Franz Antoine 1815–1886), (1855)
* Die Eichen Europas und des Orients,; (1858–1862)
* Plantae Tinneanae (amb Johann Joseph Peyritsch 1835–1889); (1867)

## Referències

* Itinerary in southern Persia 1842-43 biografia de Theodor Kotschy
* ↑ ADB: Kotschy, Theodor @ Allgemeine Deutsche Biographie
* ↑ In: Austrian Biographical Encyclopaedia 1815-1950 (ABL). Volume 4 Austrian Academy of Sciences, Vienna 1969, p.160
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Carl Friedrich Wilhelm Claus

* Per a altres significats, vegeu «Karl Claus».
Carl Friedrich Wilhelm Claus o Carl Klaus, (1835 – 1899) va ser un zoòleg alemany. Es va oposar a les idees d'Ernst Haeckel.

## Biografia

Claus estudià a la Universitat de Marburg i a la Universitat de Giessen amb Rudolf Leuckart. Treballà a la Universitat de Würzburg. L'any 1863, va esdevenir professor de zoologia a la Universitat de Marburg, i després a les universitats de Göttingen i la de Viena. Va ser cap de la recerca oceanogràfica a l'estació de Trieste i es va especialitzar en zoologia marina especialment centrat en els crustacis. En la seva recerca sobre biologia cel·lular encunyà el terme fagocitosi
Sigmund Freud va estudiar amb ell el cicle encara no solucionat de les anguiles.

## Obres

* Die freilebenden Copepoden (1863);
* Beiträge zur Kenntnis der Ostracoden (1868);
* Grundzüge der Zoölogie (1868) ;
* Ueber den Bau und die Entwicklung der Cumaceen (1870);
* Die Metamorphose der Squilliden (1872);
* Ueber die Entwicklung Organisation und systematische Stellung der Arguliden (1875);
* Lehrbuch der Zoölogie (6th ed., 1897; trans. into English, under the title of Text-book of Zoölogy, by Claus and Sedgwick, London, 1897 ).

## Referències

* 1 2 «Claus, Karl Friedrich Wilhelm». A: D. C. Gilman. New International Encyclopedia. 1st. New York: Dodd, Mead, 1905.
* ↑ http://www.expertensprechen.de/ Arxivat 2008-02-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.berlinonline.de/berliner-zeitung/archiv/.bin/dump.fcgi/2004/1020/feuilleton/0027/index.html
* ↑ http://www.wno.org/newpages/sci02b.html Arxivat 2011-12-17 a Wayback Machine.
# Joan Carbonell

Joan Carbonell (?- 21 de desembre de 1825) fou un baixonista membre de la capella de música de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Allà exercí de baixonista després de Pere Martin Puig i quan Carbonell traspassà l'any 1825 fou substituït per Bonaventura Gil.

## Baixonistes de la capella

* Pau Llauger (1690…1717…)
* Josep Llauger (…1770)
* Pere Martin Puig
* Joan Carbonell (…1825)
* Bonaventura Gil (1825…)

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria «El fons musical de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar». Fons de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar, vol. 1, 2009, pàgs. VII-LX [Consulta: 12 novembre 2020].
# Joan Cardona

Joan Cardona o Joan de Cardona és el nom dels següents personatges:
* Joan de Cardona (bisbe) (segle xvi), bisbe de Barcelona (1531 - 1546)
* Joan Cardona i Lladós (Barcelona, 1877 - 1957), pintor i dibuixant que col·laborà en nombroses revistes
* Joan Cardona Romanos (Barcelona, 1967), especialista en literatura comparada
* Joan de Cardona i de Navarra (? - Ondara, 1502), Senyor de Guadalest
* Joan de Cardona i de Pallars, Baró de Lloberola
* Joan de Cardona i Requesens, Baró de Sant Boi, Virrei de Navarra, capità general de les galeres a Sicília i Nàpols, conseller d'estat i almirall sota les ordres de Felip II
* Joan de Cardona i Roís de Liori, comanador de l'Orde de Sant Jaume a Museros
* Joan Baptista Cardona (València, 1511 — 1589), erudit, humanista i bisbe de Vic i Tortosa
* Joan Ramon Folc I de Cardona (1375 - 1441). Comte de Cardona i vescomte de Vilamur (1400 -1441)
* Joan Ramon Folc II de Cardona (Arbeca, 1400 - 1470), comte de Cardona i vescomte de Vilamur (1441 -1471)
* Joan Ramon Folc III de Cardona (1418 - 1486), Comte de Cardona (1471 -1486), Comte de Prades i baró d'Entença (1441-1486), vescomte de Vilamur (1471-1486)
* Joan Ramon Folc IV de Cardona (1446 - Arbeca, 1513), Comte de Cardona (1486 -1491), duc de Cardona (1491 - 1513), marqués de Pallars Sobirà (1419-12513), comte de Prades, vescomte de Vilamur (1486-1513) i baró d'Entença (1486-1513)
* Joan Cardona Méndez esportista olímpic menorquí.
* Joan Cardona Tarrés (1958) alpinista, escalador, corredor i esquiador de muntanya català
# Capreolus (desambiguació)

«Capreolus» té aquests significats:
* Onomàstica:
** Bisbe romà de Cartago el 430, vegeu Capreol (Capreolus)
** Teòleg tomista francès, nascut el 1380, vegeu Jean Capréolus
* Biologia: un gènere de cèrvids de petites dimensions, vegeu Capreolus.
# Capranica Prenestina

Capranica Prenestina és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 40 km a l'est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 332 habitants.
Es troba a la zona dels Monti Prenestini.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 abril 2019].

## Enllaços externs

* Capranica Prenestina - Lloc web oficial (italià)
# Jordi Escoda i Vilà

Jordi Escoda i Vilà (Reus, 14 de gener de 1935) és un industrial i polític català.

## Biografia

Gerent d'empresa avícola i agrícola, ha estat president d'Òmnium Cultural del Baix Camp, president del Centre de Lectura de Reus durant sis anys, membre del patronat de l'Hospital de Reus, soci del Reus Esportiu, de l'Orfeó Reusenc i de l'Associació d'Amics de Reus.
Militant de CDC, ha estat regidor de Reus el 1979 a 1983, diputat per la circumscripció de Tarragona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 i senador designat pel Parlament el 1980. L'any 2012, l'alcalde Carles Pellicer (CiU), el va nomenar Síndic de Greuges de la ciutat de Reus, càrrec que exercirà amb l'acord del Partit Popular.

## Obres

* Memòria històrica d'un reusenc. La transició Cossetània Edicions, 2007

## Referències

* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Primera Legislatura p.60
* ↑ Fitxa del Senat
# Jorge Humberto Rodríguez

Jorge Humberto Rodríguez (San Alejo, 20 de maig de 1971) és un exfutbolista salvadorenc de la dècada de 1990.
Fou 71 cops internacional amb la selecció del Salvador.
Pel que fa a clubs, destacà a Isidro Metapán, FAS, Dallas Burn i Águila.
Un cop retirat fou entrenador.

## Referències

* ↑ «Federer es una leyenda».
* ↑ «'Zarco' Rodríguez: "No tiene nada de especial este juego"», 09-05-2017.
* ↑ Jorge Humberto Rodríguez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Jorge Humberto Rodríguez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Jorge "el Zarco" Rodríguez demandó al Isidro Metapán».
* ↑ «La final fue un día especial para Jorge Rodríguez, técnico del Alianza».
# Josep Benito i Martínez

Josep Benito i Martínez (Vic, 13 d'octubre de 1967) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1980 i 1990.

## Trajectòria

Començà a jugar a hoquei amb el CP Vic, club amb el qual debutà a Divisió d'Honor amb només 15 anys. Posteriorment fitxà pel Liceo HC, Igualada HC i FC Barcelona. El 1992 retornà al CP Vic, on jugà durant set temporades, retirant-se el 1999, després d'aconseguir la primera Copa del Rei per al club. Jugà amb Espanya entre 1989 i 1998, amb qui guanyà el Mundial de 1989 i fou segon als Jocs Olímpics de 1992.

## Palmarès
### Liceo HC

* Lliga d'Espanya:
** 1985-86

### Igualada HC

* Lliga d'Espanya:
** 1988-89

### CP Vic

* Copa d'Espanya:
** 1999

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1989

## Referències

* 1 2 3 «Els protagonistes d'aquella final, avui». okcat.cat. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* ↑ «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Casa Sabartès (Banyeres del Penedès)

La casa Sabartès és un edifici de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici principal de tot el conjunt de Sabartès és l'habitatge dels amos. Sabartès és compost a més per l'habitatge dels masovers i una sèrie de magatzems, tot això és rodejat per unes petites torres cilíndriques i uns murs que donen un caire molt defensiu a tot el conjunt. L'edifici principal és d'enormes dimensions.
Antigament la façana principal era l'actual part posterior de la casa on encara es troben uns meravellosos jardins. L'actual façana principal denota l'existència d'un cos central dividit per cornises que presenta tres plantes. Els baixos tenen unes portes balconeres i la porta d'accés amb arc de mig punt. El pis noble té quatre portes balconeres. Les golfes presenten unes finestres semicirculars. Al costat dret hi ha una galeria d'arc de mig punt emmerletada. A l'esquerra es troba un cos quadrat que sobresurt i és compost per dues plantes, darrere del qual ressalta una torre de cobertes a quatre vessants.

## Història

La gran casa senyorial de Sabartès, l'any 1846, era propietat de Joaquim Canals de Foraster, veí de Tarragona. Hi havia 14 veïns, quatre de la masia i la resta de les masies del voltant. Posteriorment passà a ser propietat de Ramon de Morenés i Garcia Alesson, el qual reunia els títols de Comte de El Asalto, Marquès de Griny i Baró de les Cinc Torres, i que fou diputat per Tarragona. Aquest nou propietari donà a la casa el seu caire senyorial (segle xix). El Comte de El Asalto posseïa també les altres propietats: Cal Garriga de Saifores, el Molí del Blanquillo, etc., les quals foren repartides entre els seus fills. Després, Sabartès fou heretat per la seva filla Maria Teresa.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Sabartès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa Sabartès». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.