OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hongjun Laozu

Hongjun Laozu (xinès tradicional: 鴻鈞老祖, xinès simplificat: 鸿钧老祖, pinyin: Hóngjūn Lǎozǔ, Wade-Giles: Hung-chün Lao-tsu), literalment "Ancestre del gran equilibri", també anomenat Hongyuan Laozu (xinès tradicional: 鴻元老祖, xinès simplificat: 鸿元老祖, pinyin: Hóngyuán Lǎozǔ, Wade-Giles: Hung-yuan Lao-tsu), literalment "Ancestre del gran origen", és una deïtat del taoisme i de certes religions xineses. També és conegut a través de les seves aparicions en el romanç popular Fengshen Yanyi (La Investidura dels déus) sota el nom de Hongjun daoren (鴻鈞道人), i és present a romanços o pel·lícules fantàstiques on apareixen en escena déus, immortals i criatures de la mitologia xinesa. Ha estat molt poc estudiat i el rol que li correspon varia segons el context religiós. Alguns el coneixen només per les seves aparicions en obres de ficció. Per alguns, ell té protagonisme en l'origen de l'univers.
En el temple Cihui tang (慈惠堂) de Zhonggang, Taichung hi ha unes inscripcions que proposen tres interpretacions:
* És a l'origen de l'univers, d'ell neixen els Tres Purs a continuació els Cinc Antics (wulao 五老), sobirans associats als cinc elements i als cinc orients. És també l'ancestre de tots els immortals.
* El caos originel (hunyuangui 混元規) ha donat naixement a l'ordre celeste (tiangui 天規) encarnat per Haotian Laozu (昊天老祖), "Ancestre del cel sense límit" i a l'ordre terrestre (digui 地規) encarnat per Hongjun Laozu.
* És una forma de Pangu i porta també el nom Xuanxuan shangren (玄玄上人).
La primera part d'una dita de font desconeguda «En primer lloc Hongjun, després el cel, Luya Daoren encara està per davant» (Xian you hongjun hou you tian, Luya aoren hai zai qian) (先有鸿钧後有天 陸壓道人還在前) és sovint invocada per situar Honjun Laozu als orígens de l'univers. Tanmateix, la segona part de la dita queda misteriosa, perquè si sembla indicar que Luya Daoren precedeix Hongjun laozu, aquest no és el lloc en queda descrit a La investidura dels déus, única font on apareix aquesta divinitat.
Segons La Investidura dels déus, és l'ancià dels quatre éssers creats per l'Esperit de la Creació (chuangshi yuanling 創始元靈). Els altres són: Hunkun zushi (混鯤祖師), Nüwa niangniang i Luya daojun (陸壓道君). Té com a deixebles els Tres Purs, Daode tianzun (道德天尊) àlies Laozi, Yuanshi Tianzun i Tongtian Jiaozhu (通天教主), equiparat a Lingbao Tianzun. Els dos primers es troben al romanç en conflicte amb l'últim.

## Referències

* ↑ «Web del temple Wujihongjun gong de Taipei». Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ «Zhonggang cihuitang». Arxivat de l'original el 2016-12-28. [Consulta: 5 octubre 2018].
# Benizuri-e

Els benizuri-e (紅刷絵, lit. "estampes carmesí") són un tipus de "primitives" xilografies de l'estil ukiyo-e japonès. Normalment estaven impreses en rosa (beni) i verd, de vegades amb l'addició d'un altre color, ja fos imprès o afegit a mà. La producció de benizuri-e va assolir el seu cim a principis dels anys 1740. Torii Kiyohiro, Torii Kiyomitsu I, Torii Kiyonobu I, Okumura Masanobu, Nishimura Shigenaga, i Ishikawa Toyonobu són els artistes més estretament associats amb els benizuri-e.

## Vegeu també

* La impressió xilogràfica al Japó

## Bibliografia

* Lane, Richard, Images from the Floating World, The Japanese Print, New York, Putnam, 1978, 209.
* Newland, Amy Reigle, The Hotei Encyclopedia of Japanese Woodblock Prints, Amsterdam, Hotei Publishing, 2005, Vol. 2, 422-3.
* Roberts, Laurance P., A Dictionary of Japanese Artists, Tokyo, Weatherhill, 1976, 218.

## Galeria de benizuri-e

* Xilografia d'Ishikawa Toyonobu dels actors kabuki Onoe Kikugoro I i Nakamura Kiyosaburo fent de jove parella asseguda tocant un shamisen signada 'Meijōdō Ishikawa Shūha Toyonobu zu', 1750-1758
* Xilografia d'Ishikawa Toyonobu dels actors kabuki Nakamura Shichisaburō II i Sanogawa Ichimatsu, signada 'Meijōdō Ishikawa Shūha Toyonobu zu', dècada de 1740
* L'actor Ichikawa Ebizō II com a Yanone Gorō a l'obra kabuki Koizome Sumidagawa, xilografia de Torii Kiyomitsu I, Acadèmia de les Arts d'Honolulu
# Beniure

Beniure és un poble del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, molt proper, i a llevant, del cap de municipi. És un dels pobles de la Feixa, i havia format part de la baronia de Castellnou de Montsec.
Havia tingut ajuntament propi, creat el 1812 com a desplegament dels preceptes de la Constitució de Cadis. El febrer del 1847 desaparegué com a districte municipal, quan foren suprimits els ajuntaments que tenien menys de 30 veïns (caps de família). En aquell moment fou agregat a Alsamora, que després del 1920 s'anomenà ja Sant Esteve de la Sarga.
El lloc havia estat de la pabordia de Mur, però posteriorment passà a mans de la baronia de Castellnou de Montsec.
Té la capella de Sant Roc per a l'assistència religiosa del lloc. És moderna, i a penes s'utilitza, ja que els de Beniure acuden a Moror, per als serveis religiosos.
El 1718 hi consten 22 habitants, i el 1981 en tornava a tenir 22. En l'actualitat (2006), en té només 6.
El Diccionario geográfico... de Pascual Madoz té un article per a Beniure. L'eminent geògraf ens hi informa que Beniure és en el vessant d'un turó que arrecera el poble dels vents de ponent, i el clima hi és saludable. Beniure té un alcalde nomenat directament pels veïns, i el poble està format per 5 cases agrupades, on viuen els 4 veïns (caps de família) i 22 ànimes (habitants). El terreny del terme és en part pla i en part muntanyós, format per terra argilosa i calcària, té bosc que comparteix amb Castellnou, tota la cara nord del montsec va ser replantada de pins fa uns 50 anys, té arbres fruiters i molt bona energia per fer salut i descans.
Vers el 1900, Francesc Carreras Candi, en la seva Geografia informa que Beniure, juntament amb Mont-rebei i el poblament dispers del terme, compta amb 29 cases o albergs (masies). En molts dels censos, Beniure no hi apareix, ja que se'l solia agrupar amb el cap del municipi, atesa la seva proximitat.
El 1900 el senyoriu sobre Beniure corresponia a Ferrer i de Farràs.
Actualment celebra la Festa Major per la Mare de Déu d'Agost, el 15 i 16 d'aquell mes.

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Beniure", a Pallars Jussà, I. Lleida: Pagès Editors, 1998 (Fets, costums i llegendes, 31). ISBN 84-7935-525-5
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies; 8). ISBN 84-85180-25-9
* MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5
* PAGÈS, M. "Sant Esteve de la Sarga". Dins El Pallars, la Ribargorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hua He

    En aquest nom xinès, el cognom és Hua.
Hua He :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 華覈 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 华核 |
Hua He, nom estilitzat Yongxian (永先), va ser un ministre de Wu Oriental durant el període dels tardans Tres Regnes de la història xinesa. Hua He era un ministre d'alt rang sota l'inepte governant de Wu, Sun Hao, però va acabar sent bandejat (fet que va incloure a molts altres ministres) de la cort perquè es va oposar a la radical política exterior de Sun Hao. Hua llavors se'n va anar a viure aïllat del món, com a resultat d'aquest esdeveniment, sentint-se molt desesperat pel ràpid adveniment de la caiguda de Wu.

## Nomenaments i títols en possessió

* Comandant de Shangyu (上虞尉)
* Comandant d'Agricultura (曲農都尉)
* Cavaller del Departament d'Afers Secrets (秘府郎)
* Assistent en el Secretariat Imperial (中書丞)
* Marquès de Chuling (除陵亭侯)
* Prefecte de Dongguan (東觀令)
* Oficial Dret d'Estat (右國吏)

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Beda Fomm

Beda Fomm és una petita ciutat costanera al sud-oest de Cirenaica, Líbia. Es troba entre la ciutat portuària molt més gran de Bengasi al nord-oest i la ciutat més gran d'El Agheila més al sud-oest. Beda Fomm és coneguda principalment per ser el lloc dels combats finals de l'Operació Compass a la Segona Guerra Mundial.

## Segona Guerra Mundial

A finals de gener de 1941, durant l'Operació Compass, els britànics van descobrir que els italians estaven evacuant la Cirenaica a Beda Fomm. La 7º Divisió Blindada va ser enviada per interceptar el Desè Exèrcit Italià. A mig camí, va ser evident que la divisió era massa lenta i es va enviar Combeforce, una columna lleugera, en ruta directa a través del desert. El 5 de febrer de 1941, Combeforce va arribar per tallar la retiradad al Desè Exèrcit. Al dia següent, els italians va arribar i van atacar però no van poder trencar el bloqueig tot i els combats molt renyits, arribant-se al cos a cos tot sovint. El darrer atac italià del 7 de febrer, 20 tancs italians Fiat M13/40 van aconseguir trencar el cordó d'infanteria i canons anti-tancs però van ser aturats per tirs directes d'artilleria de camp. El General de les forces italianes era Giuseppe Tellera, que va ser mortalment ferit i el Tinent General Ferdinando Cona va asumir el comanament, però va ser capturat pels britànics. Després d'aquest fracàs, amb l'arribada de la resta de la 7ª Divisió i la 6ª Divisió Australiana atacant des de Bengasi, els italians es van rendir.

## Referències

* ↑ Playfair, Major-General I. S. O.; et al. (1957) [1954]. Butler, J. R. M. (ed.). The Mediterranean and Middle East: The Early Successes Against Italy (to May 1941). History of the Second World War, United Kingdom Military Series. Vol. I. London: HMSO. OCLC 888934805
# Berlingo

Berlingo és un municipi italià de la província de Brescia, a la regió de Llombardia.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Berlingo (en italià)

## Referències

* ↑ Comuni-Italiani.it. «Elenco Comuni Provincia di Brescia» (en italià). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Bartholomäus Kistler

Bartholomäus Kistler (dates compulsades de 1486 a 1520; † 1525, Estrasburg) va ser un impressor suabi nascut a Espira i establert a Estrasburg, famós per haver imprès la primera carta de Cristòfor Colom en alemany.
Com pintor de Speyer va adquirir la ciutadania d'Estrasburg el 1486, però no va establir el seu taller d'impressor al Grieneck (Uff Grüneck) enfront de l'hospital fins al voltant de 1497. Va deixar la seva llibreria a Münster el 1509 a Mathis Hupfuff. De 1517 a 1520 va ser membre del gremi de Stelz al Consell d'Estrasburg. El 1525, apareix com a mestre de Hans Grüninger, i es calcula que és l'any que va morir.
Segons l'ISTC, Kistler va imprimir més de 30 gravats, principalment en alemany, fins a aproximadament 1500. El seu llibre més famós és la versió en alemany de la primera carta de Cristòfor Colom. Entre altres obres, Kistler va imprimir probablement el 1499 la Crònica suabina de l'anomenat Thomas Lirer amb l'esdeveniment adjunt de l'origen d'Estrasburg. El llibre més tardà és el Sigenot, datat el 1510 (VD16 S 6393). Es poden detectar un total de 52 impressions de Kistler del període comprès entre 1497 i 1510.

## Referències

* ↑ Kistler, Bartholomäus
* ↑ Kistler-gesamtkatalogderwiegendrucke.de

## Bibliografia

* Charles Schmidt. Zur Geschichte der ältesten Bibliotheken und der ersten Buchdrucker zu Strassburg. C.F. Schmidt's Universitäts-Buchhandlung, F. Bull, 1882, p. 120–.
* Hans Lülfing. Kistler, Bartholomäus (en alemany). 11. Berlin: Duncker & Humblot, 1977, p. . ; (text complet en línia)

## Vegeu també

* Primera carta de Colom

## Enllaços externs

* Breu biografia d'Ernst Voulliéme, PDF, Schmidt (1,05 MB)
* Reimpressió de l'Annen-la llegenda de 1502
# Hillion

Hillion (en bretó Hilion, gal·ló Hillion) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 3.786 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2122 | 2235 | 2858 | 3232 | 3591 | 3786 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1948-1989 | Ernest Gaillard | |
| 1989-1995 | Françoise Hébert | |
| 1995-2008 | Claude Campion | Centre |
| 2008- | Yvette Doré | |
# Hyalinobatrachium munozorum

Hyalinobatrachium munozorum és una espècie de granota que viu al Perú, l'Equador i possiblement també al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rodríguez, L., Martínez, J.L., Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D., Angulo, A. & Monteza, J.I. 2004. Hyalinobatrachium munozorum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Hyalinobatrachium mondolfii

Hyalinobatrachium mondolfii és una espècie de granota que viu a Veneçuela i, possiblement també, a la Guaiana.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E. & Señaris, C. 2004. Hyalinobatrachium mondolfii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Hornell

Hornell és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 9.019 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hornell tenia 9.019 habitants, 3.596 habitatges, i 2.218 famílies. La densitat de població era de 1.275,6 habitants per km².
Dels 3.596 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 16,1% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.184 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.727 $ mentre que les dones 18.854 $. La renda per capita de la població era de 14.419 $. Entorn del 18,7% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hornell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hornell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Igor Antón Hernández

Igor Antón Hernández (Galdakao, 2 de març de 1983) és un ciclista basc, professional des del 2004. Actualment corre a l'equip Dimension Data.
Les seves principals victòries són tres etapes de la Volta a Espanya, una el 2006, amb final a l'observatori de Carlar Alto i dues el 2010, amb final a Valdepeñas de Jaén i Vallnord. En aquesta darrera edició va liderar la cursa durant 5 etapes, fins que una inoportuna caiguda durant la disputa de la 14a etapa li provocà una fractura al colze dret que l'obligà a abandonar.
El 2011 va guanyar l'etapa amb final al Monte Zoncolan del Giro d'Itàlia i la 19a etapa, amb final a Bilbao, de la Vuelta.

## Palmarès

* 2006
** 1r a l'Escalada a Montjuïc
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 2008
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 2009
** 1r a la Pujada a Urkiola
* 2010
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2015
** 1r a la Volta a Astúries i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa.
* 2007. 8è de la classificació general.
* 2008. Abandona (13a etapa).
* 2009. 33è de la classificació general.
* 2010. Abandona (14a etapa). Vencedor de dues etapes. Porta el mallot vermell de líder durant 5 etapes.
* 2011. 33è a la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2012. 9è a la classificació general
* 2013. 20è a la classificació general
* 2016. No surt (9a etapa)
* 2017. 35è a la classificació general
* 2018. 44è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2007. Abandona (11a etapa)
* 2009. 66è de la classificació general
* 2013. 23è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 83è de la classificació general
* 2011. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2014. 37è de la classificació general
* 2015. 38è de la classificació general
* 2016. 28è de la classificació general
* 2017. 62è de la classificació general
* 2018. Abandona (15a etapa)

## Referències

* ↑ Igor Antón será operado de una fractura en el codo derecho a marca.com (11 de setembre de 2010) (castellà)

## Enllaços externs

* Bloc de la Penya d'Igor Antón
* Fitxa d'Igor Anton a sitiodeciclismo.net
# Igor Cvitanović

Igor Cvitanović (Osijek, 1 de novembre de 1970) és un futbolista croata retirat. Jugava de davanter i és el màxim golejador històric de la primera divisió de la lliga de Croàcia, amb 126 gols.

## Trajectòria

Va iniciar la seva carrera professional en el Dinamo de Zagreb. El 1989 va debutar amb el primer equip, en aquells dies en la primera divisió de la lliga iugoslava, jugant deu partits en els quals va marcar cinc gols. Va ser cedit al Varteks Encallaždin durant la primera edició de la recén creada lliga croata, la primavera de 1992. En el Varteks va jugar 21 partits de lliga en els quals va marcar nou gols i al terme de la temporada va tornar al Dinamo. Pocs mesos després, a l'octubre, debutaria amb la selecció de Croàcia.
Entre 1992 i 1997 Cvitanović va romandre en el Dinamo Zagreb. En aquest període, va conquerir quatre lligues, tres copes i dues supercopes. Cvitanović va tenir un paper fonamental en aquests títols, sent el màxim golejador de la lliga en dues temporades consecutives: amb 19 gols en la campanya 1995/96 i 20 en la 1996/97. La temporada 1993/94, a pesar d'obtenir un registre golejador molt superior (27 gols en 34 partits) va ser superat en la taula de golejadors pel seu company d'equip, Goran Vlaović, qui va sumar 29 dianes.
Després d'un fitxatge frustrat pel Middlesbrough (Cvitanović no va poder obtenir el permís de treball per a jugar en la Premier League), finalment va abandonar Zagreb en el mercat d'hivern de la temporada 1997/98 per a incorporar-se a la Reial Societat. El seu pas la lliga espanyola va ser discret: en la temporada i mitja que va romandre en el club de Sant Sebastià va jugar 29 partits, en els quals només va marcar tres gols.
L'estiu de 1999 va tornar al Dinamo de Zagreb, on va romandre fins a 2002. Després, va jugar un any en la lliga japonesa amb el Shimizu S-Pulse i va tornar a Croàcia per a jugar la seva última temporada com professional, la 2003/04, en les files del club de la seva ciutat natal, l'NK Osijek.

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Croàcia en 27 partits, en els quals va marcar 4 gols. Va debutar amb Croàcia el 22 d'octubre de 1992, en un partit contra Mèxic disputat a Zagreb.
Va ser part del combinat croata que va participar en la fase final de l'Eurocopa de 1996 (encara que no va jugar cap partit). A pesar d'aliniar-se regularment en els partits de classificació per a la Copa Mundial de 1998, finalment no va acudir a la cita mundialista, disputada a França, per discrepàncies amb seleccionador croata, Miroslav Blažević.
Des de llavors, només jugaria sis partits més amb Croàcia, tots ells amistosos, vestint per última vegada la samarreta de la seva selecció el 19 de juny de 1999 en un partit amb la República de Corea.
# Bartomeu de Robió

Bartomeu de Robió, també conegut com a Bartomeu Robió (c. segle XIV) fou un escultor català actiu a Lleida durant el segle xiv, més concretament està documentat entre el 1360 i el 1380. Alguna de les seves obres més representatives és el Tríptic de pedra de la capella de Sant Pere de l'església de Sant Llorenç de Lleida, fundada per Pere Sagrassa Una altra obra seva, amb un estil similar, és la Verge dels fillols, realitzada en alabastre i que es troba a la parròquia de Sant Llorenç de la mateixa ciutat, i que durant un temps presidí el retaule major de la Seu Vella de Lleida. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya hi ha exposada una escultura que li és atribuïda, un arcàngel Gabriel d'una Anunciació.

## Vegeu també

* Mare de Déu de Bellpuig de les Avellanes
* Mare de Déu de Saidí

## Referències

* ↑ «Bartomeu de Robió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. pàgina 86. Editat pel MNAC, 2004. ISBN 84-8043-136-9
# Barton

«Barton» té aquests significats:
* Geografia:
** Barton (Maryland), localitat estatunidenca de Maryland
** Barton (Vermont), localitat estatunidenca de Vermont
** Barton Creek (Texas), localitat estatunidenca de Texas
** Bartonville (Illinois), localitat estatunidenca d'Illinois
** Bartonville (Texas), localitat estatunidenca de Texas
** Comtat de Barton (Kansas), a l'estat de Kansas
** Comtat de Barton (Missouri), a l'estat de Missouri
** Barton on Sea (New Milton), a Anglaterra
* Biografies:
** Luboš Bartoň, jugador txec de basquetbol
** Edmund Barton, jutge i polític australià
** Mischa Barton, actriu i model britànica
** Derek Harold Richard Barton, químic i professor universitari anglès, Premi Nobel de Química de 1969
* Cinema:
** Barton Fink, pel·lícula estatunidenca de 1991 dirigida pels germans Coen
* Altres:
** Cilindre de Barton, cilindre d'argila amb un text mitològic que es troba a la localitat de Nippur
# Hypsiboas leptolineatus

Hypsiboas leptolineatus és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P., Segalla, M.V. &Silvano, D. 2004. Hypsiboas leptolineatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Betta chini

Betta chini és una espècie de peix de la família dels Osfronèmids que habita a Malàisia. El nom específic d'aquest peix honora l'Ictiòleg malaià Chin Phui-Kong (1923-ca. 2016).

## Referències

* Kottelat, M. 1996. Betta chini . Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Downloaded on 4 August 2007.

## Referències

* ↑ «Betta chini, IUCN Red List of Threatened Species». [Consulta: 8 juliol 2020].
* ↑ ; Kenneth J. Lazara«Order ANABANTIFORMES: Families ANABANTIDAE, HELOSTOMATIDAE, OSPHRONEMIDAE, CHANNIDAE, NANDIDAE, BADIDAE, and PRISTOLEPIDIDAE». The ETYFish Project Fish Name Etymology Database. Christopher Scharpf and Kenneth J. Lazara, 21-10-2019. [Consulta: 8 juliol 2020].
# Betta coccina

Betta coccina és una espècie de peix de la família dels Osfronèmids originari del sud de Malàisia i del centre de Sumatra. Normalment presenta una taca fosca al centre del seu cos de tonalitats marrons o vermelloses. Prefereix habitar aigües toves. Diposita menys de 100 ous en un niu de bombolles. Arriba a la maduresa al cap dels sis mesos.