OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kathleen Cleaver

Kathleen Cleaver (Memphis, 13 de maig de 1945) és una professora de dret estatunidenca, coneguda per la seva participació en l'associació Panteres Negres.
Va viure en diferents països durant la seva infància, per la feina del seu pare al ministeri d'exteriors estatunidenc. Un cop tornada, als Estats Units va estudiar a l'Oberlin College i el Barnard College però va deixar la universitat per treballar al Student Nonviolent Coordinating Committee. El 1967 va traslladar-se a San Francisco i va casar-se amb l'activista Eldridge Cleaver, amb qui compartí afiliació a l'organització Panteres Negres. Va ser la primera dona en la direcció de l'associació i va esdevenir-ne cap de premsa i portaveu. El 1968 va presentar-se pel Partit per la Pau i Llibertat a l'Assemblea de l'Estat de Califòrnia, obtenint el 4,7% dels vots.
Com a membre de les Panteres Negres, Cleaver era sovint objecte d'investigacions policials. El seu marit, juntament amb altres membres de l'associació es van veure involucrats amb un tiroteig amb la policia a Oakland, després del qual va decidir exiliar-se a Cuba i posteriorment a Algèria. Kathleen va reunir-se amb ell el 1969. Arran de discrepàncies amb el líder Huey P. Newton, Kathleen i el seu marit van ser expulsats de les Panteres Negres i van fundar la Revolutionary People’s Communication Network.
L'any 1975 la família Cleaver va tornar als Estats Units, on Eldridge va ser condemnat a 5 anys de llibertat condicional. Als anys 80, Kathleen va tornar a la universitat a Yale on va graduar-se cum laude en dret i va treballar com a advocada i procuradora a la Cort d'Apel·lacions. El 1987 va divorciar-se d'Eldridge i des del 2005 ha treballat com a investigadora i professora de dret a la Universitat Yale i a la Emory University School of Law.

## Referències

* ↑ «Kathleen N. Cleaver | Emory University School of Law | Atlanta, GA» (en anglès). [Consulta: 23 març 2017].
* 1 2 «Kathleen Cleaver». Spartacus Educational.
* ↑ «JoinCalifornia - Kathleen N. Cleaver» (en anglès). [Consulta: 23 març 2017].
# Yorkana

Yorkana és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 239 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yorkana tenia 239 habitants, 95 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 512,7 habitants per km².
Dels 95 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.278$ i la renda mediana per família de 43.125$. Els homes tenien una renda mediana de 38.333$ mentre que les dones 19.688$. La renda per capita de la població era de 16.599$. Entorn del 2,9% de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yorkana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yorkana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eutropi (historiador)

Eutropi (en llatí Eutropius) va ser un historiador romà conegut també de vegades com a Flavi Eutropi. Es va fer famós ja en la seva època per la seva obra Breviarium ab Urbe condita.

## Dades biogràfiques

A l'enciclopèdia Suides se l'esmenta com un coneixedor italià (Ἰταλὸς σοφιστής, trans. italos sofistés), però això podria ser interpretat simplement com a parlant de llatí. Va ser secretari imperial (Epistolaris Ἐπιστολογράφος) de Constantí el Gran. Va acompanyar l'emperador Julià l'Apòstata en la seva expedició a Pèrsia. Encara vivia en temps de Valentinià II i Valent. Un Eutropi va ser procònsol a Àsia el 371, però es desconeix si era ell mateix. També apareix un Eutropi com a prefecte del pretori el 380, i tampoc se sap si era ell.

## Obres

Es conserva un resum d'Història de Roma en deu llibres, titulat Breviarium ab Urbe condita, que va des de la fundació de la ciutat al regnat de Valent (que li va encarregar la feina). La resta de les seves obres (que s'esmenten al Suides com "altres obres" sense especificar) s'han perdut. Priscià menciona un Eutropi que va escriure un llibre sobre el so de la lletra "x" però no està establert que parli de l'historiador.

### Breviarium ab Urbe condita

L'atenció de l'autor se centra més en els esdeveniments de la política exterior, les campanyes i les guerres de conquesta, que en la política interna. Els últims quatre llibres, dedicats a les victòries imperials, ofereixen, però, retrats interessants dels sobirans.
Les fonts documentals utilitzades per Eutropi són diverses: des dels més coneguts Titus Livi i Suetoni, fins a altres cronistes els textos dels quals no han sobreviscut als nostres dies.
L'estil, generalment imparcial, és simple i clar, de manera que l'obra quedava a l'abast de tots, i això va contribuir al seu gran èxit. De fet, el llibre va ser utilitzat no sols com a text d'iniciació al llatí a les escoles (com encara succeeix), sinó que va despertar tant d'interès que va ser ampliat diverses vegades (fins al regnat de Justinià I, augmentat per Pau Diaca, i posteriorment, fins al moment de Lleó V l'Armeni, es va realitzar una ampliació feta per Landulfo Sagaz sota el títol Historia Miscella) i se'n van realitzar traduccions al grec (per Capitó de Lícia, no conservada, mentre que es conserva gairebé completa la traducció de Peani).

## Referències

* ↑ Paratore, 1992, p. 302.
* ↑ Landfester i Egger, 1999, p. 322.

## Bibliografia

* Paratore, Ettore. Storia della Letteratura Latina dell'Età Imperiale. Milà: BUR Biblioteca Universale Rizzoli, 1992. ISBN 88-17-11253-4.
* Landfester, Manfred; Egger, Brigitte. "Der Neue Pauly", volum 4, 1999.
* Jones, Arnold Hugh Martin; Martindale, John Robert; Morris, J. The Prosopography of the Later Roman Empire: A.D. 260-395, volum 1. Cambridge University Press, 1971, p. 317. ISBN 0521072336.
* Moreno Ferrero, Isobel. "La « breuitas » en los « Breviarios » históricos latinos : idiosincrasia, multifuncionalidad y práctica de un recurso literario." Homenaje a M. D. Verdejo, 2010, p. 235-285.
# Severín

Severín - Северин (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes del Kuban-Azov, a la vora dreta del riu Kuban. És a 2 km al sud de Tbilísskaia i a 102 km a l'est de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Tbilísskaia.
# Cadel Evans Great Ocean Road Race 2018

La Cadel Evans Great Ocean Road Race 2018 fou la 4a edició de la Cadel Evans Great Ocean Road Race, una cursa ciclista d'un sol dia que es disputà pels voltants de Melbourne el 28 de gener de 2018. Formava part del calendari UCI World Tour 2018.
El vencedor final fou l'australià Jay McCarthy (Bora-Hansgrohe), que s'imposà a l'esprint a l'italià Elia Viviani (Quick-Step Floors) i el sud-africà Daryl Impey (Mitchelton-Scott).

## Classificació

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «El australiano Jay McCarthy, el primero que gana en casa». El Mundo Deportivo, 28-01-2018 [Consulta: 22 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Cadel Evans Great Ocean Road Race 2018 - Lloc web oficial
# Aguilons de Lwów

Els Aguilons de Lwów (polonès: Orlęta lwowskie) és el terme afectuós aplicat als nens soldats polonesos que van defensar la ciutat de Lwów durant la Guerra polonesoucraïnesa de 1918-19.
Originàriament, el terme va ser aplicat exclusivament als joves voluntaris (com, que participà en la defensa de Lwów durant el setge ucraïnès de la ciutat entre l'1 i el 22 de novembre de 1918. Amb el temps, però, l'ús del terme s'amplià, i ara és emprat per designar a tots els joves soldats que van lluitar a la Galítsia Oriental en defensa de Polònia durant la Guerra polonesoucraïnesa i la Guerra poloneso-soviètica. A més dels joves defensors de Lwów, els de Przemysl també són anomenats com els Orlęta (Aguilons).
Després de la guerra polonesoücraïnensa, els Aguilons de Lwów van ser enterrats al Cementiri dels Defensors de Lwów, part del Cementiri de Lyczaków. Allà reposen les restes tant de la quitxalla com dels soldats adults, incloent els voluntaris estrangers de països com França o els Estats Units. Entre els Aguilons allà enterrats hi ha el jove de 14 anys Jerzy Bitschan, el defensor més jove de la ciutat, el nom del qual esdevingué una icona durant el període d'entreguerres polonès.
Després de l'annexió de la Galítsia oriental amb la ciutat de Lwów per la Unió Soviètica el 1939 (veure: Invasió soviètica de Polònia (1939)), les tombes van ser destruïdes el 1971, i el cementiri va ser transformat en un dipòsit de camions. Després de la dissolució de la Unió Soviètica i de l'establiment d'una Ucraïna independent, s'inicià la restauració del "Cementiri dels Aguilons", si bé va ser alentit per l'oposició dels nacionalistes ucraïnesos. Després del suport polonès a la Revolució Taronja Ucraïnesa (2004), l'oposició ucraïnesa declinà i el Cementiri va ser oficialment reobert com un cementiri polones-ucraïnès el 24 de juny del 2005. El darrer dels Aguilons supervivents, el Major Aleksander Salacki (nascut el 12 de maig de 1904), va morir a Tychy el 5 d'abril del 2008.

## Vegeu també

* Batalla de Lwów (1919)
* Batalla de Zadwórze
# Setepenre

Setepenre o Sotepenre (Akhetaton, c.1343 aC – Akhetaton, c.1339/1338 aC) va ser una princesa egípcia de la XVIII dinastia. Era la sisena i última filla del faraó Akhenaton i la Gran Esposa Reial Nefertiti. El seu nom significa "Escollida de Ra".
Setepenre en jeroglífic :

## Família

Setepenre va néixer al voltant del novè a l'onzè any de regnat del seu pare Akhenaton a la ciutat d'Akhetaton. Tenia cinc germanes grans anomenades Meritaton, Meketaton, Ankhesenpaaton, Neferneferuaton Taixerit i Neferneferure.

## Vida

Una de les primeres representacions de Setepenre és la d'un fresc de la casa del rei a Amarna. Apareix representada asseguda a la falda de la seva mare Nefertiti. El fresc està molt malmès i només és visible una petita mà de Setepenre. El fresc s'ha datat a l'any 9 d'Akhenaton aproximadament, i s'hi mostra tota la família.
La següent vegada que les sis princeses apareixen juntes va ser l'any 12 d'Akhenaton, al vuitè dia del segon mes d'hivern, durant l'anomenada "recepció de tributs estrangers". Aquest esdeveniment es va representar les tombes d'Amarna de Meryre II i Huya. A la tomba de Meryre II, Akhenaton i Nefertiti hi apareixen asseguts en un entarimat, rebent tribut de terres estrangeres. Les filles de la parella reial es mostren dempeus darrere dels seus pares. Setepenre és l'última filla del registre inferior, darrere de la seva germana Neferneferure, que sosté una gasela. A Setepenre se la mostra allargant el braç per acaronar la gasela.

## Mort i enterrament

Al mur C de l'habitacióα α de la Tomba Reial d'Akhenaton s'enumeren els noms de cinc princeses, el de Neferneferure està emblanquinat i només es representen quatre de les princeses. Probablement això significa que Setepenre va morir abans la Neferneferure, cap a l'any 13 o 14, abans d'arribar al seu sisè aniversari. Com que no apareix a la paret B de la sala γ, on la família reial plora la mort de la segona princesa Meketaton, fa pensar que també morís abans que Meketaton, potser fins i tot abans que la construcció de la tomba reial estigués prou avançada com per a permetre'n l'enterrament. Probablement va ser la primera de les princeses a morir. És possible que el seu cos fos traslladat posteriorment a la salaα del sepulcre α reial.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 156.
* 1 2 Tykdesley, 1998.
* 1 2 3 Alfred, 1991.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004.
* ↑ Murnane, 1995.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Aldred, Cyril. Akhenaten, King of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 1989. ISBN 978-0500276211.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995, p. 312. ISBN 1-55540-966-0.
* Tyldesley, Joyce. Nefertiti – Egypt's Sun Queen (en anglès). Penguin, 1998. ISBN 0-670-86998-8.
# Kiens

Kiens (italià Chienes) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del vall de Pustertal. L'any 2007 tenia 2.664 habitants. Es divideix en les fraccions Ehrenburg (Casteldarne), Getzenberg (Monghezzo), Hofern (Corti) i St. Sigmund (San Sigismondo). Limita amb els municipis de Pfalzen, Rodeneck, St. Lorenzen, Mühlwald, Terenten i Vintl.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 96,82% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,41% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,77% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Reinhard Niederkofler | SVP |

## Personatges il·lustres

* Paul Hildgartner, campió olímpic de slalom.
# Wilma (cràter)

Wilma és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim anglès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Wilma». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Eutrichocampa

Eutrichocampa és un gènere de diplurs de la família Campodeidae. Hi ha 6 espècies descrites a Eutrichocampa.

## Taxonomia

Aquestes 6 espècies pertanyen al gènere Eutrichocampa:
* Eutrichocampa aegea Silvestri, 1932$^g$
* Eutrichocampa collina Ionescu, 1955$^g$
* Eutrichocampa helvetica Wygodzinski, 1941$^g$
* Eutrichocampa hispanica Silvestri, 1932$^g$
* Eutrichocampa remyi Conde, 1947$^g$
* Eutrichocampa thamugadensis Condé, 1948$^g$
Fonts de les dades: i = ITIS, c = Catalogue of Life, g = GBIF, b = Bugguide.net

## Referències

* 1 2 3 «Eutrichocampa Report» (en anglès). Integrated Taxonomic Information System (ITIS).
* 1 2 3 «Browse Eutrichocampa» (en anglès). Catalogue of Life.
* 1 2 3 «Eutrichocampa» (en anglès). GBIF.

## Bibliografia

* Allen, Robert T «A synopsis of the Diplura of North America: Keys to higher taxa, systematics, distributions and descriptions of new taxa (Arthropoda: Insecta)» (en anglès). Transactions of the American Entomological Society, 128(4), 2002, pàg. 403–466.
* Brusca, Richard C; Moore, Wendy; Shuster, Stephen M. Invertebrates (en anglès). Sinauer Associates, Oxford University Press, 2016. ISBN 978-1605353753.
* Capinera, John L. Encyclopedia of Entomology (en anglès). Springer, 2008. ISBN 978-1402062421.
# Jean Baptiste de Tillier

Jean-Baptiste de Tillier (Aosta, 1678 – 11 de març de 1744) fou un polític i historiador valldostà. Fou secretari dels Estats del Ducat d'Aosta, i és famós per la seva obra historiogràfica, amb Nobiliaire du Duché d'Aoste, Chronologies du Duché d'Aoste i Historique de la Vallée d'Aoste, on critica el centralisme savoià i defensa la particularitat valldostana.

## Vegeu també

* Literatura valldostana
# Gerrit Voorting

Gerrit Voorting (Velsen, 18 de gener de 1923 - 30 de gener de 2015) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1950 i 1961. Al llarg de la seva carrera esportiva aconseguí una vintena de victòries, sent els seus èxits més destacats la medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres de l'any 1948 i dues etapes al Tour de França, una el 1953 i una altra el 1958. En aquesta mateixa cursa portà el mallot groc de líder durant quatre etapes, en dues edicions diferents.
El seu germà Adri Voorting també fou un ciclista professional.

## Palmarès

* 1948
** Medalla de plata a la prova de ruta als Jocs Olímpics de Londres
** 1r a la Ronda van Midden-Nederland
* 1952
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Països Baixos
* 1953
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** 1r al Premi de Machelen
* 1954
** 1r a Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa als 3 dies d'Anvers
* 1955
** 1r del Premi de Zandvoort
* 1956
** Campió dels Països Baixos en pista dels 50 km
** 1r del Premi de Kampen
** 1r del Premi d'Oostende
* 1957
** Vencedor de 2 etapes a la Volta als Països Baixos
** 1r al Critèrium Roosendaal
* 1958
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Països Baixos
** 1r al Gran Premi Gran Premi 1r de maig d'Hoboken
** 1r del Premi de Lummen
** 1r del Premi de Ninove
* 1959
** 1r al Critèrium Roosendaal
** 1r del Premi de Lommel
** 1r del Premi de Ninove

### Resultats al Tour de França

* 1950. Abandona (11a etapa)
* 1951. Abandona (15a etapa)
* 1952. 22è de la classificació general
* 1953. 17è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1954. 17è de la classificació general
* 1955. Abandona (8a etapa)
* 1956. 11è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1957. 29è de la classificació general
* 1958. 47è de la classificació general i vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 1959. Abandona (14a etapa)

## Referències

* ↑ «Oud-wielrenner Gerrit Voorting overleden» (en neerlandès). ed.nl, 30-01-2015. [Consulta: 30 gener 2015].
* ↑ Gerrit Voorting. cyclingarchives.com
* ↑ Gerrit Voorting Arxivat 2013-02-06 a Wayback Machine.. sports-reference.com

## Enllaços externs

* Palmarès de Gerrit Voorting (italià)
# Aguilarita

L'aguilarita és un mineral d'argent, seleni i sofre que pertany al grup de l'acantita. El seu nom fa honor a Ponciano Aguilar (1853-1935) que la descobrí a la mina San Carlos, Guanajuato, Mèxic, el 1891. Fou descrita per Genth.

## Característiques

Químicament és un sulfur de seleni i argent, de fórmula Ag₄SeS. És de color gris plom a negre ferro, amb una duresa de 2,5 en l'escala de Mohs i una densitat de 7,40-7,65 g/cm³. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Apareix formant esquelets arborescents de cristalls pseudododecaedres, normalment allargats en la direcció d'una vora pseudocúbica o pesudooctaèdrica, fins de 3 cm; també es pot presentar en hàbit massiu i en intercreixements amb l'acantita, mineral isoestructural de l'aguilarita, i la naumannita.
S'extreu com a mena d'argent, encara que és d'importància secundària.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'aguilarita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, argent i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoïta, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaïta, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació

És un mineral de formació relativament rara. Es forma a baixa temperatura en ambients de formació hidrotermal rics en els elements argent i seleni, que al mateix temps siguin pobres en sulfur. Acostuma a trobar-se juntament amb quars, calcita, proustita, plata, acantita, naumannita, pearceïta i estefanita.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Aguilarite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Aguilarite» (en anglès/francès). The EUROMIN project. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Aguilarite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 desembre 2013].
# Lèmur de panxa vermella

El lèmur de panxa vermella (Eulemur rubriventer) és un prosimi de mida mitjana dotat d'un pelatge exuberant de color castany. Aquest lèmur és endèmic de les selves pluvials de l'est de Madagascar i es caracteritza per unes clapes de pell blanca situades a sota dels ulls, que semblen llàgrimes i són més conspícues en els mascles.

## Referències

* ↑ Russell Mittermeier et al., Lemurs of Madagsacar, Conservation Press (2006)
# Kubànske

Kubànske (en (ucraïnès): Кубанське) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 136 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Ferrifluorocatoforita

La ferrifluorocatoforita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la catoforita. És un silicat de fórmula química Na(CaNa)(Mg₄Fe$^{3+}$)(AlSi₇O$_{22}$)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Va ser descoberta a prop del llac Bear Lake, a Monmouth Township, al Comtat de Haliburton (Ontario, Canadà). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferri-fluoro-katophorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 octubre 2016].
# Sis dies d'Apeldoorn

Els Sis dies d'Apeldoorn era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es disputava a Apeldoorn (Països Baixos). La seva primera i única edició es va fer el 2009. La segona edició es va cancel·lar perquè coincidia amb el Campionat del Món i després ja no s'ha tornat a disputar.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 2009 | Robert Bartko Léon van Bon Pim Ligthart | Peter Schep Danny Stam Tim Veldt | Iljo Keisse Marcel Barth Jens Mouris |

## Referències

* ↑ «6 jours d'Apeldoorn (Pays-Bas)». [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ ANP, Door. «Zesdaagse van Apeldoorn van de kalender» (en neerlandès), 05-11-2010. [Consulta: 19 desembre 2022].
# Jean Baratte

Jean Baratte (7 de juny de 1923 - 1 de juliol de 1986) fou un futbolista francès de la dècada de 1940 i entrenador.
Fou 32 cops internacional amb la selecció francesa en els quals marcà 19 gols.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Lille OSC com a principal club.

## Palmarès
### Lille OSC

* Division 1: 1946, 1954
* Coupe de France: 1946, 1947, 1948, 1953

## Referències

* ↑ Profile a fff
* ↑ «http://www.rsssf.com/players/trainers-fran-clubs.html France - Trainers of First and Second Division Clubs a RSSSF». Arxivat de l'original el 2021-04-28. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ Jean Baratte a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ France - All-Time Topscorers a RSSSF
* ↑ Perfil a worldfootball