OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Düsseldorf Open 2014

El Torneig de Düsseldorf 2014, oficialment conegut com a Düsseldorf Open 2014, és una competició tennística professional que es juga sobre terra batuda i està inclosa en les sèries 250 de l'ATP. La segona edició del torneig es va celebrar entre el 18 i el 24 de maig de 2014 al Rochusclub de Düsseldorf, Alemanya.
A causa de la manca de patrocini, aquest fou la darrera edició del torneig, ja que es va traslladar a Ginebra, Suïssa.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | |
| | T. Gabaixvili | 3 | 1 | | 1 | P. Kohlschreiber | 7 | 4 | 6 |
| Q | M. Delić | 6 | 6 | | Q | M. Delić | 5 | 6 | 1 |
| WC | D. Brown | 3 | 0 | | | | | | | 1 | P. Kohlschreiber | 6 | 4 | 6 |
| 3 | A. Seppi | 6 | 6 | | | | | | | | D. Istomin | 2 | 6 | 4 |
| | A. Mannarino | 2 | 1 | | 3 | A. Seppi | 3 | 4 | | | | | | |
| Q | J. Kubler | 6 | 4 | 2 | | D. Istomin | 6 | 6 | | | | | | |
| | D. Istomin | 3 | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 1 | P. Kohlschreiber | 6 | 7 |
| | J. Veselý | 6 | 7 | | | | | | | | | | | | 7 | I. Karlović | 2 | 6$^4$ |
| | N. Davidenko | 1 | 6⁵ | | | J. Veselý | 6 | 6 | | | | | | |
| | J. Melzer | 7 | 4 | 6 | | J. Melzer | 1 | 1 | | | | | | |
| 4 | J. Sousa | 6⁶ | 6 | 4 | | | | | | | J. Veselý | 6⁶ | 6$^7$ | |
| 7 | I. Karlović | 6 | 7 | | | | | | | 7 | I. Karlović | 7 | 7 | |
| WC | N. Milojević | 4 | 5 | | 7 | I. Karlović | 6 | 3 | 6 | | | | | |
| | J. Mónaco | 6 | 6 | | | J. Mónaco | 4 | 6 | 3 |
| 2 | M. Granollers | 1 | 2 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| | Marcel Granollers Pere Riba | 2 | 4 |
| | Johan Brunström Frederik Nielsen | 6 | 6 | | Johan Brunström Frederik Nielsen | 0 | 5 |
| | František Čermák Mikhaïl Ielguin | 3 | 4 | | Martin Emmrich Christopher Kas | 6 | 7 |
| | Martin Emmrich Christopher Kas | 6 | 6 | | | | | | Martin Emmrich Christopher Kas | 5 | 6 | [3] |
| | Marin Draganja Henri Kontinen | 6$^8$ | 2 | | | | | 3 | Santiago González Scott Lipsky | 7 | 4 | [10] |
| 3 | Santiago González Scott Lipsky | 7 | 6 | 3 | Santiago González Scott Lipsky | 6 | 7 |
| | Pablo Carreño João Sousa | 2 | 3 | 2 | Jamie Murray John Peers | 4 | 5 |
| 2 | Jamie Murray John Peers | 6 | 6 | | | | |

## Referències

* ↑ «Geneva to host 250 event from 2015» (en anglès). ATP, 19-11-2014. [Consulta: 19 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Düsseldorf :
2013
2014 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Dugesia ilvana

Dugesia ilvana és una espècie de triclàdide dugèsid que habita l'illa d'Elba.

## Filogènia

Posició de D. ilvana en relació a altres espècies de Dugesia segons el treball de Lázaro i col·laboradors (2009):
| Dugesia | D. sicula D. aethiopica D. japonica D. ryukyuensis D. notogaea D. bengalensis D. subtentaculata D. gonocephala D. liguriensis D. etrusca D. ilvana D. benazzii D. hepta |

## Referències

* ↑ Lepori NG, 1948. Descrizione di Dugesia ilvana Benazzi, n.sp. di Planaria d'acqua dolce dell'Isola d'Elbe. Arch Zool Ital 33:183-193.
* ↑ Sluys, Ronald; Kawakatsu, Masaharu; Winsor, Leigh «The genus Dugesia in Australia, with its phylogenetic analysis and historical biogeography (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Zoologica Scripta, 27, 4, 1998, pàg. 273-289. DOI: 10.1111/j.1463-6409.1998.tb00461.x.
* ↑ Lázaro, Eva Maria; Sluys, Ronald; Pala, Maria; Stocchino, Giacinta Angela; Baguñà, Jaume; Riutort, Marta «Molecular barcoding and phylogeography of sexual and asexual freshwater planarians of the genus Dugesia in the Western Mediterranean (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 52, 3, 2009, pàg. 835-845. DOI: 10.1016/j.ympev.2009.04.022.
Espècies de Dugesia :
# Dugesia iranica

Dugesia iranica és una espècie de triclàdide dugèsid present a l'Iran i Turquia. Els espècimens preservats mesuren més de 8,5 mm de longitud i 1,8 d'amplada.
Aquesta espècie comparteix amb D. arcadia i D. minotauros la presència d'un plegament lateral a l'esquerra de la base de la papil·la peniana. Tanmateix, és més similar a D. minotauros, tot i que té una naturalesa més glandular del penis i del plegament.

## Referències

* 1 2 De Vries, E. J., 1988/89. Further contributions to the taxonomy and biogeography of the subgenus Dugesia (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola) in the mediterranean region and the middle east. Israel Journal of Zoology 35:109-136.
Espècies de Dugesia :
# Egisto Tango

Egisto Tango (Roma, 13 de novembre de 1873 – Copenhaguen, 5 d'octubre de 1951) va ser un director d'orquestra italià, les estrenes del qual van incloure El príncep de fusta i El castell de Barbablava de Béla Bartók.
La seva carrera es va iniciar a Venècia i va dirigir a La Scala i al Metropolitan Opera de Nova York abans d'acceptar el càrrec a l'Òpera Nacional de Budapest (1913-1919). Segons Baker's, es va traslladar a Copenhaguen el 1929 (aparentment va dirigir-hi per primera vegada el 1927); segons Grove va treballar a la Volksoper de Viena entre 1925 i 1933.
Segons l'anunci del New York Tribune del 13 de gener de 1910, Tango va ser el director durant la primera emissió de ràdio pública en directe.

## Referències

* Breu biografia en hongarès
* Ödön Márffy: Retrat d'Egisto Tango, 1917.

### Notes

* ↑ «The New York Tribune, January 13, 1910, p.14, "Amusements" listings». [Consulta: 1r maig 2011].
# El sopar perfecte

El sopar perfecte (títol original en italià, La cena perfetta) és una pel·lícula italiana del 2022 dirigida per Davide Minnella. S'ha doblat i subtitulat al català.
L'11 d'abril de 2022 es va estrenar el tràiler de la pel·lícula. La pel·lícula es va estrenar als cinemes italians el 26 d'abril de 2022.

## Referències

* ↑ «El sopar perfecte». FilminCAT. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ «Davide Minnella racconta una scena di La cena perfetta» (en italià), 29-04-2022. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «La cena perfetta». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «La cena perfetta - Film (2022)» (en italià). [Consulta: 24 juliol 2023].
# El suavecito

El suavecito és una pel·lícula dirigida per Fernando Méndez i protagonitzada per Victor Parra, Aurora Segura i María Amelia de la Torres de 1951. La cinta original ha estat restaurada per la Filmoteca de la UNAM.

## Argument o Sinopsi

En un veïnatge viu el padrote Roberto El suavecito interpretat per Víctor Parra, amb la seva mare Chole, i la jove Lupita amb el seu pare paralític; Roberto torna d'explotar senyores a Acapulco i es dedica a fer-li la vida impossible a Lupita, acompanyat del seu amic Roberto se la passa estafant els seus oponents al billar, però treballa al mateix temps per a l'organització gansteril del Nene. Aquest i els seus dos sequaços cometen abusos en el saló de ball que freqüenten. Sorgeix un rival, un xofer de taxi que s'enamora de Lupita i li fa veure que Roberto no li convé.

## Producció

La producció d'aquesta cinta va tenir lloc en els estudis Asteca i localitats del D.F. com la terminal d'autobusos d'Occident. Es va projectar per primera vegada al Cinema "Palacio Chino" el 3 d'agost de 1951.

## Temes

Pel crític Tomas Pérez va qualificar al personatge "El suavecito" com un dels més complets i complexos del cinema mexicà de l'època; també reconeix al director Fernando Méndez com un dels tres millors artesans del cinema mexicà del moment, per la seva pel·lícula, que posseeix un ritme perfecte amb els preses, les quals qualifica com a adequades.
Hay secuencias memorables como: el salón de baile, la de los billares con Ferderico Pichirilo Curiel, como Brillantina o la escena del cumpleaños de la madre del cinturita en cuestión.

## Recepció

Aquest film ocupa el lloc 38 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista Somos en juliol de 1994.

## Referències

* ↑ FILMOTECA DE LA UNAM RESTAURÓ LA PELÍCULA MEXICANA EL SUAVECITO, CON EL APOYO DEL CINEASTA GUILLERMO DEL TORO Y FUNDACIÓN TELEVISA
* ↑ «El Suavecito». El Universal, 07-04-1980 [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «Mambo, mota y balazos.». [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2002-11-25. [Consulta: 26 febrer 2021].

## Enllaços externs

* El suavecito a YouTube
# Eclipsi (novel·la)

Eclipsi (originalment en anglès: Eclipse) és una novel·la sentimental i de fantasia per a joves creada per Stephenie Meyer i publicada el 2007; és la tercera part de la sèrie Crepuscle; de quatre llibres, de la qual, a més, s'ha publicat Crepuscle, Lluna nova, i Trenc d'Alba. En 2010 apareixerà la pel·lícula de cinema basada en aquest volum, Eclipsi, rodada a Vancouver i dirigida per David Slade.

## Argument

La protagonista Isabella Marie Swan, Bella, continua el seu romanç amb el vampir Edward Cullen mentre que l'home llop Jacob Black pateix allunyat d'ella. Bella intenta parlar amb Jacob però li resulta difícil per l'enorme rivalitat entre licàntrops i els Cullen, que l'obliguen a escollir a estar només amb uns o altres. Bella es planteja convertir-se a vampiresa, tot i que una amiga que ho ha fet li comenta les conseqüències negatives de fer-ho. Mentrestant Victoria està reunint un grup per a matar a Bella. A la festa de graduació de Bella, per a salvar-la, s'alien els llops amb els vampirs. Edward s'enfronta i guanya a Victoria. Bella s'adona que estima Jacob, però no tant com a Edward. Els llops recorden la propera transformació de Bella en vampiresa i marxen.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Stephenie Meyer
Viccionari
# Eclipsi anular del 26 de gener del 2009

El 26 de gener de 2009 va tenir lloc un eclipsi de Sol anular sobre Sud-àfrica, l'oceà Índic, Indonèsia i Austràlia. En un eclipsi anular la Lluna no oculta per complet el Sol, deixant un anell lluminós al voltant d'aquesta.

## Enllaços externs

* (castellà) L'Àfrica i Austràlia gaudeixen del primer eclipsi solar de l'any - Informador Arxivat 2009-03-01 a Wayback Machine.
# Eclipsi solar de l'11 d'agost de 1999

L'11 d'agost de 1999 va tenir lloc un eclipsi solar que seria l'últim del segle XX i del segon mil·lenni, ja que l'any 2000 només va haver-hi eclipsis solars parcials. A pesar que va ser un eclipsi total mitjà, el seu pas per regions molt densament poblades ha fet que sigui considerat encara avui com l'eclipsi total de sol vist per major nombre de persones en la història de la humanitat.
La zona de penombra va ser des de l'est nord-americà fins a Àsia central, la banda d'ombra total, es va veure sobre les 11 h UTC a Terra Nova, Cornualla, el Comtat de Devon, el nord de França, el sud de Bèlgica, Luxemburg, el sud d'Alemanya, Àustria, Hongria, el nord de Iugoslàvia, Bulgària, el mar Negre, Turquia, Iran, el sud de Pakistan, Índia fins al Golf de Bengala.

## Bibliografia

* (anglès) William C. Livingston et Atila Özgüç, The last total solar eclipse of the millennium in Turkey : proceedings of a symposium held in Istambul, Turkey 13-15 August 1999, Astronomical Society of the Pacific, San Francisco, 2000, 218 p.
* (francès) Yves Delaye, L'éclipse : 11 août 1999, Sciences & Vie, Tana éd., 1999, 20 pl. + livret d'accompagnement
* (francès) Yves et Geneviève Delaye, L'éclipse du 11 août 1999 en France et dans 73 pays !, La Maison de l'astronomie, Paris, 1999, 47 p.
* (francès) Institut de mécanique céleste et de calcul des éphémérides (Paris), Les éclipses de soleil : l'éclipse totale du 11 août 1999, EDP sciences, Les Ulis, 1999, 146 p.

## Filmografia

* (francès) Vol d'éclipse : éclipse totale de soleil, 11 août 1999, Christophe Gombert, CNRS, Meudon, 1999, 9' (VHS)

## Referències

* ↑ «Solar show in sky or on the Internet». Arxivat de l'original el 2017-08-22. [Consulta: 11 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Vídeo
* (francès) Eclipse Totale 1999 de Nogent sur Oise
# El Poble Andorrà

«El Poble Andorrà» té aquests significats:
* Poble Andorrà. Portaveu del Casal Andorrà de Barcelona, publicat entre els anys 1934-1937
* Poble Andorrà. Diari independent, publicat entre els anys 1974-1993
* Poble Andorrà (1994-1996)
# Ea (Biscaia)

Ea és un municipi de Biscaia, a la comarca de Lea-Artibai
El riu Lea forma una estreta ria en la seva desembocadura, en la qual es troba encaixonada la localitat, amb les cases alineades en estrets carrers paral·leles al riu i un petit i antic pont que salva la llera. La petita platja i l'abric de pescadors queden protegits en el fons de la ria, quedant sense aigua durant la marea baixa.
Es és el municipi d'Espanya que s'escriu amb menys lletres, i un dels tres municipis estatals que no té consonants. Els altres dos són Aia, a Guipúscoa, i Oia, a Pontevedra.

## Història

El poble d'Ea neix en el segle xvi quan pescadors dels llogarets veïns d'Ereño, Bedarona i Natxitua, estableixen un assentament permanent de pescadors en el port natural que forma la ria d'Ea. Fins al segle xix Ea no va tenir entitat municipal pròpia. La ria dividia el poble en dues parts, una d'elles pertanyia a l'anteiglesia de Bedarona i l'altra meitat a l'anteiglesia de Natxitua. Aquesta és la raó que Ea posseeixi dues esglésies parroquials, una a cada costat del riu i separades únicament per un pont. En el segle xix el port de Ea superava en puixança i població a les dues anteiglesias a les quals pertanyia. Per això els municipis de Bedaroa i Natxitua van ser fusionats en un nou municipi de nomeni Ea i amb capitalitat en el port de Ea. A partir de llavors, la truita es va girar, i Natxitua i Bedarona van passar a ser barris rurals d'Ea.

## Personatges

* Karmelo Landa, polític de Batasuna.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Ea/Eako Udala Arxivat 2010-12-29 a Wayback Machine.
* Ea a Google Maps
* Bonsais per un d'Ea
# Domici Ahenobarb

Els Domici Ahenobarb (en llatí: Domitii Ahenobarbi) foren una família de la branca plebea de la gens Domícia que portava el cognomen Ahenobarb ('barba roja', probablement una característica del primer portador del cognom). Els Ahenobarbs reivindicaven que un membre de la seva família va rebre dels Dioscurs l'avís de la victòria sobre els llatins que es va produir al llac Regil l'any 496 aC, i per demostrar que era veritat el que deia, els seus cabells i la seva barba, que eren negres, tornaren rojos.
Principals gens romanes :
* Gens Emília
* Gens Clàudia
* Gens Cornèlia
* Gens Fàbia
* Gens Júlia
* Gens Mànlia
* Gens Postúmia
* Gens Servília
* Gens Sulpícia
* Gens Valèria
Els membres més destacats de la família van ser:
* Gneu Domici Ahenobarb, cònsol sufecte el 192 aC.
** Gneu Domici Ahenobarb, cònsol sufecte el 162 aC.
*** Gneu Domici Ahenobarb, cònsol el 122 aC.
**** Gneu Domici Ahenobarb, cònsol el 96 aC.
***** Gneu Domici Ahenobarb, magistrat romà.
***** Luci Domici Ahenobarb cònsol el 54 aC.
****** Gneu Domici Ahenobarb cònsol el 32 aC.
******* Luci Domici Ahenobarb cònsol el 16 aC.
******** Gneu Domici Ahenobarb cònsol l'any 32, pare de Neró.
********* Luci Domici Ahenobarb, nom complet de l'emperador Neró.
**** Luci Domici Ahenobarb, cònsol el 94 aC.
***** Gneu Domici Ahenobarb, pretor el 54 aC.
* Luci Domici Ahenobarb pretor el 80 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 83-84.
# Domici Alexandre

Domici Alexandre o Alexandre I va ser un general romà d'origen pannoni o frigi.
Va ser nomenat vicarius d'Àfrica per Maxenci. Era d'avançada edat i molt tímid i va ser nomenat probablement el 307 o 308.
La descripció més completa, però molt confusa la dona Zòsim. Diu que Maxenci va enviar el seu retrat a Àfrica per ser reconegut com a emperador, però les tropes no el volien reconèixer per la seva lleialtat a Galeri. Maxenci li va exigir que enviés el seu fill a Roma com a ostatge per a assegurar la seva lleialtat, però Alexandre s'hi va negar, i probablement va ser en aquell moment quan es va sublevar i es proclamar emperador al voltant de l'any 309 a Cartago. L'incident es devia produir durant el conflicte entre Maxenci i el seu pare Maximià, i se suposa que Zòsim es va confondre.
A més de la província d'Àfrica, Alexandre també controlava Sardenya. Sembla que Alexandre s'havia aliat amb Constantí per fer front a Maxenci. Maxenci va enviar tropes contra ell dirigides pel pretor Rufus Volusianus que va dominar la revolta sense dificultats. Alexandre va ser fet presoner i executat, probablement l'any 311. Cartago va ser teatre de la lluita i va patir considerables destruccions. Maxenci va confiscar tots els béns d'Alexandre i dels seus partidaris.
Es conserven algunes medalles amb les següents inscripcions: "IMP. ALEXANDER. P. F. AUG." (anvers) i (revers) un símbol de la victòria i "VICTORIA ALEXANDRI AUG. N. P.".

## Referències

* ↑ Paschoud, Francois (ed.). Zosime: Histoire Nouvelle. París: Les Belles Lettres, 2003, p. 213 i seg.. ISBN 9782251003498.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 126.
# El Racó Roig

El Racó Roig és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al nord-est de la vila cap del seu terme municipal; és a la dreta i a la part alta de la vall del Barranc de Caborriu, a ponent de la partida de la Mata i al nord-oest de la de les Bordes. És al sud-oest de Casa Víctor.
Comprèn les parcel·les 234 i 238 del polígon 4 d'Abella de la Conca; consta de 8,9441 hectàrees amb tota mena de terrenys, però amb predomini de conreus de secà, pastures i zones de matoll i de bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 6 novembre 2011].

## Enllaços externs

* El Racó Roig en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Racó Fosc (l'Estany)

El Racó Fosc és un coster i una obaga del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
És a la zona nord-est del terme, al nord-oest de la Quintana de Senties, en el vessant nord-est del Serrat de la Creu de Senties. És a llevant de Cal Noè i del Collet de Malloles.

## Enllaços externs

* El Racó Fosc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Driazgui

Driazgui (en rus: Дрязги) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 1.647 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Dreyer (cràter)

Dreyer és el romanent d'un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. Es troba al llarg de la vora oriental del Mare Marginis, a mig camí entre els cràters Ginzel al nord i Erro al sud-sud-est.
El brocal d'aquest cràter està molt desgastat, amb múltiples impactes que se superposen a la vora i han creat un petit buit en l'extrem sud. El cràter satèl·lit Dreyer C travessa el costat nord-est, mentre que Dreyer K envaeix el costat sud-est. El sòl interior és relativament pla i sense trets distintius, amb uns petits cràters que marquen la superfície. Presenta una cresta central baixa en el punt mitjà.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats als mapes lunars posant la lletra al costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Dreyer.
| Cràters satèl·lit | Dreyer Coordenades Diàmetre C 11° 12′ N, 98° 12′ E﻿ / ﻿11.2°N,98.2°E﻿ / 11.2; 98.2﻿ (Dreyer C) 37 km D 10° 48′ N, 99° 48′ E﻿ / ﻿10.8°N,99.8°E﻿ / 10.8; 99.8﻿ (Dreyer D) 27 km J 8° 48′ N, 98° 12′ E﻿ / ﻿8.8°N,98.2°E﻿ / 8.8; 98.2﻿ (Dreyer J) 29 km K 9° 00′ N, 97° 24′ E﻿ / ﻿9.0°N,97.4°E﻿ / 9.0; 97.4﻿ (Dreyer K) 23 km R 8° 30′ N, 94° 00′ E﻿ / ﻿8.5°N,94.0°E﻿ / 8.5; 94.0﻿ (Dreyer R) 18 km W 11° 48′ N, 95° 42′ E﻿ / ﻿11.8°N,95.7°E﻿ / 11.8; 95.7﻿ (Dreyer W) 30 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# El Raval (Santa Coloma de Gramenet)

El Raval, és una barri del municipi de Santa Coloma de Gramenet, construït sobre els vessant nord i est de la serra d'en Mena. Està situat al districte V, entre els barris de Safaretjos, Santa Rosa, Llefià (Badalona) i Bon Pastor (Barcelona).
Un dels primers poblaments del barri fou la masia de Can Peixauet, citada ja el segle xii. La zona es mantingué eminenment agrícola durant molts segles. L'any 1854 el barri comença a pendre forma i amb l'onada migratòria dels anys 50 del segles XX s'acaba d'urbanitzar de forma anàrquica i sense planificació.
El barri conté molts equipaments, com l'Hospital de l'Esperit Sant, el més important de la ciutat, el pavelló d'esports del Raval, dos centres cívics i la biblioteca de Can Peixauet; a més de les zones verdes del parc del Molinet, el parc dels Pins i el parc fluvial del Besòs. Des de l'any 2011 el barri està comunicat per metro a través de l'estació de Can Peixauet de la L9.

## Referències

* ↑ «Santa Coloma de Gramenet». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2018].
* ↑ «Projecte d'Intervenció Integral dels 7 Barris Fronterers de la Serra d'en Mena». Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. [Consulta: 1r novembre 2018].
* ↑ «Coneix la serra d'en Mena». Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Dugesia monomyoda

Dugesia monomyoda és una espècie de triclàdide dugèsid que habita Sud-àfrica. Només es coneix de la localitat tipus, propera a Pietermaritzburg, KwaZulu-Natal.

## Descripció

D. monomyoda presenta una coloració dorsal entre rosa i marró, quasi color verd oliva. La morfologia interna és similar a la de D. neumanni però difereix d'aquesta en l'obertura terminal del conducte ejaculador i en l'abundància de glàndules penianes que l'envolten.

## Referències

* ↑ Marcus, Ernesto «Turbellaria Tricladida» (en anglès). Exploration du Parc National de l'Upemba. Mission G. F. De Witte en collaboration avec W. Adam, A. Janssens, L. Van Meel et R. Verheyen (1946-1949). Institut des Parcs Nationaux du Congo Belge, 21, 1953.
* 1 2 De Vries, E.J «A synopsis of the nominal species of the subgenus Dugesia (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola) from Africa and Madagascar» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 92, 1988, pàg. 345-382. DOI: 10.1111/j.1096-3642.1988.tb01729.x.
Espècies de Dugesia :