OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat d'Alameda

El comtat d'Alameda (en anglès: Alameda County), fundat el 1853, és un dels 58 comtats de l'estat nord-americà de Califòrnia. L'any 2008, el comtat tenia 1.474.368 habitants i una densitat poblacional de 693.1 persones per km², convertint-ho al setè comtat més poblat de l'estat. La seu del comtat és Oakland.

## Toponímia

Ja en 1795 es denominava a aquesta regió com L'Alameda. En el mateix any apareixen dos topònims similars: Rierol de l'Alameda i riu de l'Alameda. El 1853 es designa amb aquest nom al comtat.

## Geografia

Segons l'Oficina del Cens, el comtat té una àrea total de 2,126.4 km², de la qual 1,908.8 km² és terra i 215 km² (10.18%) és aigua.

### Comtats adjacents

* Comtat de Contra Costa (nord)
* Comtat de San Joaquín (est)
* Comtat de Stanislaus (sud-est)
* Comtat de Santa Clara (sud)
* Comtat de San Francisco i comtat de Sant Mateu (oest)

### Localitats
#### Ciutats

Alameda | Albany | Berkeley | Dublin | Emeryville | Fremont | Hayward | Livermore | Newark | Oakland | Piedmont | Pleasanton | San Leandro | Union City

#### Llocs designats pel cens

Ashland | Castro Valley | Cherryland | Fairview | San Lorenzo | Sunol

#### Àrees no incorporades

Albrae | Altamont | Asco | Baumberg | Brightside | Brookshire | Canyon | Dougherty | Dresser | East Pleasanton | Farwell | Hall Station | Halvern | Kilkare Woods | Komandorski Village | Lorenzo Station | Mattos | Mendenhall Springs | Midway | Mountain House | Mowry Landing | Radum | San Ramon Village | Scotts Corner | Sorenson | Verona

## Demografia

En el cens del 2000 hi vivien 1.443.741 persones, 523.366 llars i 339.141 famílies residint al comtat. La densitat poblacional era de 756 persones per km². En el 2000 hi havia 540.183 unitats habitacionals en una densitat de 283 per km². La demografia del comtat era de 48.79% blancs, 14.93% afroamericans, 0% amerindis, 20.45% asiàtics, 0% illencs del Pacífic, 8.94% d'altres races i 5.63% de dues o més races. 18.97% de la població era d'origen hispà o llatí de qualsevol raça.
Segons l'Oficina del Cens en 2008 els ingressos mitjans per llar en la localitat eren de $70,079, i els ingressos mitjans per família eren $85,802. Els homes tenien uns ingressos mitjans de $47,425 enfront dels $36,921 per a les dones. La renda per capita per a la localitat era de $33,974. Al voltant de l'11.00% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ http://books.google.cat/books?id=Kqwt5RlMVBoC&pg=PA296&lpg=PA296&dq=plumas+county+etymology&source=bl&ots=3svhfhfYrR&sig=J5Q8w-vZnmMBHKZeieJiNSy3izQ&hl=ca&ei=SIdRTeSrEMev8gPIpKnrDQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=5&ved=0CDwQ6AEwBA#v=onepage&q&f=false

## Enllaços externs

* Comtat d'Alameda - Lloc web oficial
# Colom de la pau (escultura)

Colom de la pau (en basc: Bakearen Usoa) és una escultura de Néstor Basterretxea creada el 1980 i encarregada per l'Ajuntament de Sant Sebastià.

## Història

A la fi de la dècada de 1980, l'Ajuntament de Sant Sebastià va encarregar a Néstor Basterretxea que realitzés aquesta monumental obra com un símbol del compromís de la ciutat amb la pau, la llibertat i la convivència. El consistori el va comprar des des del departament de comptes de "Escultures al carrer" per 10 milions de pessetes.
De fet, l'escultor biscaí va tenir la idea d'utilitzar el símbol universal de la pau i va crear un colom gegant amb un perfil ferm, de set metres d'altura, nou metres d'ample i un de fons, de quatre tones de pes, amb ferro recobert amb polièster blanc.
Des de la seva inauguració el 21 de desembre de 1988 davant del Golf de Biscaia, a la platja de Zurriola, l'escultura ha patit diversos trasllats. A causa de les obres del Palau de Congressos i Auditori Kursaal, el 18 d'octubre de 1998 l'escultura, creada per ser vista des del front, va ser col·locada a la plaça Aita Donostia, davant de l'estadi d'Anoeta. El 10 de desembre de 2014 va ser tornada al seu lloc d'origen, al barri de Sagües, davant de la platja de Zurriola, compartint espai amb obres de Jorge Oteiza i Eduardo Chillida. El trasllat va coincidir amb la inauguració de la plaça de Tomás Alba (indret on se situa l'obra artística), que fins al moment tenia una plaça a nom seu a Astigarraga ja fins 1987 formava part de Sant Sebastià. Tomás Alba Irazusta fou un regidor d'Herri Batasuna al municipi que fou assassinat el 28 de setembre de 1979 per membres d'extrema dreta espanyolista integrats al Batallón Vasco Español.

## Referències

* 1 2 Barbería, José Luis. «'La paloma de la paz', símbolo contra la violencia en San Sebastián» (en castellà). ElPaís.com, 20-12-1988. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Nestor Basterretxearen "Bakearen Usoa" Sagues inguruan jarriko dute, itsasoari begira» (en basc). EuropaPress.es, 13-11-2014. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «La escultura 'La Paloma de la Paz' de Basterretxea regresará a la Zurriola» (en castellà). DiarioVasco.com, 13-11-2014. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «San Sebastián dedicará una plaza al concejal de HB asesinado Tomás Alba» (en castellà). ElMundo.es, 29-08-2014. [Consulta: 24 desembre 2018].
* ↑ «Hallan muerto en Bilbo al ultraderechista del Batallón Vasco Español Ignacio Iturbide» (en castellà). Naiz.eus, 06-06-2013. [Consulta: 3 setembre 2020].

## Bibliografia

* Azurmendi, Nerea. Bestelako begirada: eskulturak Donostian (en basc). KTE, 2005.

## Enllaços externs

* DonstiaKultura.tv - Entrevista a Nestor Basterretxea Arxivat 2016-10-04 a Wayback Machine. (castellà)
# Cichlasoma beani

Cichlasoma beani és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la zona pacífica de Mèxic. Abans era present a Califòrnia (Estats Units) però s'hi va extingir.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma beani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Columbia (Califòrnia)

Columbia és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.405 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Columbia tenia 2.405 habitants, 1.063 habitatges, i 659 famílies. La densitat de població era de 150,5 habitants per km².
Dels 1.063 habitatges en un 22,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 38% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 18,8% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.173 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.729 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 18.731 $. Entorn del 20,2% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Columbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Columbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Columbia (Alabama)

Columbia és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 804 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Columbia tenia 804 habitants, 344 habitatges, i 226 famílies. La densitat de població era de 79 habitants/km².
Dels 344 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 87,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 36.339 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.821 $ mentre que les dones 18.393 $. La renda per capita de la població era de 15.248 $. Aproximadament el 12,3% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Étalle (França)

Étalle és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Étalle era de 89 persones. Hi havia 33 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 17 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 33 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien quatre cambres i 26 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Étalle el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 42 eren actives i 9 eren inactives. De les 42 persones actives 39 estaven ocupades (25 homes i 14 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Étalle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Étalle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Comunitarisme

El comunitarisme és una concepció de la ciutadania que basa la seva força en el fet que els seus components han de compartir uns referents morals, religiosos, lingüístics i culturals per tal de pertànyer a la societat civil i rebre els avantatges que proporcionen els drets de ciutadania.
El comunitarisme com a filosofia apareix a la fi del segle XX en oposició a determinats aspectes de l'individualisme i en defensa de fenòmens com la societat civil. No és necessàriament hostil al liberalisme; no obstant això, centra el seu interès en les comunitats i societats, no en l'individu. Els comunitaristes creuen que a la comunitat no se li dona la suficient importància en les teories liberals de la justícia. La qüestió sobre què és prioritari, si l'individu o la comunitat, és essencial per analitzar la major part dels problemes ètics del nostre temps: sistema sanitari, avortament, multiculturalisme, llibertat d'expressió, etcètera. Fonamentalment s'utilitza el terme en dos sentits:
* El comunitarisme filosòfic considera que el liberalisme clàssic és incoherent ontològicament i epistemològicament i s'hi oposa per aquests motius. A diferència del liberalisme clàssic, que interpreta les comunitats com a origen dels actes voluntaris dels individus precomunitaris, destaca el paper de la comunitat en la definició i la conformació dels individus.
* Els comunitaristes creuen que el valor de la comunitat no està prou reconegut en les teories liberals de la justícia. El comunitarisme ideològic es caracteritza per ser una ideologia centrista radical que a vegades està marcada per l'esquerranisme en qüestions econòmiques i el conservadorisme o el centrisme en qüestions socials. Aquest ús ha estat creat recentment. Quan el terme es converteix en majúscula, sol referir-se al moviment comunitari sensible d'Amitai Etzioni i d'altres filòsofs.
Una tercera possibilitat és el comunitarisme sensible (Responsive Communitarianism) que practica Amitai Etzioni del moviment israelià dels quibuts, que afirma simultàniament els drets comunals i els deures individuals.
Alguns representants del corrent comunitarista són Robert Bellah, Charles Taylor, Michael Walzer, Alasdair MacIntyre.

## Referències

* ↑ Observatori de la ciutadania
* ↑ «communitarianism» (en anglès). Britannica. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ Blaha, L̕uboś. Antiglobalista. Vydanie prvé, 2018. ISBN 978-80-224-1628-3.
* ↑ Moreno, Álvaro; García, Fernando «EL ESTADO COMUNITARIO. UNA APROXIMACIÓN A LAS BASES FILOSÓFICAS» (en castellà). Cuadernos de Economía, 22, 39, 01-12-2003, pàg. 195–203. ISSN: 0121-4772.

## Enllaços externs

* Article de Charles Taylor
* Article sobre la multiculturalitat Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.
# Club Sportivo Barracas

El Club Sportivo Barracas és un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires.

## Història

Començà com un club de rem. Va ser fundat el 1913 i debutà a la primera divisió argentina el 1917, acabant cinquè. Jugà a primera fins al 1931, quan la competició esdevingué professional, però el club romangué com a amateur. El 1932 es proclamà campió amateur.

## Palmarès

* Lliga argentina de futbol (1):
** 1932
* Copa de Competencia Jockey Club (1):
** 1921
* División Intermedia (1):
** 1916
* Primera C (1):
** 1919 Asociación Amateurs de Football
* Primera D (4):
** 1931, 1932, 2003-04, 2015

## Referències

* ↑ "Historia de Sportivo Barracas"
* ↑ Argentina 1917 a RSSSF
* ↑ Argentina 1931 (amateur) a RSSSF

## Enllaços externs

* Sportivo Barracas
# École centrale de Lille

Fundada el 1854, l'École Centrale de Lille, també anomenada EC-Lille, és una grande école d'enginyeria de França. Està situada a la ciutat de Lilla i inclou el Campus Université Lille - Nord de France i la Cité Scientifique de Villeneuve-d'Ascq.
L'École Centrale de Lille és un establiment públic d'ensenyament superior i de recerca tècnica. L'escola lliura els títols següents:
* Diploma d'enginyer de l'École Centrale de Lille (Màstere Ingénieur Centralien de Lille)
* Diploma de màster de recerca i doctorat
* Mastère spécialisé
* MOOC.

## Admissió i escolaritat

L'ingrés a l'École Centrale de Lille es fa per:
* concurs Centrale-Supélec (estudiants francesos)
* xarxa TIME (Top Industrial Managers for Europe) (estudiants europeus)
* programa europeu Erasmus (estudiants europeus).
La majoria dels estudiants francesos són admesos després de dos o tres anys de classes preparatòries. Aquests dos anys equivalen als dos primers anys d'estudis universitaris, en què s'estudia a fons, sobretot, Matemàtiques i Física.
A més a més, un nombre important d'estudiants prové de les millors universitats internacionals que pertanyen a la xarxa TIME (Top Industrial Managers for Europe).

## Estudis de l'École Centrale de Lille

L'École Centrale de Lille pertany al grup francès d'écoles centrales, juntament amb l'École Centrale de Lyon, l'École Centrale de Nantes, l'École Centrale de Marseille, l'École Centrale de Paris i l'Escola Central de Pequín. El programa del conjunt d'écoles centrales és el programa principal de l'École Centrale de Lille.
La particularitat és que es pretén que els estudiants tinguin coneixements en camps de l'enginyeria tan diversos com poden ser mecànica, enginyeria elèctrica, física, química, materials, mecànica dels fluids, matemàtiques, enginyeria civil, telecomunicacions i informàtica.

## Relacions internacionals

L'École Centrale de Lille participa en un programa europeu d'intercanvi d'alumnes amb els centres següents:
* Universitat Politècnica de Catalunya:
** ETSEIB - Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona
** Telecom BCN - Escola Tècnica Superior d'Enginyeria de Telecomunicacions de Barcelona
* Universitat Politècnica de València
** Escola Tècnica Superior d'Enginyeria del Disseny.

## Referències

* ↑ MOOC Gestion de projet (francès)

## Enllaços externs

* École centrale de Lille - Lloc web oficial
# Concepción Silva Bélinzon

Concepción Silva Bélinzon (Montevideo, 1900 - Montevideo, 2 de novembre de 1987) va ser una poeta uruguaiana. Es va especialitzar tant en sonets, en la lira i en oda sàfica. Va començar a publicar a la dècada del 1940, i el seu primer llibre va ser El regreso de la samaritana.

## Biografia

Concepción va ser germana de Clara Silva, destacada i reconeguda poeta i narradora; la família ferventment catòlica les va inculcar els valors religiosos. La religiositat es veu en les seves obres, és més espiritual que intel·lectual, ja que per Concepción de vegades era Déu qui li dictava, de vegades «les ànimes dels poetes units que volen no morir».
Va començar a publicar a la dècada del 1940, per això el terme «reservista» amb que la crítica la va denominar. El seu primer llibre El regreso de la samaritana apareix el 1945, i després els seus llibres van anar apareixent cada dos, tres o quatre anys.
Va realitzar col·laboracions a les revistes Alfar d'Uruguai, Caballo de Fuego i Atenea de Xile, i Espiral de Colòmbia.
Les seves obres van ser llegides i comentades per un grup selecte d'escriptors de l'època com Jules Supervielle, Ramón Gómez de la Serna i Oliverio Girondo.

## Obra

* El regreso de la samaritana (1945).
* La mano del ángel (1945).
* El plantador de pinos (1947).
* Amor no amado (1950).
* Los reyes de oro (1953).
* El cordero terrible (1956).
* La ciudad invisible (1959).
* Muero y más vivo (1962).
* Me espera el mundo entero (1963).
* El más justo llamó (1965).
* Al oído del hombre (1970).
* Sagrada cantidad (1973).
* Disimulada gloria (1976).
* Llamarlo y despedirlo (1976).
* Sitios abandonados (1978).
* Página eterna (1979).
* Antología poética (1980, amb pròleg d'Arturo Sergio Visca).
* Poesías (1981).

## Premis

* Ministeri d'Instrucción Pública (1950).
* Ministeri d'Instrucción Pública (1956).

## Referències

* ↑ Rela, Walter. Diccionario de Escritores Uruguayos (en castellà). Ediciones de la Plaza, 1986.
* 1 2 Quién fue quién en la cultura uruguaya (en castellà). El País Cultural, p. 152.
* ↑ Catálogo Biográfico de Autores Uruguayos (en castellà). AGADU, 2000, p. 287.
# Я

Я, я (en cursiva Я, я) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic anomenada ia pel so que representa (/ja/). S'escriu com una erra llatina invertida i apareix en llengües com el rus o el búlgar. Prové de la fusió de dues lletres anteriors, una per cada part del diftong: ꙗ i Ѧ. La unió és efectiva des de la reforma de Pere I de Rússia de 1708. Com que equival al pronom personal tònic "jo" en algunes llengües eslaves és d'ús freqüent en abreviatures modernes.
# Ѳ

Fita (Ѳ per a majúscula i ѳ per a minúscula) és una lletra obsoleta de l'antic alfabet eslau eclesiàstic o ciríl·lic antic, que tenia un so equivalent a /f/. Prové de la lletra grega theta, i s'emprava principalment per escriure noms propis d'origen grec.
El so /θ/ de la theta grega no existeix en rus, per la qual cosa se substituïa per /f/. Per exemple, el nom Theodoros (en espanyol, Teodoro) passaria al rus com Fiódor. La lletra fita va ser generalment substituïda per la lletra ef (Ф, ф) en la reforma ortogràfica de 1918. En l'adaptació al rus de paraules gregues amb el grup consonàntic phth (Φθ), com фталевая кислота (àcid ftàlic), així com en altres idiomes eslaus, la fita es pronunciava /t/, i va ser substituïda per la lletra ciríl·lica et. Per exemple, les grafies búlgara i sèrbia del nom Teodor són, respectivament, Тодор (Todor) i Теодор (Teodor).
Actualment aquesta lletra entre moltes unes altres es troba en desús total, encara que molts mitjans com actualment Internet ajuden al fet que no caigui en l'oblit complet.

## Sistema numeral

Aquest caràcter representa el nombre 9 en el numeral eslau eclesiàstic.

## Unicode

Els seus codis són U+0472 per a majúscula i U+0473 per a minúscula.

## Referències

* ↑ omniglot.com
* ↑ Cyrillic: Range: 0400–04FF PDF
# Constantinos Makrides

Constantinos Makrides (Nicòsia, 13 de gener de 1982) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 2010.
Fou 76 cops internacional amb la selecció xipriota.
Pel que fa a clubs, fou jugador, entre d'altres, de FC Metalurh Donetsk, Omonia i APOEL.

## Referències

* ↑ «Cyprus - Record International Players», 06-02-2008. [Consulta: 15 maig 2008].
* ↑ World Cup clockwatch. BBC News, 8 octubre 2005.
* ↑ Constantinos Makrides, Fitxa a Soccerway
* ↑ Constantinos Makrides a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ APOEL show winning stamina. UEFA.com, 25 agost 2005.
* ↑ «el:Κατ'αρχήν συμφωνία με Κωνσταντίνο Μακρίδη» (en greek). APOEL FC, 18-06-2015. Arxivat de l'original el 18 juny 2015. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «el:Κοινή συναινέσει λύση συνεργασίας με Κωνσταντίνο Μακρίδη» (en greek). APOEL FC, 08-01-2016. Arxivat de l'original el 5 febrer 2016. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «APOEL official profile». Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 14 març 2019].