OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tall (física)

En física teòrica, un tall és un valor màxim o mínim arbitrari d'energia, impulsió, o longitud, utilitzat en algun càlcul matemàtic per tal d'evitar valors més grans o més petits d'aquestes quantitats físiques.
Termes comuns com "tall infraroig" i "tall ultraviolat" indiquen que les regions específiques evitades corresponen a la zona de la distribució de molt baixes o molt altes energies.

## Tall infraroig i ultraviolat

Un tall infraroig (tall de llarga distància) és el valor mínim d'energia – o, equivalentment, de màxima longitud d'ona (corresponent a una distància molt gran) – considerat en un càlcul donat, típicament en una integral divergent.
A l'extrem oposat de l'escala d'energia, un tall ultraviolat indica la màxima energia o la distància més curta permesa en el càlcul.

## Ús de talls en càlculs teòrics

Els talls s'empren típicament per a impedir singularitats que apareixen en càlculs matemàtics. Si una quantitat donada és calculada amb una integral en funció de l'energia o d'una altra quantitat física, aquests talls determinen els límits inferior i/o superior de la integració. El result físic real s'obté quan el tall apropiat és igualat a zero o a infinit. Tanmateix, aquestes integrals són sovint divergents – a l'infraroig i/o a l'ultraviolat – i és necessari mantenir la dependència (arbitrària) del resultat en els talls fins que, al final del càlcul, aquests són "renormalitzats" en altres paràmetres de la teoria.
# Teen Vogue

Teen Vogue és una revista que va començar com una versió especial de la revista Vogue per a un públic més jove. Dona consells de bellesa i fa reportatges sobre joves famosos. És publicada per Condé Nast Publications. Teen Vogue apareix en la sèrie The Hills transmesa per la cadena MTV, que mostra a Lauren Conrad treballant com pasante en les oficines de la revista en les rodalies a Hollywood.

## Referències

* ↑ Barr, Jeremy «Teen Vogue Cuts Frequency to Four Issues a Year» (en anglès). Advertising Age, 07-11-2016.
* ↑ Sherman, Lauren «Inside the New Teen Vogue». , 04-08-2016 [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ Parkinson, Hannah Jane «Who will take on Donald Trump? Teen Vogue». The Guardian, 12-12-2016 [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ Browning, Laura «A user’s guide to Teen Vogue, which is quietly doing very good journalism». , 02-12-2016 [Consulta: 12 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Teen Vogue
# VU (revista)

VU va ser una revista setmanal francesa d'informació, creada i dirigida per Lucien Vogel, que es va editar entre el 21 de març de 1928 i el 29 de maig de 1940.
Va sorgir amb un disseny revolucionari per tractar-se d'un diari i, a més, va emprar el rotogravat, motiu pel qual va poder disposar d'impressions d'alta qualitat i respondre a la demanda de fotografies dels lectors. Vogel era coneixedor de l'estètica dels moviments artístics del seu temps, ja que havia estat comissari del pavelló soviètic en l'Exposició Internacional de les Arts Decoratives de 1925 a París, sent simpatitzant del constructivisme, cosa per la qual va donar a la revista una línia gràfica moderna amb format gran de 28 x 37 cm. i amb un logotip creat per Cassandre. Com a director artístic va tenir a Alexander Liberman.
La revista realitzava monogràfics d'actualitat amb gran quantitat de fotografies. Entre els fotògrafs que van participar es troben André Kertész, Brassaï, Germaine Krull, Robert Capa, Gerda Taro i Marcel Ichac.
En el camp ideològic era contrària al nazisme de Hitler, i per això va ser la primera revista francesa a parlar i mostrar els camps de concentració de Dachau i Oranienburg en la seva edició del 3 de maig de 1933. Les fotografies van ser preses per María Claude Vogel, filla de Lucien i futura esposa de Paul Vaillant-Couturier, escriptor i redactor cap de L'Humanité, i que posteriorment va ser deportat a Auschwitz i va poder testificar en els judicis de Nuremberg.
Poc abans de l'inici de la Segona Guerra Mundial Lucien Vogel va ser acomiadat pel desacord dels accionistes sobre l'orientació de la publicació, i especialment pel suport mostrat a la causa republicana espanyola. Després del seu acomiadament la revista no va aconseguir mantenir-se gaire temps.
VU va fer escola, i diverses revistes van seguir el seu model, entre les quals destaquen Regards, Le Miroir du monde, Photomonde, Voici, Voilà, Paris-Écran, La Vie illustrée, Les Illustrés de France, i posteriorment Paris Match i Life.

## Referències

* ↑ Sougez, M.L.; Pérez Gallardo, H.. Diccionario de historia de la fotografía. Madrid: Ediciones Cátedra, 2003, p. 453. ISBN 84-376-2038-4. (castellà)
* ↑ Fuentes, Eulalia «¿En periodismo también una imagen vale más que mil palabras?». Hipertext.net. Universitat Pompeu Fabra [Barcelona], 1, 2003, pàg. 2.4. Arxivat de l'original el 2010-07-30. ISSN: 1695-5498 [Consulta: 16 juliol 2013]. (castellà)
* Lefebvre, Michel «Vu, journal révolutionnaire». Le Monde magazine [París], 10, 21 de novembre de 2009, pàg. 48-53. ISSN: 0395-2037. (francès)

## Enllaços externs

* Regarder VU, magazine photographique 1928-1940 Arxivat 2010-10-28 a Wayback Machine. informe de premsa (francès)
* Le front populaire des photographes Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. article sobre la revista (francès)
Viccionari
# Prefectura d'afers econòmics de la Santa Seu

La Prefectura d'afers econòmics de la Santa Seu era una dependència de la Cúria romana. El seu paper i el seu funcionament són definits als articles 176 a 179 de la Constitució apostòlica Pastor Bonus.
Tenia per a missió supervisar i governar els béns temporals de les administracions que depenien de la Santa Seu o quan la Santa Seu n'estava encarregada, fos quin fos el seu grau d'autonomia.
Va ser absorbida pel nou Secretaria per a l'Economia de la Santa Seu l'any 2014 després de la reforma del Papa Francesc.

## Història

La prefectura és va crear per Pau VI en la constitució apostòlica Regimini Ecclesiae Universae del 15 d'agost de 1967 (Capítol VII, Art. 117-121).
L'any 1988, la constitució apostòlica Pastor Bonus, publicada per Joan Pau II va reformar la cúria i va redefinir el paper i la composició dels diferents òrgans.

## Missions

S'encarrega, en particular, de decidir sobre la situació econòmica i patrimonial de la Santa Seu així com sobre els seus ingressos i despeses. En presenta els comptes consolidats per a l'any passat i en prepara el pressupost provisional per a l'any següent.

## Organització

És dirigida per un cardenal assistit d'un secretari i d'un consell compost de cardenals.

## Presidents

* Angelo Dell'Acqua (1967 – 1968)
* Egidio Vagnozzi (1968 – 1980)
* Giuseppe Caprio (1981 – 1990)
* Edmund Casimir Szoka (1990 – 1997)
* Sergio Sebastiani (1997 – 2008)
* Velasio De Paolis (2008 - 2011)
* Giuseppe Versaldi (2011 - 2015)

## Referències

* ↑ «Prefecture for the Economic Affairs of the Holy See - Pastor Bonus». [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ cf. article 176 de Pastor Bonus
* ↑ «Regimini Ecclesiae Universae (15 agosto 1967) | Paolo VI». [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ «Pastor Bonus (June 28, 1988) | John Paul II». [Consulta: 25 maig 2020].
# Kurustama

Kurustama era una ciutat hitita inclosa en un tractat signat entre Tudhalias II i Amenhotep II d'Egipte, tractat que regulava l'emigració i el comerç entre els habitants de la ciutat i el territori egipci. També, sembla, delimitava les fronteres. Per altra banda, els "Fets de Subiluliuma" parlen de què molts anys enrere, Tessub, el déu de les Tempestes, va agafar la gent de Kurustama i els va portar a Egipte, cosa que va significar una aliança permanent entre Hatti i els faraons egipcis. Aquests fets podrien haver passat en època de Zidantas II, que sembla que va establir un tractat amb el faraó Tuthmosis III. La ciutat probablement estava situada a l'est de Kanish, sense una localització concreta.
És possible que la població d'aquesta ciutat no fos plenament hitita. Al tomb del 1300 aC apareix aliada als kashka, que s'havien acostat a la zona, i encara que és possible que hagués estat conquerida, el més probable és que hagués establert una aliança amb els kashka deguda a la composició social i ètnica de la ciutat. Amb el suport kashka, les milícies de la ciutat van atacar a les ciutats hitites de la rodalia. Muwatallis II va refusar fer campanya a la zona i va deixar la feina en mans de son germà Hattusilis, al que havia nomenat rei vassall d'Hakpis, un regne format per contenir els atacs dels kashka contra territori hitita. Hattusilis diu que Kurustama era la seva frontera.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 71 i 215. ISBN 8446022532.
# Ildobates neboti

Ildobates neboti és una espècie de coleòpter de la família Carabidae i l'única espècie del gènere Ildobates. És considerada una espècie amenaçada d'extinció.

## Descripció

La longitud del cos oscil·la entre 8 i 9 mm. Mostra una morfologia corporal singular, amb notable gracilitat i forma deprimida del cos, a més a més del notable estirament dels apèndixs. Presenta el cap i el prototòrax molt més allargats que amples, les antenes llargues i fines.

## Distribució

És una espècie endèmica del Baix Maestrat (Castelló). Es troba colonitzant el medi subterrani profund. Actualment només es coneix en quatre cavitats: l'Avenc de l'Indi, l'Avenc d'en Serenge, la Cova de la Ferradura i la Cova dels Encenalls.

## Hàbitat i ecologia

És una espècie troglòbia altament especialitzada, la presència de la qual depèn totalment de les xarxes càrstiques i de les cavitats subterrànies. Sempre s'ha trobat allà on les condicions ambientals són estables i el grau d'humitat relativa és molt elevat. És una espècie depredadora, probablement de col·lèmbols i diplurs, així com d'altres petites espècies endògenes. Es desconeixen les dades de fenologia, reproducció i les fases de desenvolupament.

## Referències

* 1 2 3 «Ildobates neboti» (en castellà). Ministeri d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Medi Ambient (Govern d'Espanya). [Consulta: 27 març 2018].
# Masia del Rei (Lleida)

Masia del Rei és una masia de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllat amb soterrani, planta baixa i dues plantes per pis, amb afegits de construcció agrícola. A la façana principal de l'edifici destaca la lògia, galeria orientada al sol de doble alçada amb pilars rectangulars. Volta de canó al celler i murs de càrrega amb pedra i toves. Arrebossat i teula àrab.

## Història

S'anomenà Torre de Don Joan Rei. El mariscal Suchet hi establí el seu quarter general entre abril i maig del 1817 i fou el lloc on la ciutat signà la capitulació.

## Referències

* 1 2 «Masia del Rei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Barmak Akram

Barmak Akram (persa: برمک اکرم) (Kabul, 1966) és un cineasta afganès. Akram viu a París, on va estudiar belles arts. El seu primer llargmetratge, Kabuli Kid (2008), va guanyar diversos premis i s'ha projectat a la Mostra Internacional de Cinema de Venècia. El 2013, va rebre el premi al millor guió al Festival de Cinema de Sundance per la pel·lícula Wajma (An Afghan Love Story). També ha realitzat pel·lícules experimentals i documentals, com ara Toutes Les Teles Du Monde (2009).

## Filmografia

* Kabuli Kid (2008)
* Toutes Les Teles Du Monde (2009)
* Wajma (An Afghan Love Story) (2013)

## Referències

* ↑ «Barmak Akram».
* ↑ «Afghan Film Program and Barmak Akram Screening - Announcements - e-flux».
* ↑ «Barmak Akram - Festival Scope: Festivals on Demand for Film Professionals World Wide». pro.festivalscope.com. Arxivat de l'original el 2017-09-12.
# Símbol vexil·lològic

Un símbol vexil·lològic és una convenció usada pels vexil·lòlegs per indicar certes característiques de les banderes, especialment respecte al seu ús correcte. Els símbols usats habitualment corresponen als «símbols internacionals d'identificació de banderes», creats per Whitney Smith. L'Assemblea General de la Fédération Internationale des Associations Vexillologiques (FIAV) celebrada a Ottawa el 1981, va reconèixer aquest codi d'informació, i en va recomanar l'ús a totes les organitzacions i els individus que l'integren.

## Usos

Per indicar l'ús de les banderes s'utilitza una graella especial composta de sis quadrícules que poden ser marcades amb punts: . Aquestes marques amb un cercle negre indiquen sis tipus d'usos per a la bandera, que poden combinar-se de qualsevol manera. La seva situació i significat és el següent:
    Civil Institucional Militar Terrestre Particulars i edificis civils Edificis públics i estatals Unitats militars en terra Marítim Embarcacions privades Embarcacions governamentals Embarcacions militars
Així, el símbol indica que la bandera només poden usar-la unitats de l'exèrcit, de terra (i aire) o navals; el símbol en canvi indica que la bandera s'utilitza sempre a terra.

## Propietats

Per indicar altres usos i característiques de les banderes s'utilitzen també els símbols següents:
    Bandera normal o bandera de iure Proposta, versió no oficial Bandera reconstruïda basant-se en observacions prèvies Vista del revers de la bandera Variant acceptada Versió alternativa de la bandera Bandera de facto Disseny diferents en l'anvers i en el revers El pal ha d'estar a la dreta de l'observador Bandera històrica, no oficial actualment
# Sphenopholis

Sphenopholis és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari d'Amèrica del Nord i Índies Occidentals. Fou descrit pel botànic Frank Lamson-Scribner.
El nom del gènere deriva de les paraules gregues sphen (tascó) i pholis (a escala), al·ludint a la dura gluma obovada.

## Taxonomia

* Sphenopholis annua
* Sphenopholis aristata
* Sphenopholis filiformis
* Sphenopholis glabra
* Sphenopholis hallii
* Sphenopholis intermèdia
* Sphenopholis interrupta
* Sphenopholis longiflora
* Sphenopholis nitida
* Sphenopholis obtusata
* Sphenopholis pallens
* Sphenopholis palustris
* Sphenopholis pennsylvanica
* Sphenopholis pubescens
* Sphenopholis robusta

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-31. [Consulta: 8 març 2010].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Sphenopholis. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Súcube

Un súcube o súcub (del llatí sub "a sota" i cubo "jeure") és un dimoni que adopta la forma d'una dona per seduir els homes i aconseguir dominar la seva voluntat. És la contrapart femenina de l'íncube, molt més present a la història de la cultura. Els íncubes es col·locaven damunt les víctimes i els súcubes a sota, fent referència a una postura sexual on l'home se situa sobre la dona per al coit.
La seva genealogia pot traçar-se fins a Lilit i encarna els estereotips que lliguen les dones i el sexe amb elles amb el perill o el pecat (arquetip modernitzat després com la femme fatale). Els súcubes es representen com a dones i joves molt boniques però que tenen algun tret que delata el seu origen demoníac, com ara una part del cos que recorda algun animal o banyes. De fet, en algunes històries els súcubes apareixen prèviament en la forma d'animals -com els gats- per amagar-se i esperar a la nit, mentre l'home dorm sense preveure el perill que l'espera.
Els súcubes apareixen amb diferents variants a les mitologies de cultures d'arreu del planeta i posteriorment es van relacionar amb altres criatures com les sirenes, les làmies o els vampirs femenins.
A la literatura destaca el personatge ambigu de Sofía com a possible súcube al conte "Compañeros de celda" de Roberto Bolaño.

## Referències

* ↑ «súcube» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «súcub» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Entrada al diccionari de la GEC
* ↑ Presenza, Martín. «De esfinges y súcubos: Sobre "Compañeros de celda" de Roberto Bolaño». A: VIII Congreso Internacional de Teoría y Crítica Literaria Orbis Tertius, 2012, p. 3-4.
# Sørøya

Sørøya (en sami septentrional: Sallán) és la quarta illa més gran de Noruega, i es divideix entre els municipis de Hasvik i Hammerfest. Sovint s'afirma que és "una de les més belles" illes de Noruega.
L'illa està envoltada pel mar de Noruega al nord i l'estret de Sørøysundet al sud. A l'altre costat hi té tres grans illes: Stjernøya, Seiland i Kvaløya. L'illa de Sørøya no té cap pont o túnel d'accés, només una ruta regular de ferri des de Hasvik al continent. L'aeroport de Hasvik està situat a l'extrem sud de l'illa. L'illa té una població de 1092 habitants.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Sørøya» (en noruec). [Consulta: 10 gener 2013].
# Belyaev (cràter)

Belyaev és un cràter d'impacte que està unit a la vora exterior de la Mare Moscoviense, a la cara oculta de la Lluna.
* Localització de Belyaev (centre inferior de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Vista obliqua de Belyaev. Missió Lunar Orbiter 5
És una formació desgastada amb un parell de petits cràters superposats en el seu costat sud, i diversos cràters més petits sobre el seu interior relativament irregular.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Belyaev.
| Belyaev | Coordenades | Diàmetre |
| Q | 20° 36′ N, 139° 24′ E﻿ / ﻿20.6°N,139.4°E﻿ / 20.6; 139.4﻿ (Belyaev Q) | 50 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Barraca del camí dels Muntanyesos XII

La Barraca del camí dels Muntanyesos XII és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca circular i composta. La seva particularitat és que la seva façana exterior està obrada amb la pedra col·locada dreta. La coberta està acabada amb pedruscall i llueix un característic caramull.
A l'interior hi ha una falsa cúpula tapada amb una llosa, amb una alçada màxima de 3'60m. El seu diàmetre és de 3'10m. També hi ha un cocó. La menjadora és a l'exterior a la dreta del portal. La orientació general del conjunt és a l'est.
L'annex és de planta quadrada situat a la dreta del cos principal i totalment esfondrat.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí dels Muntanyesos XII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Sérgio Paulinho

Sérgio Miguel Moreira Paulinho (Oeiras, 26 de març de 1980) és un ciclista portuguès, ja retirat, professional des del 2003 fins al 2021.
En el seu palmarès destaca la medalla de plata aconseguida als Jocs Olímpics d'Atenes en la cursa en línia, per darrere Paolo Bettini i per davant Axel Merckx. Altres èxits importants han estat una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2006, una etapa al Tour de França de 2010 i dos campionats nacionals de contrarellotge individual.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor de d'una etapa de la Volta a Portugal del futur
* 2000
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi R.L.V.T.
* 2002
** Campionat de Portugal sub-23 en contrarellotge
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Portugal del futur
** Medalla de bronze al Campionat del món de contrarellotge sots 23
* 2004
** Campió de Portugal de contrarellotge
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en la cursa en línia
** 1r a la Volta a Tras os Montes i Alto Douro
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Terras de Santa Maria
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Tras Os Montes i Alto Douro
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2008
** Campió de Portugal de contrarellotge
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 2007. 65è de la classificació general
* 2009. 35è de la classificació general
* 2010. 46è de la classificació general. Vencedor de la 10a etapa
* 2011. 81è de la classificació general
* 2011. 50è de la classificació general
* 2013. 136è de la classificació general
* 2014. 89è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 16è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2007. Abandona (5a etapa)
* 2008. 26è de la classificació general
* 2011. 85è de la classificació general
* 2012. 70è de la classificació general
* 2014. 57è de la classificació general
* 2015. Abandona (11a etapa)
* 2016. 115è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 97è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Sérgio Paulinho: Assim se escreve a carreira de um campeão» (en portuguès). Bola na Rede, 01-10-2021. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Olympedia – Sérgio Paulinho». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Sergio Miguel MOREIRA PAULINHO» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Sérgio Paulinho a sitiodeciclismo.net
# Sérgio Edgar Caseiro

Sérgio Edgar Miranda Alegre Caseiro (Matosinhos, 20 de juliol de 1980) és un exfutbolista portuguès, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Caseiro va alçar-se com una jove promesa del futbol portuguès, tot unint les seues actuacions al planter del Benfica amb les de les seleccions inferiors del seu país, tot guanyant l'Europeu sub-18.
El 1999 recala al València CF, però després de ser descartat a la pretemporada, és cedit al Córdoba CF, de Segona Divisió, amb qui només apareix 35 minuts. El quadre valencianista el cediria posteriorment a altres conjunts portuguesos, com el Felgueiras, el Rio Ave FC i el Leixões SC.
A partir de la temporada 01/02 s'incorpora al València B, on roman dues temporades, en les quals suma 36 partits i nou gols. Sense lloc a l'equip de Mestalla, el 2003 hi retorna al seu país per militar als modestos Maia i Padroense, on es retira el 2005.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador