OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa de les Nacions

«Copa de les Nacions» té aquests significats:
* Bàsquet:
** Copa de les Nacions de bàsquet masculí
** Copa de les Nacions de bàsquet femení
* Futbol:
** Copa de Nacions, coneguda oficialment com a Nations Cup, 4 Associations' Tournament o Celtic Cup
* Hoquei patins:
** Copa de les Nacions d'hoquei patins masculina
* Motocròs:
** Copa de les Nacions de motocròs, coneguda oficialment com a Coupe des Nations
* Tennis:
** Copa del Món de tennis, coneguda oficialment com a World Team Tennis
# Luctor et emergo

Luctor et emergo (‘lluitar i sobresortir’) és el lema que duu l'escut d'armes del comtat i la ulterior província de Zelanda als Països Baixos. Representa un mig lleó vermell sobre un camp separat amb línies blanques i blaves ondulades.
L'escut data del segle xv quan va aparèixer en combinació amb les altres possessions dels ducs de Borgonya. Era dividit en dues parts: el lleó heràldic, d'origen borgonyó, que apareix en molts escuts de les Disset Províncies i el mar simbolitzat per tres ones blaves. El lema, del seu costat, data del 1585, en plena Guerra dels Vuitanta Anys. Es va fer servir per primera vegada en una moneda, encunyada per recordar que la reina Elisabet d'Anglaterra havia promès ajudar els zelandesos en la lluita contra Espanya i Felip II. Amb el text a la cara «Autore Deo, favente Regina,» i a la creu «luctor et emergo» o sigui «per l'autoritat de Déu i el suport propici de la reina, lluito i sobresurt».
Amb el temps se'n van fer altres interpretacions en veure-hi un símbol de la perpètua lluita de Zelanda contra el mar. Gairebé totes les terres s'hi troben sota el nivell mitjà del mar, i la província només submergeix gràcies a una lluita permanent contra el mar i les marors ciclòniques amb un costós sistema de dics i estacions de bombament.
La forma actual del lema i de l'escut va ser aprovada el 4 de desembre de 1948 per Reial decret.
El primer submarí de l'exèrcit neerlandès el 1906 va ser batejat «Hr. Ms. O 1 Luctor et emergo». El polític i antic primer ministre belga Wilfried Martens (1936-2013) va publicar les seves memòries amb un títol inspirat en el lema zelandès traduït al català com a Lluitar i vèncer.

## Referències

* ↑ Scherft, P. «Luctor et emergo, 1586-1634» (en neerlandès). Archief van het Koninklijk Zeeuwsch Genootschap der Wetenschappen, 01-01-1979.
* ↑ van Ettro, F.J. «De Bourgondische oorsprong van enige provinciewapens in Nederland en België» (en neerlandès). Archief van het Koninklijk Zeeuws Genootschap der Wetenschappen, 1979, pàg. 127-185.
* ↑ Sijnke, Peter. «Waar komt Luctor et Emergo vandaan?» (en neerlandès). Omroep Zeeland, 24-07-2014. [Consulta: 26 gener 2023].
* 1 2 «Luctor et Emergo - ‘Ik worstel en kom boven’» (en neerlandès). Historiek – Online Geschiedenismagazine, 20-09-2021. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Zeeuwse vlag en wapen». Província de Zeelanda. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Martens, Wilfried; Garcia Gonzàlez, Zahara (trad.); Barnils, Andreu (trad.). Europa: lluitar i vèncer (en català, traduït del neerlandès). Centre d'estudis europeus, 2011 [Consulta: 26 gener 2023].
# Panells solars en les naus espacials

Les naus espacials operant en el sistema solar interior normalment confien en l'ús de plaques solars fotovoltaiques per obtenir electricitat a partir de la llum solar. En el sistema solar exterior, on la llum solar és massa feble per produir suficient energia, els generador termoelèctrics per radioisòtops (radioisotope thermal generators o RTGs) són utilitzats com la font d'energia.

## Vegeu també

* Energia solar espacial
* Cèl·lula fotoelèctrica
* Per als panells solars a l'Estació Espacial Internacional, vegeu panells solars en l'ISS o Sistema elèctric de l'Estació Espacial Internacional
* Llista de naus espacials alimentades per bateries no recarregables

## Referències

* ↑ NASA JPL Publication: Basics of Space Flight, Chapter 11. Typical Onboard Systems, Electrical Power Supply and Distribution Subsystems, http://www2.jpl.nasa.gov/basics/bsf11-3.html Arxivat 2008-05-18 a Wayback Machine.
# Cap Negre

* Per a altres significats, vegeu «Cap Negre (País Valencià)».
El Cap Negre o Negro (àrab: الرَأْس الأَسْوَد, ar-Raʾs al-Aswad, ‘Cap Negre’; localment conegut com a رَاس نِيڤْرُو, Rās Nīgrū) és un cap de la costa nord-occidental de Tunísia, proper a la resclosa de Sidi El Barrak, i uns 10 km al nord del Ouled Es Zouara i uns 25 km al nord-est de Tabarka. Els francesos hi van tenir una factoria comercial del segle xvii al segle xviii. Ocupada pels tunisians l'agost del 1741, poc després de la conquesta de Tabarka (juliol), els fou retornada el 1742 per mitjà d'un tractat de comerç.
# Lubricogobius exiguus

Lubricogobius exiguus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 5-100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: el Japó, Taiwan i Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Randall, J.E. i H. Senou, 2001. Review of the Indo-Pacific gobiid fish genus Lubricogobius, with description of a new species and a new genus for Lubricogobius pumilus. Ichthyol. Res. 48(1):3-12.
* ↑ Okiyama, M., 1988. An atlas of the early stage fishes in Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 1157 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Chen, J.-P., K.-T. Shao i C.-P. Lin, 1995. A checklist of reef fishes from the Tungsha Tao (Pratas Island), South China Sea. Acta Zoologica Taiwanica 6(2):13-40.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pomar (Ribera d'Ondara)

Pomar és una població del municipi de Ribera d'Ondara (La Segarra). Està situat al capdamunt d'un tossal (589 m d'altitud), a la riba del riu Ondara des de llevant. Té 29 habitants.
La part més antiga del poble té un traçat medieval i fora del clos s'hi ha anat construint noves edificacions. La primitiva església romànica de Sant Pau de Narbona va ser reformada posteriorment.
A l'època medieval, s'accedia a través d'un portal d'arc amb una espadanya de doble ull, al costat de l'antiga església, avui en desús. A causa de la precarietat de la construcció es van treure les campanes fa 40 anys, l'una es va vendre i l'altre encara es conserva a la nova capella.
A mitjans del segle xix es va integrar a l'antic municipi de Sant Antolí i Vilanova.

## Referències

* ↑ «Població Pomar». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 19 juliol 2019].
* ↑ «Pomar». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 30 de juny 2019. [Consulta: 19 juliol 2019].
* ↑ Església de Sant Pau a patmapa
* ↑ Web de l'ajuntament de Ribera d'Ondara
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 19 juliol 2019].
# Ricardo Galvão

Ricardo Magnus Osório Galvão (Itajubá, Minas Gerais, 21 de desembre de 1947) és un físic i enginyer brasiler. Professor titular de l'Institut de Física de la Universitat de São Paulo (IF-USP) i membre de l'Acadèmia Brasilera de Ciències, fou Director-General de l'Institut Nacional de Recerca Espacial fins al 3 d'agost del 2019 quan va ser destituït pel president Jair Bolsonaro a conseqüència d'una discussió sobre les dades de desforestació accelerada de la selva amazònica que va fer públiques.

## Referències

* ↑ «Ricardo Magnus Osório Galvão». Academia Brasileira de Ciências. [Consulta: 3 agost 2019].
# Sis mil

El sis mil és un nombre natural que s'escriu 6000 en el sistema de numeració àrab i VM en el romà. En el sistema binari és 1011101110000, en l'octal és 13560 i en l'hexadecimal és 1770. La seva factorització en nombres primers és 2$^4$ × 3 × 5$^3$.
Ocurrències del nombre sis mil:
# Country Knolls

Country Knolls és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Country Knolls tenia 2.155 habitants, 725 habitatges, i 659 famílies. La densitat de població era de 507,3 habitants/km².
Dels 725 habitatges en un 41,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,3% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 9,1% no eren unitats familiars. En el 8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 31% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.290 $ i la renda mediana per família de 88.637 $. Els homes tenien una renda mediana de 66.490 $ mentre que les dones 40.156 $. La renda per capita de la població era de 33.027 $. Entorn del 0,9% de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Country Knolls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Country Knolls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alexandria (Louisiana)

Alexandria és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2008 tenia 50.236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alexandria tenia 46.342 habitants, 17.816 habitatges, i 11.722 famílies. La densitat de població era de 677,5 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.097 $ i la renda mediana per família de 31.978 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.456 $ mentre que les dones 20.154 $. La renda per capita de la població era de 16.242 $. Entorn del 23,2% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ponç IV de Cabrera (vescomte de Cabrera)

Ponç IV de Cabrera (v1320-1349) va ser un noble català de la Baixa edat mitjana.

## Orígens familiars

Era fill primogènit de Bernat II de Cabrera i la seva muller Timbor de Fenollet, germà gran de Bernat III de Cabrera.
| | 16. Guerau V de Cabrera | 16. Guerau V de Cabrera | 16. Guerau V de Cabrera | 16. Guerau V de Cabrera |
| | 8. Ramon de Cabrera | 8. Ramon de Cabrera | 8. Ramon de Cabrera | 8. Ramon de Cabrera | | | |
| | 17. Ramona de Montcada | 17. Ramona de Montcada | 17. Ramona de Montcada | 17. Ramona de Montcada |
| | 4. Bernat I de Cabrera | 4. Bernat I de Cabrera | 4. Bernat I de Cabrera | 4. Bernat I de Cabrera | | | | | | |
| | | | | 18. Guillem Umbert III de Montseny | 18. Guillem Umbert III de Montseny | 18. Guillem Umbert III de Montseny | 18. Guillem Umbert III de Montseny |
| | 9. Alamanda de Montclús | 9. Alamanda de Montclús | 9. Alamanda de Montclús | 9. Alamanda de Montclús | | | |
| | 19. Ramona | 19. Ramona | 19. Ramona | 19. Ramona |
| | 2. Bernat II de Cabrera | 2. Bernat II de Cabrera | 2. Bernat II de Cabrera | 2. Bernat II de Cabrera | | | | | | | | | |
| | | | | | | | 20. Juan Gómez Dovinhal | 20. Juan Gómez Dovinhal | 20. Juan Gómez Dovinhal | 20. Juan Gómez Dovinhal |
| | | | 10. Gonzalo Yáñez Dovinhal | 10. Gonzalo Yáñez Dovinhal | 10. Gonzalo Yáñez Dovinhal | 10. Gonzalo Yáñez Dovinhal | | | |
| | | | | | 5. Elionor de Aguilar | 5. Elionor de Aguilar | 5. Elionor de Aguilar | 5. Elionor de Aguilar | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | 11. Berenguela Folc de Cardona | 11. Berenguela Folc de Cardona | 11. Berenguela Folc de Cardona | 11. Berenguela Folc de Cardona | |
| | | | | | | | | | | | | 1. Ponç IV de Cabrera | 1. Ponç IV de Cabrera | 1. Ponç IV de Cabrera | 1. Ponç IV de Cabrera | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 24. Pere V de Fenollet | 24. Pere V de Fenollet | 24. Pere V de Fenollet | 24. Pere V de Fenollet |
| 12. Hug I de Fenollet | 12. Hug I de Fenollet | 12. Hug I de Fenollet | 12. Hug I de Fenollet | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | 6. Pere VI de Fenollet | 6. Pere VI de Fenollet | 6. Pere VI de Fenollet | 6. Pere VI de Fenollet | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 13. Beatriu d'Urtx | 13. Beatriu d'Urtx | 13. Beatriu d'Urtx | 13. Beatriu d'Urtx |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 3. Timbor de Fenollet | 3. Timbor de Fenollet | 3. Timbor de Fenollet | 3. Timbor de Fenollet |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Beatriu Folc de Cardona, amb qui no va tenir fills.

## Fets destacats

Va rebre el títol de vescomte de Cabrera de mans del seu pare el 1343, quan aquest es va retirar al monestir de Sant Salvador de Breda. En morir poc després, el pare va recuperar el títol de vescomte.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa als arxius de la casa de Medinaceli» (en castellà). Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «Arbre genealògic dels vescomtes de Cabrera». Ajuntament d'Hostalrich. Arxivat de l'original el 2011-09-14. [Consulta: 17 novembre 2015].
# (2157) Ashbrook

(2157) Ashbrook és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 7 de març de 1924 per Karl Wilhelm Reinmuth des de l'Observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya.
Designat provisionalment com A924 EF. Va ser anomenat Ashbrook en honor de l'astrònom nord-americà Joseph Ashbrook.

## Referències

* ↑ «(2157) Ashbrook» (en anglés). Minor Planet Center.
* ↑ «(2157) Ashbrook» (en anglés). JPL.
# Argàsids

Argasidae és una família de paparres que conté les paparres toves. No tenen el gran scutum (escut dur) que presenta la família de les paparres dures ((Ixodidae). Aquesta família conté 193 espècies encara que la composició dels gèneres és més incerta.
Els gèneres actualment acceptats són Antricola, Argas, Nothaspis, Ornithodoros i Otobius.

## Referències

* ↑ D. H. Molyneux. «Vectors». A: Francis E. G. Cox. Modern parasitology: a textbook of parasitology. 2a edició. Wiley-Blackwell, 1993, p. 53–74. ISBN 978-0-632-02585-5.
* 1 2 Alberto A. Guglielmone, Richard G. Robbing, Dmitry A. Apanaskevich, Trevor N. Petney, Agustín Estrada-Peña, Ivan G. Horak, Renfu Shao & Stephen C. Barker «The Argasidae, Ixodidae and Nuttalliellidae (Acari: Ixodida) of the world: a list of valid species names» (PDF). Zootaxa, 2528, 2010, pàg. 1–28.
# Creu de terme (Albesa)

La Creu de terme és una obra gòtica d'Albesa (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de pedra, inclosa dins el grup de les creus calvari, de caràcter delimitador.
Nus amb escuts i figuretes en els braços horitzontals de la creu en el capitell inferior hi ha les figures dels apòstols. Per la manera en que està treballada es pot incloure dins d'un gòtic florit.
Actualment aquesta Creu està situada en la confluència de dos carrers, aquest no és el seu lloc d'origen.

## Història

Els documents plenament catalans ens parlen de creus posades com a fites als confins d'una parròquia, d'una propietat, d'una població, o al límit de l'espai destinat a enterrament al voltant d'una església. La creu d'Albesa és delimitadora, però no se sap de què. Aquesta creu ha sofert diferents trasllats, si es té en compte que el lloc més antic on es recorda que ha estat és a la part vella del poble, podríem afirmar que es tracta d'una creu que havia estat el portal del poble, però això no es pot manifestar categòricament, ja que desconeixem si abans havia estat en un altre lloc. Podria tornar a ser traslladada, ja que impedeix que la casa del seu darrere sigui allargada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Parasikukia maculata

Parasikukia maculata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 30.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Tailàndia.

## Referències

* 1 2 3 Doi, A., 2000. Parasikukia maculata, a new genus and new species of cyprinid fish from Peninsular Thailand. Species Diversity Núm. 5: 391-396.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lucsèir

Lucsèir (en francès Luxey) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 693 | 813 | 721 | 731 | 680 | 659 | 681 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Boudey | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 20 desembre 2010].
# Ponç IV d'Empúries

Ponç IV d'Empúries o Ponç Hug III d'Empúries (c. 1205 - 1269) fou comte d'Empúries (1230-1269).

## Orígens familiars

Fill d'Hug IV d'Empúries i Maria de Vilademuls, va heretar el comtat d'Empúries a la mort del seu pare el 1230.

## Vida política

El seu comtat continuà sota la crisi econòmica que ja patí en temps del seu pare. Per intentar redreçar-la l'any 1231 va vendre terres en alou a l'abat de Santa Maria de Roses, donà feus al vescomte de Rocabertí i realitzà diverses permutes: la més destacada fou la cessió al comte de Barcelona d'unes terres del Rosselló a canvi de la població de Banyuls (1248).
Juntament amb Pere Nolasc fundà el 1238 a Castelló d'Empúries el convent de la Mercè. Així mateix també protegí el monestir de Sant Quirze de Colera.
Participà, juntament amb el seu pare, en la Croada contra Al-Mayûrqa el 1229-1230, com també ho feu en solitari en la conquesta de València. Fou conseller reial i participà en les Corts de Montsó, així com en les dels catalans del 1251, on feu homenatge a l'infant Pere com a hereu del Comtat de Barcelona. El 1246 fou ambaixador a Tunis (Ifríqiya) i el 1264 a França, juntament amb el bisbe de Barcelona.

## Núpcies i descendents

Es casà, en primeres núpcies, amb Beneta de Lacon-Gundale, d'origen sard i amb la qual no tingué fills. El 1234 es casà amb Teresa Fernández de Lara amb la qual tingué quatre fills:
* Hug (c.1240-1277)
* Ponç Hug
* Major
* Sibil·la (?-1317)

## Referències

* ↑ «Ponce Hugo III de Ampurias» (en castellà). Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 18 agost 2014].
# Mare de Déu de la Pietat d'Erols

Mare de Déu de la Pietat d'Erols és l'església parroquial d'Erols, al municipi de Llambilles (Gironès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una petita esglesiola d'una sola nau amb finestres quadrades als costats laterals i un ull de bou a la façana principal, coronada per un campanar d'espadanya. Aquest edifici està precedit per un porxo de dimensions considerables. Els materials constructius són bàsicament la pedra, la teula i la fusta.

## Història

L'església i santuari de la Mare de Déu de la Pietat, situada al veïnat d'Erols al nord del terme de Llambilles, té l'origen probablement al segle xii. En el curs de les obres de restauració realitzades al principi dels anys 80 va aparèixer l'ara primitiva, que torna a servir d'altar. Fou beneïda el 9 de setembre de 1979 pel bisbe de Girona i s'entronitzà una nova imatge mariana de l'escultor Modest Fluvià basada en l'antiga. Cada 8 de setembre s'hi celebra un aplec. Té uns Goigs dedicats escrits per mn. Gironès el 1949 i uns altres de més nous escrits per mn. Andreu Soler i musicats per mn. Frederic Pujol.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de la Pietat d'Erols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2016].
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu de la Pietat de Llambilles». [Consulta: 2017].
# Llista de races de conills porquins

S'han criat moltes races de conills porquins des de la domesticació del conill porquí cap al 5000 aC. Aquestes races tenen una gran varietat d'aspectes i usos, que van des de les races de concurs de pèl llarg i solt fins a races de laboratori que es fan servir com a organismes model en la ciència. Entre el principi del segle xiii i la conquesta espanyola de l'Imperi Inca el 1532, la cria selectiva duta a terme pels pobles indígenes sud-americans donà peu a moltes varietats de conills porquins domèstics, que formen la base d'algunes races modernes. Entre aquestes races hi ha:
* Baldwin
* Conill porquí abissini
* Conill porquí americà
* Conill porquí de cresta blanca
* Conill porquí peruà
* Corona
* Lunkarya
* Merí
* Sheba
* Silkie
* Skinny
* Teddy
* Texel

## Referències

* ↑ Ronald M. Nowak. Walker's Mammals of the World (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 0-8018-5789-9.
# Parasibirskita

La parasibirskita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de la seva relació amb la sibirskita.

## Característiques

La parasibirskita és un borat de fórmula química Ca₂(B₂O₅)·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1996. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls tabulars, en agregats subparal·lels, de fins a 40 micròmetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És una espècie dimorfa de la sibirskita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pertany a «06.BC - Inodiborats amb triangles i/o tetraedres» juntament amb els següents minerals: calciborita, vimsita i sibirskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Fuka, a la ciutat de Takahashi, a la prefectura d'Okayama (Regió de Chugoku, illa de Honshū, Japó), l'únic indret on ha estat descrita, on es troba associada a altres minerals com: takedaïta, frolovita, olshanskyita, sibirskita, pentahidroborita i calcita.

## Referències

* ↑ «Parasibirskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juny 2016].
* 1 2 «Parasibirskite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 5 juny 2016].
# Capel-y-ffin

Capel-y-ffin és un llogarret prop de la frontera anglesa gal·lesa a Powys, País de Gal·les, a les Muntanyes negres dins del Parc Brecon Beacons National. La ciutat més pròxima és Hay-on-Wye, unes 8 milles (13 km) al nord-oest.