OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heterotrichoncus

Heterotrichoncus pusillus és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Heterotrichoncus.
Fou descrit per primera vegada per J. Wunderlich l'any 1970,

## Distribució

És un endemisme d'Albània, Àustria, França, Eslovàquia, Espanya, Rússia i Txèquia.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Wunderlich, J. «Zur Synonymie einiger Spinnen-Gattungen und -Arten aus Europa und Nordamerika (Arachnida: Araneae)». Senckenbergiana Biologica, vol. 51, 1970, pàg. 403–408.
* ↑ «Gen. Heterotrichoncus Wunderlich, 1970». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Nikolai Mikluho-Maclai

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Miklucho-Maclay».
Nikolai Nikolàievitx Mikluho-Maclai (en rus: Николай Николаевич Миклухо-Маклай, en ucraïnès: Микола Миколайович Миклухо-Маклай), nascut el 1846 i mort el 1888, fou un etnòleg, antropòleg i biòleg ucraïno-rus.
És notable per la seva tasca a Austràlia i per la seva oposició a l'esclavatge.
# Massa Veternensis

Massa Veternensis va ser una ciutat d'Etrúria situada a unes dotze milles romanes del mar, en un turó que domina la plana de Maremma. És la moderna Massa Marittima.
No la menciona cap autor llatí abans d'Ammià Marcel·lí al segle iv, que diu que va ser el lloc de naixement de l'emperador Constanci Gal. Durant l'edat mitjana era la seu d'un bisbe. La ciutat era probablement d'origen etrusc o estava situada a la vora d'una ciutat etrusca (que s'hauria anomenat Veternum). A la rodalia, a Poggio di Vetreta s'han trobat restes etrusques.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Massa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 agost 2022].
# Salaheddine Mraouni

Salaheddine o Salah Eddine Mraouni (28 de desembre de 1992) és un ciclista marroquí. Format al Centre Mundial del Ciclisme actualment a l'equip Kuwait-Cartucho.es. El 2015 aconseguí la victòria al calendari de l'UCI Àfrica Tour, gràcies als bons resultats aconseguits aquella temporada.

## Palmarès

* 2014
** Campió del Marroc sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Chantal Biya
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Ruanda
* 2015
** 1r a l'UCI Àfrica Tour
** 1r al Challenge de la Marxa Verda-Gran Premi Oued Eddahab
** 1r al Challenge del Príncep-Gran Premi Sakia El Hamra
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
* 2017
** 1r al Tour de Faso
** Vencedor de 2 etapes al Tour del Camerun
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Duncan Laurence

Duncan Laurence, nom artístic de Duncan de Moor (Spijkenisse, 11 d'abril de 1994), és un cantautor neerlandès. Va participar en la cinquena temporada de The Voice of Holland, on va arribar a la semifinal. El 2019 va representar els Països Baixos al Festival de la Cançó d'Eurovisió amb la cançó Arcade, la qual va resultar guanyadora.

## Carrera
### Joventut i educació

El 2012 va rebre cobertura mediàtica per primera vegada, quan va guanyar el concurs de talents local Brielle's Got Talent. Com a premi va poder enregistrar música en un estudi durant un dia amb el productor Emanuel Platino. Platino va tocar el baix entre altres amb Waylon i Anouk.
Des dels seus 13 anys, Duncan escriu els seus propis textos, pel seu grup The Slick and Suited, però també per altres artistes. The Slick and Suited va ser creat en gener 2013 a l'Acadèmia de Rock de Tilburg i va participar en el festival Eurosonic Noorderslag. Va acabar la carrera el 2017 a l'Acadèmia de Rock de Tilburg. Durant els seus estudis, també va guanyar experiència a Londres i Estòcolm. Dona cursos de cant a Tilburg i Amsterdam i també suporta cantautors. Com a cantautor, forma part de Sony/ATV Music Publishing.

### The Voice of Holland

Duncan De Moor va participar el 2014 a The Voice of Holland. Va participar en els Blind Auditions amb la cançó Sing d'Ed Sheeran. Va elegir la jutge Ilse DeLange i va arribar als semifinals.

### Festival de la Cançó d'Eurovisió

El 21 de gener del 2019 l'AVROTROS va presentar Duncan Laurence com a representant dels Països Baixos pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2019 a Tel-Aviv (Israel). El 7 de març de 2019 es va publicar la seva cançó pel festival, Arcade. Duncan va guanyar el concurs amb 493 punts.

## Referències

* ↑ Duncan Laurence vertegenwoordigt Nederland op het Eurovisie Songfestival 2019 in Tel Aviv Arxivat 2019-01-22 a Wayback Machine., AVROTROS.nl, 21 gener 2019
* ↑ Singer-songwriter Duncan Laurence namens Nederland naar Songfestival. Algemeen Dagblad, 21 gener 2019
* ↑ Sanz, Juan Carlos «Holanda, ganador de Eurovisión 2019 con Duncan Laurence». El País, 19-05-2019 [Consulta: 19 maig 2019].
* ↑ «VestingPop | Duncan Laurence» (en neerlandès). VestingPop.
* ↑ «The Slick and Suited» (en neerlandès). Duncan de Moor. Arxivat de l'original el 2019-01-21. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ Wie is Duncan Laurence? Onbekende Tilburger voor Nederland naar Eurovisie Songfestival, Omroep Brabant, 21 gener 2019
* ↑ «Zangles en songwriting coaching volg je bij zangcoach Duncan Laurence» (en neerlandès). Vocalcenter.nl. Arxivat de l'original el 2019-04-18. [Consulta: 9 març 2019].
* ↑ The voice of Holland. Duncan de Moor - Sing (The Blind Auditions | The voice of Holland 2014).
* ↑ «Duncan Laurence in tweede halve finale van Eurovisiesongfestival» (en neerlandès). nos.nl.
# El Caixot

El Caixot és una cova del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, en l'àmbit del poble de Toralla.
Està situada a ponent de Toralla, en la cinglera que mira al nord-est del vessant septentrional de la Serra de Sant Salvador, al nord-est de l'Arreposador i de la Cova de Toralla.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Il monaco di Monza

Il monaco di Monza és un film italià realitzat per Sergio Corbucci, estrenat l'any 1962.

## Sinopsi

Monza, 1630, època del domini espanyol. Pascal Cicciacalda, un sabater procedent de Casoria, vidu de la llevadora Provvidenza, no aconsegueix assegurar la subsistència dels seus dotze fils, sis parelles de bessons. Planeja doncs una astuta estratagema.
S'encaminen tots al castell del marqués Egidio que té presonera la seva bonica germana Fiorenza amb l'esperança que vulgui casar amb ell

## Fitxa tècnica

* Títol : Il monaco di Monza
* Realització : Sergio Corbucci
* Guió : Ettore Maria Margadonna, Bruno Corbucci i Giovanni Grimaldi
* Fotografia : Enzo Barboni
* Música : Armando Trovajoli
* Producció : Giovanni Addessi, Franco Belotti i Walter Zarghetta
* País d'origen : Itàlia
* Format : Negre i blanc - Mono
* Data de sortida : 1962

## Repartiment

* Totò: Pasquale Cicciacalda / Don Manuel
* Nino Taranto : Don Egidio, marqués de Lattanziis
* Erminio Macario : Fra Mamozio
* Lisa Gastoni : Fiorenza, marquesa del Giglio
* Moira Orfei: Sor Virginia, la monaca di Monza
* Mario Castellani : El notable amb dues sabates dretes
* Carlo Delle Piane
* Adriano Celentano

## Referències

* ↑ Jacquot, Yves; Faure, Olivier. «Le Religieux de Monza - Sergio Corbucci - 1963» (en francès). Encyclo-ciné. [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ Poppi, Roberto; Pecorari, Mario. Dizionario del cinema italiano. I film (en italià), 2007. ISBN 88-8440-503-3.
* ↑ Anile, Alberto. I film di Totò (1946-1967) (en italià). Le Mani-Microart'S, 1998. ISBN 88-8012-080-8.

## Enllaços externs

* «Il monaco di Monza (1963)». IMDb, 16-06-2023. [Consulta: 16 juny 2023].
# Nikolai Mikhàilov

Nikolai Mikhàilov (en búlgar, Николай Михайлов) (8 d'abril de 1988) és un ciclista búlgar, professional des del 2012 i actualment militant al CCC Sprandi Polkowice. Ha guanyat diversos campionats nacionals tant en ruta com en contrarellotge.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Tour del Tarn i la Garona
** 1r al Tour del Piémont pyrénéen
* 2011
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** Vencedor d'una etapa al Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa a l'An Post Rás
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Manche
* 2012
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r al Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2014
** Campió de Bulgària en ruta
* 2015
** Campió del Balcans en ruta
** Campió de Bulgària en ruta
** Campió de Bulgària en contrerellotge
* 2016
** 1r al Sibiu Cycling Tour i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 129è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Massa Martana

Massa Martana (a prop del lloc antic testificat del Vicus Martis Tudertium, a la Via Flamínia) és una ciutat i comune d'Itàlia de la província de Perusa, a la regió d'Úmbria, situada a la serralada dels Monts Martani, als Apenins. Es troba a 10 km al nord d'Acquasparta, 18 km al nord de San Gemini i 32 km al nord de Narni; 14 km al sud de Bastardo i 27 km al sud de Bevagna. L'1 de gener de 2018 tenia 3.742 habitants.
És una de les ciutats clàssiques emmurallades del centre d'Itàlia, i en la seva porta principal es poden veure diverses inscripcions antigues, incloent-hi una d'interès de l'època romana. La ciutat moderna s'ha estès cap al nord, seguint la carretera.

## Llocs d'interès

Dins el municipi hi ha tres esglésies romàniques ben conservades, cadascuna construïda en part de pedra romana, a les abadies de S. Fidenzio, de Santa Maria a Pantano i de San Faustino. L'església de l'abadia medieval de Santa Maria a Viepri va ser erigida al segle xii. El santuari modern de Colvalenza (a 6 km al sud-oest) atrau els pelegrins. Hi ha moltes altres esglésies interessants.

## Terratrèmol de 1997

Els edificis de la ciutat emmurallada van patir danys importants en un terratrèmol el 12 de maig de 1997, un precursor de l'important terratrèmol de 1997 que va danyar gran part de l'Úmbria, inclosa la Basílica i la ciutat d'Assís. El municipi va celebrar la fi de les obres de restauració i la reobertura del nucli antic a l'agost del 2006, deu anys després del terratrèmol.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 29 març 2019].

## Notes

El text de l'article està basat en part en l'article de "Bill Thayer's Gazetteer of Italy", amb permís.

## Enllaços externs

* Massa Martana - Lloc web oficial (italià)
* Thayer's Gazetteer of Umbria (anglès)
# Axtell (Nebraska)

Axtell és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 696 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Axtell tenia 696 habitants, 258 habitatges, i 190 famílies. La densitat de població era de 707,2 habitants per km².
Dels 258 habitatges en un 41,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.625 $ i la renda mediana per família de 41.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.693 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 16.459 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Axtell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Axtell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lex Publilia de censoribus

La lex Publilia de censoribus va ser una antiga llei romana proposada per Quint Publili Filó l'any 339 aC. Ordenava que un dels dos censors havia de ser forçosament plebeu, mentre que l'altre seria patrici.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 137 [Consulta: 15 abril 2022].
# Lluís Barraquer

Lluís Barraquer és el nom dels següents personatges:
* Lluís Barraquer i Bordas (1923-2010), metge neuròleg català, fill de Lluís Barraquer i Ferré i net de Lluís Barraquer i Roviralta.
* Lluís Barraquer i Ferré (1887-1959), metge neuròleg català, fill de Lluís Barraquer i Roviralta i pare de Lluís Barraquer i Bordas.
* Lluís Barraquer i Roviralta (1855–1928), metge neuròleg català, fill de Joaquim Barraquer i Llauder, germà de l'historiador i religiós Gaietà Barraquer i Roviralta i de l'oftalmòleg Josep Antoni Barraquer i Roviralta, oncle del cardenal Francesc d'Assís Vidal i Barraquer, pare de Lluís Barraquer i Ferré i avi de Lluís Barraquer i Bordas.
# ECos

eCos és un sistema operatiu de temps real que és utilitzat en sistemes encastats i aplicacions que només necessiten un procés amb múltiples fils d'execució. Està implementat en C/C++ i té capes de compatibilitat i d'interfícies de programació amb POSIX i μITRON.
El seu desenvolupament va ser impulsat per l'empresa Red Hat, que el 2004 va donar els drets a la Free Software Foundation perquè continués amb el seu desenvolupament.

## Disseny

eCos va ser dissenyat per dispositius amb mides de memòria d'unes poques decenes fins a diversos centenars de kilobytes, o per aplicacions que necessitin funcionalitats de temps real.
eCos funciona en una àmplia varietat de plataformes de hardware, incloent ARM, CalmRISC, FR-V, Hitachi H8, IA-32, Motorola 68000, Matsushita AM3x, MIPS, NEC V8xx, Nios II, PowerPC, SPARC i SuperH.
La distribució eCos inclou RedBoot, una aplicació de codi obert que utilitza eCos com a capa d'abstracció de hardware per proporcionar un firmware d'arrencada als sistemes encastats.

## Història

eCos va ser desenvolupat el 1997 per Cygnus Solutions la cual més tard va ser comprada per l'empresa Red Hat. A principis de 2002, Red Hat va parar el desenvolupament de eCos i va acomiadar a tot el personal del projecte. Molts dels empleats acomiadats van continuar treballant en eCos i alguns van formar les seves pròpies empreses proporcionant servei al software. El gener de 2004, a petició dels desenvolupadors de eCos, Red Hat es va comprometre a transferir els drets d'autor de eCos a la Free Software Foundation a l'octubre de 2005, un procés que finalment es va completar al maig de 2008.

## eCosPro

El sistema operatiu de temps real eCosPro és una branca comercial de eCos creat per eCosCentric que incorpora components de programari de propietat. S'afirma com "una versió totalment provada, estable, certificada i recolzada", amb característiques addicionals que no són alliberades com a programari lliure.

## Referències

* ↑ http://www.redhat.com/about/news/press-archive/2004/1/press-ecos

## Enllaços externs

* ECos - Lloc web oficial
* "eCos Porting Guide" Arxivat 2002-06-11 a Wayback Machine. (en)
* eCosCentric (en)
# Nova Esquerda Galega

Nova Esquerda Galega és una organització política gallega. Es va formar l'any 2013 amb antics militants de Unidade da Esquerda Galega (UEG) i tota la militància de Nova Esquerda Socialista (NES), ambdós grups integrats en ANOVA-Irmandade Nacionalista des de la seva creació. A aquesta organització, nascuda de la fusió d'aquests dos petits partits, es van incorporar una vintena de militants del PSdeG-PSOE.
Actualment manté una relació de col·laboració permanent amb organitzacions com Izquierda Abierta (IzAb), Convergencia por Extremadura (CEX), Ezker Batua-Berdeak (EB-B), Compromís, Espacio Plural i Iniciativa Socialista de Izquierdas (ISI) i forma part de la coalició La Izquierda que advoca per la creació, de cara a futures convocatòries electorals, d'un front d'esquerres que pugui trencar el bipartidisme a Espanya.
Els seus màxims dirigents són Óscar Lomba Álvarez i Lois Pérez Leira, ambdós coportaveus nacionals.

## Referències

* ↑ Anova xa conta con outro colectivo organizado "transformador e revolucionario", Galicia Confidencial, 26 de marzo de 2013.
# Ferdinando Petruccelli della Gattina

Ferdinando Petruccelli della Gattina (Moliterno, 28 d'agost del 1815 – París, 29 de març del 1890) va ser un periodista, escriptor, patriota i polític italià.
Era un escriptor prolífic d'idees liberals i anticlericals, sovint anticonformista. Va ser exiliat pel govern borbònic de Nàpols, després del motí del 1848. Exiliat, va viure a Anglaterra i França Va vituperar els mals costums de la política italiana a la seva novel·la I moribondi del Palazzo Carignano. Umberto Eco va honrar-lo en dedicar-li el premi literari fictiu «Premi Petruzzellis della Gattina» en la seva novel·la El pèndol de Foucault.

## Referències

* ↑ Van Herwaarden, J. Between Saint James and Erasmus: Studies in Late-Medieval Religious Life : Devotions and Pilgrimages in the Netherlands. BRILL, 1 de gener de 2003, p. 654. ISBN 90-04-12984-7.
* ↑ de Feo, Italo. Venti secoli di giornalismo. Canesi, 1962, p.290.
* ↑ Dal "trasformismo" al socialismo (en italià). G. Sansoni, 1940.
* ↑ Talamo, Manlio. I segreti del pendolo: percorsi e giochi intorno al "Pendolo di Foucault" di Umberto Eco (en italià). Nàpols: Simone, 1989. ISBN 9788837892302.
# Axtell (Kansas)

Axtell és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 445 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Axtell tenia 445 habitants, 182 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 343,6 habitants per km².
Dels 182 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.192 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.250 $ mentre que les dones 23.500 $. La renda per capita de la població era de 14.460 $. Entorn del 12,3% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Axtell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Axtell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Jaume d'Arestui

Sant Jaume d'Arestui és una ermita romànica una mica allunyada al sud-est del poble d'Arestui, en el terme municipal de Llavorsí, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Jaume d'Arestui en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 424 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 424 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 de març de 1978; després d'escoltar les representacions de Zàmbia, el Consell va expressar la seva preocupació pels atacs no provocats contra el país pel "règim racista il·legal" a Rhodèsia del Sud, el que va donar lloc a morts i destrucció de la propietat a Zàmbia. Les Forces de Seguretat Rhodesianes van sostenir que havien estat atacant bases de la guerrilla al país.
El Consell va recordar les resolucions anteriors, inclosa la 423 (1978), 326 (1973), 403 (1977), 406 (1977) i 411 (1977) condemna a Rhodèsia del Sud pels seus atacs a Angola, Botswana, Moçambic i Zàmbia, que constitueixen una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals. Així mateix, ha reiterat la seva crida per l'alliberament dels pobles de Zimbabwe i Namíbia per assegurar la pau a la regió i condemnava l'apartheid a Sud-àfrica. El Consell ha afegit que dona suport als estats que donen suport a l'alliberament d'aquests territoris.
La resolució acaba afegint que si es comet algun acte més de Rhodèsia del Sud contra els països veïns, el Consell ha de determinar l'acció apropiada, i, si cal, invocar el Capítol VII.

## Referències

* ↑ Burns, John F. «Rhodesia Attacks Guerrilla Base In Zambia and Reports Killing 38». The New York Times, 08-03-1978.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-29 a Wayback Machine.
# EDGES

L'experiment EDGES (Experiment to Detect the Global EoR Signature, en català Experiment per detectar la signatura global EoR) és un experiment i un radiotelescopi situat a una zona de silenci de ràdio a l'Observatori de Radioastronomia Murchinson a l'oest d'Austràlia. EoR són les sigles de "epoch of reionization" o època de reionització, una època en la història còsmica en que el gas d'hidrogen atòmic neutre es va ionitzar pel llum ultraviolat de les primeres estrelles.

## Instruments de baixa freqüència

L'experiment te dos instruments de baixa freqüència, cada un dels quals té una antena dipol apuntant al zenit i observant una sola polarització. L'antena té una mida de 2 per 1 metre situada sobre un pla de massa de 30 per 30 metres. Està acoblada a un receptor de ràdio amb un cable de 100 metres cap a un espectròmetre digital. Els instruments operen de 50 a 100 MHz (6 a 3 metres) i estan separats 150 metres. Les observacions van començar l'agost de 2015.

### Perfil d'absorció a 78MHz

El març de 2018 l'equip de la col·laboració van publicar un article a la revista Nature anunciant el descobriment d'un perfil d'absorció centrat als 78MHz al cel després d'eliminar l'emissió de sincrotró de la galàxia. Aquest perfil té una amplada de 19 MHz i una amplitud de 0.5 K contra un senyal de fons de 0.025 K, resultant en una relació senyal soroll de 37. La correlació al roig equivalent és de z≈17. El senyal pot ser el romanent de la llum ultravioleta de les primeres estrelles de l'univers alterant l'emissió dels 21 cm. Un escenari més exòtic és que el senyal sigui donat per la interacció entre matèria fosca i barions.

## Instruments d'alta freqüència

Els instruments d'alta freqüència son d'un disseny similar i operen al rang de 90 a 200 MHz (3.3 a 1.5 m).

## Referències

* 1 2 «MIT Haystack Observatory: EDGES». [Consulta: 31 maig 2018].
* 1 2 3 4 Bowman, Judd D.; Rogers, Alan E. E.; Monsalve, Raul A.; Mozdzen, Thomas J.; Mahesh, Nivedita «An absorption profile centred at 78 megahertz in the sky-averaged spectrum» (en anglès). Nature, 555, 7694, 28-02-2018, pàg. 67–70. DOI: 10.1038/nature25792. ISSN: 0028-0836.
* ↑ Barkana, Rennan «Possible interaction between baryons and dark-matter particles revealed by the first stars» (en anglès). Nature, 555, 7694, 28-02-2018, pàg. 71–74. DOI: 10.1038/nature25791. ISSN: 0028-0836.