OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ateneu Móra La Nova

L'Ateneu Obrer o Ateneo, és un centre cívic i social de Móra la Nova. Aquest local va ser creat gràcies a la iniciativa del fuster Carles Sastre Estivill, segons afirma Lluís Perpinyà citant fonts orals recollides al municipi (Casa Cubells), el qual va tenir la idea de crear una societat recreativa per contrarestar la iniciativa que havia pres l'altre Casal.

## Història

Va ser fundat el 1915, i va passar a ser casa de cultura i entitats locals.
El reglament de l'Ateneu data de 1905, i el primer president fou Rodolfo Piqué.
La nova societat s'instal·là en un primer moment en un espai de lloguer, a casa Pedret, al carrer de Mendizábal, num 5-7, i més endavant se construí l'edifici de propietat, al carrer de Riego.
Confiscat després de la guerra civil, l'Ateneu va fer les funcions de cinema (cine España) i no fou fins a l'any 1972 que l'ajuntament presidit per Antoni Mateu va recuperar l'edifici per efectuar-hi diverses activitats socials per al poble. L'ajuntament del 1995, que estava presidit per Joan Sabanza va remodelar totalment l'edifici. El cost de la remodelació va ser de 5.150814 pessetes i el president Jordi Pujol la va inaugurar el 30 d'abril de 1995
Van assignar despatxos a l'Ateneu a una quinzena d'entitats locals.
Antigament, la Fundació La Caixa tenia la titularitat de la biblioteca. A l'any 1995, signa un conveni amb l'Ajuntament i cedeix tot el fons bibliogràfic. Llavors, canvia d'ubicació i es trasllada a un edifici municipal, més ampli i rehabilitat. Actualment, la biblioteca es troba integrada dins l'Ateneu cultural (Casa de Cultura).
L'edifici té dues plantes: la planta baixa alberga diferents associacions i entitats culturals i esportives de la localitat. A la planta superior hi ha la biblioteca i una gran sala polivalent destinada a la realització d'activitats diverses.
Hi ha un edifici annex, l'Escola d'Arts i Oficis.
La biblioteca té una superfície de 384 m², part de l'espai està ocupat per 242 m lineals de prestatgeries que donen cabuda al fons bibliogràfic.
Degut a unes obres al CP Tres d'abril, en reunió celebrada el 5 de setembre de 1996 s'acorda utilitzar les dependències de l'Ateneu com a local electoral.

## Referències

* 1 2 3 De missa i de dretes (en catalana), 2017, p. 187. ISBN 9788493767969.
* 1 2 «Recuperen el centre cívic i social del poble, que fou fundat el 1915». Diari de Tarragona, 02-05-1995.
* ↑ Petita història de Móra la Nova (en catalana). Ajuntament de Móra la Nova. ISBN 8485952669.
* 1 2 redactor. «Història». [Consulta: 25 febrer 2019].
* 1 2 «Assignen despatxos de l'Ateneu a una quinzena d'entitats locals». Diari de Tarragona, 13-05-1995.
* ↑ «Subvenció Ateneu». Butlletí d'informació municipal de Móra la Nova, 1r i 2n trimestre 1995, pàg. 11.
* ↑ Móra La Nova 1979-1995 "Setze anys d'Ajuntaments Democràtics" (en catalana).
* 1 2 redactor. «Inici». [Consulta: 25 febrer 2019].
* ↑ «Ateneu: Local electoral». Butlletí d'informació municipal de Móra la Nova, 3r trimestre 1996, pàg. 7.
# Bab Lamrissa

Bab Lamrissa (àrab: باب لمريسة, Bāb Lamrīsa; amazic estàndard marroquí: ⴱⴰⴱ ⵍⵎⵔⵉⵙⴰ, Bab Lmrisa) és un arrondissement del municipi de Salé, a la prefectura de Salé, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 174.935 persones. La seva població havia augmentat de 114.120 habitants en 1994 a 140.383 en 2004.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bab Tuma

Bab Tuma (àrab: باب توما, Bāb Tūmā, ‘Porta de Tomàs') és un barri de la Ciutat Vella de Damasc, a Síria, i és també el nom d'una de les set portes de la muralla històrica de la ciutat, la qual és un punt de referència geogràfic del primer cristianisme. La porta va ser anomenada pels romans d'Orient per commemorar sant Tomàs, un dels dotze apòstols de Jesucrist. Els romans havien construït la ciutat amb set portes i, en l'època romana, aquesta estava dedicada a Venus. La porta actual, la reconstruïren els aiúbides al segle xiii.(1)

## Història

Alguns habitants històrics famosos del barri de Bab Tuma foren sant Pau (per la conversió de Pau a Damasc); sant Tomàs, el qual, després de deixar el seu nom a un barri, va anar a explorar l'Índia; sant Ananies, l'escriptor francès Alphonse de Lamartine, el sant teòleg ortodox grec Joseph de Damasc, fundador de l'escola patriarcal de Damasc; sant Rafel de Brooklyn, el primer bisbe ortodox oriental de la ciutat de Nova York (enviat allà pel tsar Nicolau II de Rússia el 1895), i el filòsof sirià Michel Aflaq, fundador del Partit Baas i la ideologia baasista.(1)
En el segle xvi, seguint la conquesta d'Antioquia i Iskenderun per l'Imperi otomà després de la batalla de Marj Dabiq, el burg de Bab Tuma es va convertir en la seu de l'Església ortodoxa grega d'Antioquia i l'Església catòlica Melquita pel nord de Llevant (Síria, Líban i Turquia del sud), així com internacionalment per l'Església ortodoxa, amb la Catedral de Sant Jordi, des del 1959.(1)

## Galeria

* Vista de la Porta de Tomàs
* La Porta de Tomàs el 1950, abans que les autoritats demolissin les botigues

## Referències

* ↑ «Bab Touma». Love Damascus: Your guide to the oldest living city. [Consulta: 22 juliol 2019].
# Augustal

* Aquest article tracta sobre sacerdots romans. Vegeu-ne altres significats a «Augustal (Moneda)».
Augustal era el nom que van prendre els membres dels augustals, una associació de sacerdots de l'antiga Roma, dedicada al culte als cèsars. La va instituir Tiberi per honorar a August i a la gens Júlia. Inicialment es van escollir per sorteig entre les principals famílies de Roma, en nombre de vint-i-un, als que s'hi van afegir el mateix emperador i alguns membres de la família imperial, com ara Drus el Jove, segons explica Tàcit. S'anomenaven sodales Augustales (confrares, col·legues), sacerdotes Augustales o simplement Augustales. Més endavant se'n va augmentar el nombre, però mai va passar de vint-i-vuit. Sembla que també hi havia sacerdotesses, segurament per record de Lívia Drusil·la, esposa d'August, que en va ser nomenada per un decret del senat.
Pel que sembla, abans de la mort d'August ja es van nomenar sacerdots i flamines com a augustales, però tant Suetoni com Cassi Dió diuen que es aquests càrrecs es limitaven a les províncies, i mai a Roma o a Itàlia durant la vida de l'emperador.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals, I, 54
* ↑ Smith, William (ed.). «Augustales». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 17 març 2022].
Viccionari
# Austrochaperina fryi

Austrochaperina fryi és una espècie de granota que viu a Austràlia. Tot i que el seu hàbitat és inferior a 20.000 km², té una població nombrosa i viu en una zona prou extensa on no hi sembla haver cap amenaça.

## Referències

* ↑ Jean-Marc Hero, Richard Retallick (2004). Austrochaperina fryi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 de novembre del 2015 (en anglès).
# Fernando Amado

Fernando Amado (Montevideo, 11 de setembre de 1982) és un politòleg, escriptor, funcionari i polític uruguaià.

## Biografia

Fill d'Esther Fernández i de l'excomandant en cap de l'Exèrcit tinent general Fernán Amado, va estudiar ciències polítiques a la Universitat de la República, on obtingué el títol de llicenciat.
De nen va seguir de prop les campanyes Julio María Sanguinetti i Hugo Batalla, a les eleccions de 1994. Va iniciar la seva militància activa en 2001 agrupant entorn de l'aleshores diputat Washington Abdala, primer sota el sublema "Emprenedoria Jove", i per a les internes del Partit Colorado de juny de 2004 com a Alternativa Jove.
Representant Nacional Electe pel Departament de Montevideo. El 2010 va ser elegit com a Secretari General del Comitè Executiu Departamental de Montevideo de el Partit Colorado, màxima autoritat partidària a nivell departamental. El 25 novembre 2014 va renunciar al sector Anem Uruguai a través d'una carta, però no el Partit Colorado.
Al juny 2016 va anunciar la creació d'un nou sector, 6 anomenat batllistas Orejanos. Al setembre 2018, abandó amb aquest sector a el Partit Colorado. Posteriorment Estimat va conformar el sector socialdemòcrata UNIR.
Per a les eleccions departamentals i municipals de 2020 a Montevideo, el sector d'Estimat decideix donar suport al frenteamplista Álvaro Villar i milita activament per ell. La guanyadora dels comicis resulta la també frenteamplista Carolina Cosse, que nomena a Estimat com a Director de Turisme de la Intendència de Montevideo.
Va contreure matrimoni amb Florència Querol des 2017 fins 2021.

## Llibres

* 2007, Desconfianza infinita.
* 2008, En penumbras.
* 2009, El peso de la cruz.
* 2010, Óscar Magurno.
* 2011, La masonería uruguaya.
* 2012, Mandato de sangre.
* 2013, Bajo sospecha.
* 2015, El club de los millones.
* 2019, La máscara de la diversidad.
* 2020, La masonería Uruguaya.

## Referències

* ↑ «Entrevista El Pueblo de Salto» (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-04-29. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Fernando Amadado» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «La carta de renuncia de Fernando Amado a Vamos Uruguay» (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-11-28. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «la Renuncia de Amado en las redes» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Amado forma sector propio» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «El video que presenta a Batllismo Orejano, BO, el sector de Fernando Amado» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «El diputado Fernando Amado en pareja con una periodista» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Las fotos del íntimo festejo» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-01-15. [Consulta: 15 gener 2021].
# Alba Damonte

Alba Damonte (Casale Monferrato, 1904 - Milà, 1959) fou una soprano italiana.
Va estudiar a Milà amb Bice Adami i més tard amb Pietro Cesari i Adelina Sthele. Va debutar el 1921 a Politeama Boglione de Brà a Rigoletto.
La Temporada 1934-1935 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en italià). La Voce Antica. [Consulta: 28 febrer 2018].
# Francesc Canet i Coma

Francesc Canet i Coma (Vilamalla, 29 d'abril de 1954) és un professor, polític i periodista català, diputat a les Corts Espanyoles en la VII i VIII legislatures.

## Biografia

Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat Autònoma de Barcelona, professor d'ensenyament secundari des de 1979 i catedràtic d'Història de l'IES Ramon Muntaner de Figueres des de 1993.
Com a periodista d'opinió, ha col·laborat a El Punt, al Setmanari de l'Alt Empordà, al Diari de Girona, a l'Hora Nova i a l'Empordà Federal. En la faceta de periodista esportiu ha treballat a la Cadena SER, a Ràdio Vilafant i a El Punt. Va ser cap de premsa adjunt, secció futbol, en els Jocs Olímpics de Barcelona de 1992.
Militant d'Esquerra Republicana de Catalunya, va ser regidor de l'Ajuntament de Figueres entre el 2003 i el 2012 -ciutat de la qual va ser vicealcalde entre el 2010 i el 2011- i diputat per la circumscripció de Girona a les eleccions generals espanyoles de 2004. El 2006 va dimitir per tal de preparar-se per a les eleccions municipals del 2007 i fou substituït per Laia Cañigueral i Olivé. Fou novament reelegit a les eleccions generals espanyoles de 2008.
Fou novament candidat d'ERC a Figueres a les eleccions municipals espanyoles de 2011. En 2012 renuncià a la seva acta de regidor per tornar a exercir la docència a l'IES Ramon Muntaner de Figueres.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VIII Legislatura
* ↑ Francesc Canet, EL Punt-Avui, 11 de maig de 2011
* ↑ Francesc Canet (ERC) abandona l'Ajuntament de Figueres Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., Aragirona, 20 de juliol de 2012
# Fórmula electoral

La fórmula electoral és el mecanisme de traducció matemàtica del nombre de vots per candidatura al nombre d'escons corresponent. Dins del sistema de representació proporcional, les fórmules electorals principals per a l'atribució d'escons són: el mètode Sainte-Laguë, la regla D'Hondt, resta major i fórmules combinades. La fórmula s'aplica circumscripció per circumscripció.

## Referències

* ↑ «Glossari electoral». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 març 2013].
# Fórmula estructural

La fórmula estructural d'un compost químic és una representació gràfica de l'estructura molecular, que mostra com s'ordenen o distribueixen espacialment els àtoms. Es mostren els enllaços químics dins la molécula, ja sigui explícitament o implícita. Per tant, aporta més informació que la fórmula molecular o la fórmula desenvolupada. Hi ha tres representacions que es fan servir habitualment en les publicacions: fórmules semidesenvolupades, diagrames de Lewis i en format línia-angle. Altres formats també es fan servir en les bases de dades químiques, com SMILES, InChI i CML.
A diferència de les fórmules químiques o els noms químics, les fórmules estructurals subministren una representació de l'estructura molecular. En química gairebé sempre es descriu una reacció química o síntesi química usant fórmules estructurals en lloc de noms químics, perquè les fórmules estructurals permeten al químic visualitzar les molècules i els canvis que s'esdevenen. Molts compostos químics existeixen en diferents formes isomèriques, que tenen diferents estructures però la mateixa fórmula química global. Una fórmula estructural indica l'ordenació dels àtoms en l'espai mentre que una fórmula química no ho fa.

## Vegeu també

* Fórmula desenvolupada
* Model molecular

## Enllaços externs

* The Importance of Structural Formulas (en inglés) Arxivat 2007-03-28 a Wayback Machine.
* Structural formulas (en inglés) Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Química: fundamentos experimentales. Publicaciones científicas y de tecnología aplicada. Robert W. Parry. Editorial Reverté, 1973 ISBN: 8429174664.Pág. 519
# Frank-Peter Bischof

Frank-Peter Bischof (Forst (Lausitz), 20 d'agost de 1954) és un piragüista alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-4 1.000 metres del programa de piragüisme. Formà equip amb Bernd Duvigneau, Rüdiger Helm i Jürgen Lehnert. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, fou cinquè en la prova de K-1 500 metres.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del Món en aigües tranquil·les dues d'or, dues de plata i una de bronze entre les edicions de 1978 i 1982.
Es casà amb la també piragüista Martina Bischof. Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Frank-Peter Bischof». [Consulta: 30 agost 2022].
# Franjo Wölfl

Franjo Wölfl (18 de maig de 1918 - 8 de juliol de 1987) fou un futbolista croat de la dècada de 1940.
Fou 12 cops internacional amb la selecció iugoslava i 18 més amb la de Croàcia. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Viktoria Plzeň, Građanski Zagreb i Dinamo Zagreb.

## Referències

* ↑ Franjo Wölfl Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Franjo Wölfl at Reprezentacija.rs (serbi)
* ↑ Franjo Wölfl a National-Football-Teams.com (anglès)
# Foum Oudi

Foum Oudi (en àrab فم اودي, Fum Ūdī; en amazic ⴼⵯⵎⵎ ⵓⴷⵉ) és una comuna rural de la província de Béni Mellal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.233 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Foundation for Innovative New Diagnostics

La Foundation for Innovative New Diagnostics (FIND) (que traduït de l'anglès seria Fundació per a Nous Diagnòstics Innovadors) és una organització sanitària global sense ànim de lucre amb seu a Ginebra, Suïssa. FIND funciona com a associació de desenvolupament de productes, col·laborant activament amb més de 150 socis per facilitar el desenvolupament, l'avaluació i la implementació de proves de diagnòstic per a malalties relacionades amb la pobresa. La seu de l'organització de Ginebra es troba al Campus Biotech. Les oficines de campus es troben a Nova Delhi, Índia; Ciutat del Cap, Sud-àfrica; i Hanoi, Vietnam.
# Aldosa

* Per a altres significats, vegeu «L'Aldosa».
Una aldosa és un monosacàrid (un sucre simple) que conté un grup aldehid per molècula i que té una fórmula química en la forma C$_n$(H₂O)$_n$. Amb només tres àtoms de carboni el glicolaldehid és la més simple de totes les aldoses. Les aldoses tenen com a mínim un centre de carboni asimètric, ja que tenen estereoisomerisme. Una aldosa pot existir ja sia en la forma D o en la forma L. Els sistemes biològics tendeixen a reconèixer les D-aldoses més que no pas les L-aldoses. Les aldoses s'isomeritzen a cetoses en la transformació Lobry-de Bruyn-van Ekenstein. L'aldosa difereix de la cetosa en tenir un grup carbonil al final de la cadena de carboni mentre que el grup carbonil de la cetosa està al mig. Això permet diferenciar-les mitjançant el Test de Seliwanoff.

## Llista d'aldoses

* Dioses: glicolaldehid
* Trioses: gliceraldehid
* Tetroses: eritrosa, treosa
* Pentoses: ribosa, arabinosa, xilosa, lixosa
* Hexoses: al·losa, altrosa, glucosa, manosa, gulosa, idosa, galactosa, talosa

## Referències

* ↑ [Berg, J.M., 2006. Carbohydrates. 6th ed., Biochemistry. Nova York: W.H. Freeman and Company]
# Alexandre Villaplane

Alexandre Villaplane (Alger, 12 de setembre de 1905 - Montrouge, 26 de desembre de 1944) fou un futbolista francès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Sète (1921-1924), Nimes Olympique (1927-1929), Racing Club de France (1929-1932), FC Antibes (1932-1933) i OGC Nice (1933-1934). Fou 25 cops internacional amb la selecció francesa de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930 i els Jocs Olímpics de 1928.
Fou col·laborador del règim nazi durant la Segona Guerra Mundial i acabà arrestat i executat el 26 de desembre 1944 al Fort de Montrouge.

## Referències

* 1 2 3 «Accueil > Equipe de France > Tous les joueurs > VILLAPLANE Alexandre» (en francès). Federació Francesa de Futbol. Arxivat de l'original el 2020-09-28. [Consulta: 17 novembre 2009].
* ↑ The forgotten story of ... the France football captain who murdered for Hitler Paul Doyle, Monday 16 de novembre 2009 14.11 GMT guardian.co.uk
# Fürth (desambiguació)

«Fürth» té aquests significats:

## Geografia

* Fürth, una ciutat a Francònia (Baviera)
* Fürth (Odenwald), un municipi a l'estat de Hessen
* Fürth (Grevenbroich), un barri de Grevenbroich
* Fürth am Berg, un nucli de Neustadt bei Coburg a Alta Francònia
* Fürth (Piesendorf), un nucli del municipi de Piesendorf a l'estat de Salzburg (Àustria)
* Fürth im Ostertal, un nucli del municipi d'Ottweiler de Saarland
* Districte de Fürth, un landkreis alemany

## Persones

* August von Fürth (1812–1846), un historiador alemany
* Emil von Fürth (1863–1911), polític austriac
* Ernestine von Fürth (1877–1946), feminista austríaca
* Henriette Fürth (1861–1938), política i feminista alemanya
* Hermann Hubert von Fürth (1815–1888), jurista i membre del Reichstag alemanya
* Jaro Fürth (1871–1945), actor austríac
* Otto von Fürth (1867–1938), un químic txec-austríac
* Per a altres significats, vegeu «Furth».
# Fritz d'Orey

Frederico J C Themudo "Fritz" d'Orey (São Paulo, Brasil, 25 de març de 1938 – Cascais, 31 d'agost de 2020) va ser un pilot de Fórmula 1.
Va participar en 3 Grans Premis, debutant el 5 de juliol del 1959 al Gran Premi de França.
No va aconseguir sumar cap punt pel campionat.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Camp. | Punts |
| 1959 | Scuderia Centro Sud | Maserati 250F | Maserati Straight-6 | MON | 500 | HOL | FRA NC | GBR Ret | ALE | POR | ITA | | - | 0 |
| 1959 | Camoradi USA | Tec-Mec F415 | Maserati Straight-6 | | | | | | | | | USA Ret | - | 0 |
| Font: |||||||||||||||

## Referències

* ↑ Sabino, Fred. «Morre aos 82 anos o ex-piloto brasileiro de Fórmula 1 Fritz d'Orey». Globoesporte.com, 31-08-2020. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ Small, Steve. The Guinness Complete Grand Prix Who's Who. Guinness, 1994, p. 272. ISBN 0851127029.
# Alfons d'Aragó i de Portugal

Alfons d'Aragó i de Portugal (Sogorb, 1489 - El Puig de Santa Maria, 16 d'octubre de 1563) va ser un noble del casal d'Aragó, duc de Sogorb i comte d'Empúries entre 1522 i 1562. Va ser, de fet, el II duc de Sogorb, succeint al seu pare, i va viure en aquesta vila gairebé sempre, com va fer el seu pare. Era fill d'Enric d'Aragó, conegut com a «Infant Fortuna», descendent dels Trastàmara aragonesos, i de Guiomar de Portugal. Es va casar amb Joana de Cardona el 30 d'abril de 1516 a la catedral de Sogorb. Amb aquest matrimoni es van unir la casa de Sogorb i la de Cardona, que des d'ençà aleshores es farien anomenar Aragó Folch de Cardona. La política matrimonial familiar, va ser unir les seves filles amb alts càrrecs i aristòcrates d'altres regnes, com el duc d'Alba, el comte d'Aranda o Vespasià Gonzaga.

## Descendència

De la unió amb Joana, van néixer:
* Ferran (1533-?)
* Alfons (1536-1550)
* Joan (1537)
* Francesc Ramon (1539-1572) III duc de Sogorb
* Guiomar (1540 - 1557), casada amb Fadrique de Toledo, duc d'Alba
* Joana (1542-1608), IV duquessa de Sogorb
* Anna (ca. 1540-1567), casada amb Vespasiano I Gonzaga
* Francesca, morta jove
* Beatriu, morta jove
* Isabel (?) casada amb Juan Ximenes de Urrea, comte d'Aranda
* Magdalena (?-1623), casada en 1576 amb Diego Hurtado de Mendoza y de la Cerda.
* Maria, morta jove
* Jerònima, morta jove
Tingué dos fills il·legítims:
* Pere (?-1597), bisbe de Lleida, de Vic i de Jaca.
* Dídac (?-1554)
El 1562 a la seva mort fou succeït pel seu fill quart Francesc I d'Empúries.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa d'Alfons d'Aragó» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2016. [Consulta: 17 agost 2015].
* 1 2 Carrió-Invernizzi, 2008, p. 36-37.

## Bibliografia

* Carrió-Invernizzi, Diana. El gobierno de las imágenes: ceremonial y mecenazgo en la Italia española de la segunda mitad del siglo XVII (en castellà). Madrid: Iberoamericana, 2008.
# Alexander Berkman

Alexander Berkman, nascut Ovsei Ossípovitx Berkman, rus: Овсей Осипович Беркман (Vílnius, Lituània, 21 de novembre del 1870 – Niça, França, 28 de juny del 1936) fou un anarquista que va ser amic i amant d'Emma Goldman.

## Referències

* ↑ Skirda, Alexandre. Nestor Makhno--anarchy's cossack: the struggle for free Soviets in the Ukraine 1917-1921 (en anglès). AK Press, 2004, p.270. ISBN 1902593685.
* ↑ «Alexander Berkman - Archivo suplementario del Marxists Internet Archive - Secci�n en Espa�ol». [Consulta: 5 desembre 2018].
# Frontera entre Guatemala i El Salvador

La frontera entre Guatemala i El Salvador és una frontera administrativa situada a l'oest d'El Salvador i a l'est de Guatemala. En direcció nord-est-sud-oest, separa els departaments salvadorencs d'Ahuachapán i Santa Ana dels departaments guatemalencs de Chiquimula i Jutiapa.

## Traçat

De nord a sud, comença al trifini dels dos països amb Hondures, a prop del pic Monte Cristo al Parc Nacional de Los Volcanes (El Salvador), que s'estén al sud-oest per la costa de l'oceà Pacífic, després de la desembocadura del riu Paz. Enmig de la frontera hi ha l'estratovolcà Chingo.

## Història

Fou creada entre 1821, quan El Salvador se separà de Guatemala per juntar-se amb Mèxic, i fou confirmada per la independència salvadorenca en 1856.

## Referències

* ↑ «Guatemala». The World Factbook. Central Intelligence Agency.

## Enllaços externs

* Conoce los procesos fronterizos para viajar a Guatemala, Honduras y Nicaragua vía terrestre desde El Salvador, elsalvador.com, 27 de juliol de 2016
* Honduras, Guatemala y El Salvador abren sus fronteras al libre tránsito Arxivat 2019-03-23 a Wayback Machine., latribuna.hn, 21 d'agost de 2018