OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Duccio Tessari

Duccio Tessari, nascut Amadeo Tessari, (Gènova, 11 d'octubre de 1926 − Roma, Itàlia, 6 de setembre de 1994) va ser un director de cinema i guionista italià.

## Biografia

Casat amb l'actriu Lorella De Luca, és el pare de l'actriu Fiorenza Tessari.

## Filmografia
### Director

* 1962: Arrivano i titani
* 1963: Il fornaretto di Venezia
* 1964: La sfinge sorride prima di morire - stop - Londra
* 1965: Una voglia da morire
* 1965: Una pistola per Ringo
* 1965: Il ritorno di Ringo
* 1966: Kiss Kiss... Bang Bang
* 1967: Per amore... per magia...
* 1968: Meglio vedova
* 1968: I bastardi
* 1969: Vivi o, preferibilmente, morti
* 1970: Quella piccola differenza
* 1970: La morte risale a ieri sera
* 1971: Una farfalla con el ali insanguinate
* 1971: Forza 'G'
* 1971: ¡Viva la muerte... tua!
* 1973: Tony Arzenta
* 1973: Gli eroi
* 1974: L'uomo senza memoria
* 1974: Tough Guys
* 1975: El Zorro
* 1976: Safari Express
* 1976: La madama
* 1978: Das fünfte Gebot
* 1981: Un centesimo di secondo
* 1984: Nata d'amore (fulletó TV)
* 1985: Tex Willer e il signore degli abissi
* 1985: Baciami strega (TV)
* 1986: Bitte laßt die Blumen leben
* 1987: Una grande storia d'amore (TV)
* 1988: Guerra di spie (fulletó TV)
* 1990: C'era un castello con 40 cani
* 1991: Rio Verde (fulletó TV)
* 1992: Beyond Justice
* 1994: Il principe del deserto (fulletó TV)

### Guionista

* 1958: Pezzo, capopezzo e capitano
* 1959: Gli ultimi giorni di Pompei
* 1960: Messalina Venere imperatrice
* 1960: Cartagine in fiamme
* 1960: La venjança d'Hèrcules (La vendetta di Ercole)
* 1960: La regina delle Amazzoni
* 1960: La rivolta degli schiavi
* 1961: Marco Polo
* 1961: Maciste contro il vampiro
* 1961: Romolo e Remo
* 1961: Il colosso di Rodi
* 1961: Ercole alla conquista di Atlantide
* 1961: Maciste alla corte del Gran Khan
* 1961: Le meraviglie di Aladino
* 1961: Ercole al centro della terra
* 1963: Il piccolo caffè (TV)
* 1963: Il fornaretto di Venezia
* 1964: Il ponte dei sospiri
* 1964: Per un grapat de dòlars (Per un pugno di dollari)
* 1964: La sfinge sorride prima di morire - stop - Londra
* 1965: Una pistola per Ringo
* 1965: Il ritorno di Ringo
* 1966: Sette pistole per i MacGregor
* 1966: Zarabanda Bing Bing
* 1966: Kiss Kiss... Bang Bang
* 1967: Dick Smart 2007
* 1967: Per amore... per magia...
* 1968: Un treno per Durango
* 1968: Meglio vedova
* 1968: I bastardi
* 1969: Vivi o, preferibilmente, morti
* 1970: Quella piccola differenza
* 1970: La morte risale a ieri sera
* 1971: Una farfalla con el ali insanguinate
* 1971: Forza 'G'
* 1976: Safari Express
* 1976: La madama
* 1978: Das fünfte Gebot
* 1985: Tex Willer e il signore degli abissi
* 1988: Guerra di spie (fulletó TV)
* 1990: C'era un castello con 40 cani
* 1991: Rio Verde (fulletó TV)

## Referències

* ↑ «biografia de Duccio Tessari». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Duccio Tessari». The New York Times.
# Office national d'études et de recherches aérospatiales

El Office national d'études et de recherches aérospatiales o (ONERA, en català Oficina Nacional d'Estudis i Investigació Aeroespacial) és el principal centre de recerca francès al sector aeronàutic, espacial i de defensa. Totes les disciplines i tecnologies al camp estan involucrades. Molts programes aeroespacials han passat per ONERA: projectes Ariane, Falcon, Rafale, Airbus, míssils, helicòpters, motors, radars, etc.
Sota la tutela del Ministeri de Defensa, aquest establiment públic de caràcter industrial i comercial (EPIC) compta amb un pressupost d'uns 230 milions d'euros, la meitat en subvencions estatals i ocupa unes 2.000 persones, entre les quals hi ha una majoria d'investigadors, enginyers i tècnics. ONERA disposa d'importants recursos d'assaig i càlcul, i en particular de la flota més gran de túnels de vent d'Europa. El president de l'ONERA és designat pel Consell de Ministres a proposta del ministre de Defensa.

## Referències

* ↑ La recherche aérospatiale : l’ ONERA
* ↑ L'Onera présente ses résultats financiers
* ↑ ONERA : être à la hauteur des défis aérospatiaux des 30 prochaines années ou pas.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial ONERA
# Brotte-lès-Ray

Brotte-lès-Ray és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Brotte-lès-Ray era de 60 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 39 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Brotte-lès-Ray el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 24 eren actives i 13 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (10 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 13 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Brotte-lès-Ray hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Brotte-lès-Ray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Brotte-lès-Ray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gemerská Panica

Gemerská Panica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1247.
# Txik-Ielga

Txik-Ielga (en rus: Чик-Елга) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 63 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Brotto Lopez

El duet le Bal Brotto Lopez és un grup de música tradicional occitana format per Cyrille Brotto (acordió diatònic i tustafòna) i Guillaume Lopez (cant, flautes, saxo i cornamusa).
Malgrat ser un grup d'arrel tradicional, en el seu repertori tant hi podem trobar peces folk com composicions pròpies, però amb un so estretament lligat al territori occità, obert a la modernitat, a la Mediterrània i al món. En els seus concerts, orientats sobretot a la música per ballar, es desprèn una energia desbordant i que s'encomana. El seu estil únic ha rebut reconeixements diversos arreu.

## Referències

* ↑ www.tiria.fr, Tiria - «Le Bal Brotto Lopez - Le Camom» (en francès). Le Camom, 08-04-2015.
* ↑ Gómez Ribera,, Àlex «NacióDigital: El Priorat, Mallorca i Occitània protagonitzen la nit de ball folk a la Fira Mediterrània». Nació Digital, 18-10-2015.
# Cadira Wassily

La Cadira Wassily, també coneguda com la cadira Model B3, va ser dissenyada per Marcel Breuer el 1925-1926, quan era el cap del taller d'ebenisteria a la Bauhaus, a Dessau a Alemanya. Malgrat la creença popular, la cadira no va ser dissenyada per al pintor Wassily Kandinsky, que aleshores també s'estava a la facultat de la Bauhaus. No obstant això, Kandinsky havia admirat el disseny i Breuer n'havia fabricat un duplicat per a l'habitació personal de Kandinsky. La cadira es va fer coneguda com «Wassily» dècades més tard, quan va ser rellançada pel fabricant italià Gavina que havia conegut la connexió anecdòtica amb Kandinsky en el decurs de la seva investigació sobre els orígens de la cadira.

## Referències

* ↑ Cult. Iconos de una generación (paper) (en castellà). Madrid: Edimat libros, 2008, p.249. ISBN 978-84-9794-079-5 [Consulta: 28 octubre 2014].
# Turukku

Turukku, turukkum o turuqueus fou una tribu del regne de Mari. El seu rei fou Sasiya conegut generalment com a Zaziya. Fidels a Zimrilim, uns dos mil turuqeus van fer una emboscada a les forces de Qarni-Lim d'Andarig i Sharraya de Razama i Yussan. Van creuar el Tigris a Ade i uns quatre mil haurien arribat fins Ekallatum. El seu cap era un anomenat Razama; la regió entorn Ekallatum fou saquejada. El general elamita Kunnam els va contactar per intentar que passessin al camp dels enemics de Zimrilim. Més tard un contingent de turuqueus fou enviat a Babilònia. Després dos mil turuqueus, dos mil qabareus i mil yahurrumeus van derrotar Ishme-Dagan I d'Ekallatum, van conquerir algunes ciutats i van enviar els caps dels seus senyors a Ishme-Dagan; mig miler de turuqueus van assolar el territori al sud d'Ekallatum i Assur i van arribar a Razama (probablement la Razama del sud); junt amb els hadneus haurien atacat Íubatum.

## Referències

* ↑ Thoughts of Zimri-Lim
# Turull

Turull és el nom dels següents personatges:
* Pere Turull i Sallent (1796–1869), industrial català
* Xavier Turull, diversos personatges
* Pau Turull i Comadran (1837–1892), industrial i polític català
* Enric Turull i Comadran (1855–1923), empresari i polític català
* Jordi Turull i Negre (nascut 1966), polític català
* Ramon Turull Bargués (1922–2003), mestre, escriptor i editor català
# Niòrt de Saut

Niòrt de Saut o simplement Niòrt (occità) o Niort-de-Sault (francès) és un comú francès al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. El poble es troba al peu de les runes del castell de Niòrt, darrer nucli de resistència contra el rei de França durant la Croada albigesa.

## Referències

* ↑ https://www.oocities.org/toponimiaoccitana/11c.html
* ↑ «Ce qu'il reste des vestiges de l'ancien château de Niort» (en francès). belcaire-pyrenées.com, 21-11-2014. Arxivat de l'original el 2019-02-15. [Consulta: 14 febrer 2019].
# Uys Krige

Uys Krige (Bonteboksloof, Cap Occidental, 1910-Hermanus, Cap Occidental, 1987) fou un escriptor i poeta sud-africà en llengua afrikaans. Es llicencià a la universitat de Stellenbosch i el 1931-1935 va viure a França i Espanya. Lluità en el bàndol republicà a la Guerra Civil espanyola i com a corresponsal a la Segona Guerra Mundial, on fou capturat pels nazis el 1941 i passà uns anys en un camp de presoners. Traduí a l'afrikaans William Shakespeare, Federico García Lorca, Lope de Vega, Pablo Neruda, François Villon, Charles Baudelaire i Paul Éluard.

## Obres

* Sol y sombra (1936)
* Rooidag (Dia roig, 1940)
* Die wit muur (El mur blanc, 1940)
* Die palmboom (La palmera, 1940)
* Hart sonder hawe (Cor sense port, 1949)
* Ver in die wêreld (Lluny en el món, 1951)
* Oorlogsgedigte, Die grove king (1956)
* Belydenis in die skemering (Confessions al crepuscle, 1936)
* Die vrou (La senyora, 1945)
* Sout van die aarde (Sal de la terra, 1961)
# Uyúnides

Els uyúnides foren una dinastia menor que va governar a l'Aràbia Oriental. Va tenir seu a al-Katif i va dominar a al-Ahsa i a l'Aràbia oriental llavors anomenada Bahrayn (nom més tard limitat a les illes). Va exercir el domini del 1070 a 1253 i de fet encara van seguir fins al segle xiii. El fundador fou Abd Alla ibn Ali al-Uyuni. Van destruir als càrmates.
Se suposa que eren del clan Al Ibrahim del Murra dins del grup Abd al-Kays. La dinastia va quedar debilitats per la revolta dels Amir dels Rabia, i això fou aprofitat pels kaysàrides o Banu Kaysar de Djazirat Kays, a la part oriental del golf Pèrsic a partir de 1160 o 1170 durant un període de conflictes interns; el 1235 les illes i al-Katif foren ocupats pels salghúrides de Fars i els uyúnides es van reconèixer dependents del califa abbàssida; el 1253 els usfúrides es van apoderar d'al-Ahsa i la resta de l'Aràbia oriental.

## Llista d'emirs

* Abd Allah ibn Ali al-Uyuni 1073-1126
* Fadl I ibn Abd Allah 1126-1139
* Muhammad I ibn Fadl 1139-1149
* al-Husayn ibn Abd Allah 1149-1151
* Ali I ibn Abd Allah 1149-1151
* Hagras ibn Muhammad 1151
* Shakr ibn Ali 1152-1161
* Lluites civils 1161-1177
* Hasan ibn al-Husayn 1177-1180
* Muhammad ibn Ahmad 1180-1209
* Fadl II ibn Muhammad 1209-1219
* Ali Majid (Ali II) 1219-1220
* Mokdam ibn Grir
* Muhammad II ibn Majid
* Muhammad III ibn Masud 1229-1236
* Fadl III ibn Muhammad 1236-?

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1037 i 1038
* Llistes d'emirs, secció al-Haasa Arxivat 2009-07-13 a Wayback Machine.
# CLAMP

Les CLAMP són un grup de 4 mangakes japoneses. El grup està format per: Nanase Ohkawa, Tsubaki Nekoi, Mokona i Satsuki Igarashi. Van debutar l'any 1989 amb l'obra RG Veda en el tercer número de la revista South de l'editorial Shinshokan. Abans de debutar oficialment CLAMP va començar a l'institut com un grup integrat per 12 membres que, entre 1987 i 1991, van publicar una sèrie dōjinshis anomenats CLAMP BOOK. Amb el temps la resta de components van anar marxant fins que, finalment, van quedar les 4 actuals.

## Obres

| Primer número | Últim número | Títol original | Editorial | Volums | Estat |
| 1989 | 1991 | Nijuu mensou no onegai | Kadokawa Shoten | 2 | Completa |
| 1989 | 1996 | RG Veda | Shinshokan | 7 | Completa |
| 1990 | 1993 | Tokyo Babylon | Kodansha | 5 | Completa |
| 1991 | 1993 | Gakuen Tokukei Duklyon | Kadokawa Shoten | 2 | Completa |
| 1992 | 1992 | X | Kadokawa Shoten | 18 | Completa |
| 1992 | 1992 | Shirahime-Syo | Kadokawa Shoten | 1 | Completa |
| 1992 | 1993 | Clamp Gakuen Tanteidan | Kadokawa Shoten | 3 | Completa |
| 1992 | 1994 | Shin Shunkaden | Hakusensha | 1 | Completa |
| 1993 | 1995 | Fushigi no Kuni no Miyuki-chan | Kadokawa Shoten | 1 | Completa |
| 1993 | 1995 | Watashi no Sukinahito | Kadokawa Shoten | 1 | Completa |
| 1993 | 1996 | Magic Knight Rayearth | Kodansha | 6 | Completa |
| 1995 | 1998 | Wish | Kadokawa Shoten | 4 | Completa |
| 1996 | 2000 | Sakura, la caçadora de cartes | Glénat Editions (en català, 2007), Kodansha | 12 | Completa |
| 1997 | 1997 | Clover | Kodansha | 4 | Completa |
| 1999 | 2000 | Suki Dakara Suki | Kodakawa Shoten | 3 | Completa |
| 1999 | 2001 | Angelic Layer | Kodakawa Shoten | 5 | Completa |
| 2000 | 2002 | Chobits | Kodansha | 4 | Completa |
| 2000 | 2003 | Gohou Drug | Kodakawa Shoten | 3 | Completa |
| 2003 | 2005 | Tsubasa RESERVoir CHRoNiCLE | Kodansha | 28 | Completa |
| 2003 | 2011 | xxxHOLiC | Kodansha | 19 | Completa |
| 2004 | 2011 | Kobato | Kodakawa Shoten | 6 | Completa |
| 2011 | | Gate 7 | Shueisha | | Oberta |
| 2013 | 2016 | xxxHOLiC Rei | Kodansha | 4 | Completa |
| 2014 | 2016 | Tsubasa World Chronicle: Nirai Kanai-hen | Kodansha | 3 | Completa |
| 2016 | | Sakura, la caçadora de cartes: les cartes transparents | Kodansha | | Oberta |
* 1987: Shining Star
* 1988: Shoten
* 1989: Derayd

## Referències

* ↑ Clamp.. Antología Clamp : galería de obras Clamp : 1989-2004. [Barcelona]: Norma, ©2004-cop. 2006-. ISBN 84-96415-83-X.
* ↑ Wu, Lisa "Skuld" «The Legend of CLAMP» (PDF). Miteiru!. MIT, II, 3, 01-02-2003. Arxivat de l'original el 2009-09-02 [Consulta: 26/2/2015-02-26].
* ↑ «NORMA EDITORIAL: CLAMP» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-06-11. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Catàleg Manga en català - Sakura, la caçadora de cartes». Ediciones Glénat. [Consulta: 19 gener 2012].

## Enllaços externs

* http://www.clamp-net.com/ Web oficial (japonès) (anglès)
# CLAS-Cajastur

L'equip CLAS-Cajastur va ser un equip ciclista espanyol que competí professionalment entre el 1988 i 1993.

## Història

L'equip es va crear amb la direcció de José Manuel Fuente i el patrocini de l'empresa lletera Central Lechera Asturiana (CLAS). L'any següent s'hi va unir la caixa d'estalvis Caja de Ahorros de Asturias. El 1994 es va fusionar a l'equip Mapei-Viner, creant el Mapei-CLAS.

## Principals resultats

* Setmana Catalana: Iñaki Gastón (1990)
* 2 etapes a la Volta a Catalunya: Iñaki Gastón (1990), Tony Rominger (1992)
* Volta a Espanya: Tony Rominger (1992, 1993)
* 2 etapes a la París-Niça: Tony Rominger (1992)
* Volta al País Basc: Iñaki Gastón (1992)
* Volta a Llombardia: Tony Rominger (1992)
* Gran Premi de les Amèriques: Federico Etxave (1992)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 6 participacions (1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993)
** 17 victòries d'etapa:
*** 1 el 1990: Federico Etxave
*** 4 el 1992: Jon Unzaga, Francisco Javier Mauleón, Tony Rominger (2)
*** 3 el 1993: Tony Rominger (3)
** 2 classificacions final:
*** 1992: Tony Rominger
*** 1993: Tony Rominger
** 5 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Tony Rominger (1993)
*** Classificació per punts: Tony Rominger (1993)
*** Classificació de la combinada: Federico Echave (1990, 1991), Tony Rominger (1992)
* Tour de França
** 3 participacions (1991, 1992, 1993)
** 3 victòries d'etapa:
*** 3 el 1993: Tony Rominger (3)
** 1 classificació secundària:
*** Gran Premi de la muntanya: Tony Rominger (1993)
* Giro d'Itàlia
** 2 participacions (1990, 1991)
** 0 victòries d'etapa:
** 1 classificació secundària:
*** Gran Premi de la muntanya: Iñaki Gastón (1991)

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Urbana

«Urbana» té aquests significats:
* Relativa a l'urbs
* Toponímia:
** Urbana (Itàlia), població italiana
** Urbana (Illinois), població estatunidenca
** Urbana (Iowa), població estatunidenca
** Urbana (Missouri), població estatunidenca
** Urbana (Ohio), població estatunidenca
Viccionari
# Unionville (Carolina del Nord)

Unionville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.797 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Unionville tenia 4.797 habitants, 1.670 habitatges i 1.382 famílies. La densitat de població era de 70,7 habitants per km².
Dels 1.670 habitatges en un 44,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,4% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 17,2% no eren unitats familiars. En el 14,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.478 $ i la renda mediana per família de 62.736 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.145 $ mentre que les dones 28.889 $. La renda per capita de la població era de 20.266 $. Entorn del 3% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Trévou-Tréguignec

Trévou-Tréguignec (en bretó An Trevoù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 1.414 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.154 | 1.059 | 1.218 | 1.266 | 1.210 | 1.144 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1990-1997 | Hervé de Boisriou | |
| 1997-2001 | Paul Zampèse | |
| 2001-2008 | Marie-Louise Le Morzadec | PS |
| 2008- | Alain Ernot | |
# Nyahururu

Nyahururu és un poble kenyà, al districte de Laikipia (província de Rift Valley). Té una població de 24751 habitants. El poble va ser fundat pels britànics. La principal activitat econòmica del poble és l'agricultura.

## Referències

* ↑ «2009 Census Vol 1 Table 3 Rural and Urban Population | Open Data Portal». opendata.go.ke. Arxivat de l'original el 29 juliol 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Kenia: Provinzen, Städte & Urbane Zentren - Einwohnerzahlen, Karten, Grafiken, Wetter und Web-Informationen» (en alemany). [Consulta: 15 abril 2023].
# Nyamata

Nyamata és una ciutat del districte de Bugesera, a la província de l'Est de Ruanda. Segons el cens nacional del 15 d'agost de 2012 tenia 34.922 habitants.
Nyamata literalment significa "lloc de llet" de les dues paraules de Kinyarwanda "nya-" (de) i "amata" (llet). Es troba a uns 39 kilòmetres al sud de Kigali, la capital i principal ciutat del país. Des d'agost de 2017 s'hi està construint un nou aeroport, l'Aeroport Internacional de Bugesera, del que es preveu que es completarà la primera fase en 2019. A la ciutat també s'hi troba el Memorial del genocidi de Nyamata. Situat al lloc on es trobava l'església catòlica de la parròquia de Nyamata, el memorial conté les restes de més de 45.000 víctimes del genocidi, gairebé totes elles tutsis, inclosos més de 10.000 que van ser massacrats a l'interior de la pròpia església.

## Referències

* ↑ NISR. «Population of Nyamata Sector in Rwanda». Kigali: Citypopulation.de Quoting National Institute of Statistics of Rwanda (NISR), 15-08-2012. [Consulta: 22 setembre 2017].
* 1 2 John Muhaise Bikalemesa. «Nyamata Genocide Memorial». Kampala: FortuneofAfrica.com, 2016. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2017. [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ GFC. «Distance between Kigali City, Rwanda and Nyamata, Eastern Province, Rwanda». Globefeed.com (GFC), 22-09-2017. [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ Rwirahira, Rodrigues. «Construction work on Bugesera Airport starts». The EastAfrican, 14-08-2017. [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ Bosco R. Asiimwe. «Police pay respect to Nyamata Genocide victims». New Times (Ruanda), 06-05-2010. [Consulta: 22 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Web de la província de l'Est, Ruanda (Kinyarwanda) & (English)
* Pictorial of Nyamata Genocidal Memorial