OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Cruzini-Cinarca

El cantó de Cruzini-Cinarca és una antiga divisió administrativa francesa situada al departament de la Còrsega del Sud, a la regió de Còrsega. Va existir de 1973 a 2015.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.060 | 2.320 | 1.961 | 1.561 | 1.512 | 1.556 |

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit |
| 1973-1982 | Toussaint Graziani | MRG |
| 1982-2001 | Gilbert Chiappini | RPR |
| 2001-20145 | Michel Pinelli | UPM |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Ambiegna | 43 | 20151 | 2A014 |
| Arro | 51 | 20151 | 2A022 |
| Azzana | 56 | 20121 | 2A027 |
| Calcatoggio | 356 | 20111 | 2A048 |
| Cannelle | 32 | 20151 | 2A060 |
| Casaglione | 292 | 20111 | 2A070 |
| Lopigna | 112 | 20139 | 2A144 |
| Pastricciola | 81 | 20121 | 2A204 |
| Rezza | 49 | 20121 | 2A259 |
| Rosazia | 81 | 20121 | 2A262 |
| Salice | 73 | 20121 | 2A266 |
| Sari-d'Orcino | 259 | 20151 | 2A270 |
| Sant'Andréa-d'Orcino | 71 | 20151 | 2A295 |
# Veneració

La veneració és un acte de culte que els creients de la majoria de religions fan cap als sants o persones que estan en procés de canonització. Els àngels reben una veneració similar en moltes religions. El terme venerar, filològicament deriva del terme llatí venerare, que vol dir tractar amb reverència i respecte. Generalment la veneració dels sants es practica, de manera formal o informal, per part dels creients de totes les religions, com els cristians, els jueus, els hinduistes, els musulmans. i els budistes.
Dins del cristianisme, la veneració té característiques particulars en cada branca cristiana, però totes tenen algun procediment per a dur a terme la canonització i glorificació dels seus membres. En diverses branques cristianes la veneració es manifesta exteriorment amb una inclinació del cap en senyal de respecte o bé fent el senyal de la creu al davant d'unes determinades relíquies, una escultura o una icona d'un sant. També es pot manifestar la veneració fent un pelegrinatge a indrets associats amb sants. Els iconoclastes consideren que la veneració és una heretgia.
Els jueus no fan cap reconeixement formal als sants, però mostren un gran respecte pels seus herois i màrtirs. En algunes regions, com per exemple al Marroc, hi ha una llarga tradició de veneració als sants.
L'Hinduisme també manifesta una veneració als sants als gurús i mestres de santedat, tant vius com morts. Inclouen el culte litúrgic oficial dels sants amb una classificació dels graus de santedat.
A l'Islam, la veneració dels sants és practicat per la secta xiïta i l'anomenat sufisme, i en moltes parts del sud-est d'Àsia, juntament amb tradicions locals. En canvi hi ha altres sectes com el sunnisme, que no en volen sentir a parlar.

## Referències

* 1 2 3 4 Lindsay Jones. Thomson Gale Encyclopedia of Religion (en tadjik). Sainthood. Second. Macmillan Reference USA, 2005, p. 8033.
* 1 2 "La veneració dels sants és un fenomen universal. Totes les creences monoteistes i politeistes contenen la veneració en algun aspecte... " Issachar Ben-Ami. Saint Veneration Among the Jews in Morocco. Wayne State University Press, 1998, p. 13. ISBN 978-0-8143-2198-0 [Consulta: 7 setembre 2012].
* 1 2 3 4 Werner Stark. Sociology of Religion. Taylor & Francis, 1966, p. 367. GGKEY:ZSKE259PDZ9 [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ Florian Pohl. Modern Muslim Societies. Marshall Cavendish, 1 setembre 2010, p. 294–295. ISBN 978-0-7614-7927-7 [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ «Sufi Islam».
* ↑ «Of saints and sinners: The Islam of the Taliban is far removed from the popular Sufism practised by most South Asian Muslims». The Economist, Desembre 18, 2008.
* ↑ Kim Murphy. «Saudi Shiites Take Hope From Changes Next Door». Los Angeles Times, 08-05-2003.
# Velius

Velius (en francès Vélieux) és un municipi occità del Llenguadoc, de la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Villar de Rena

Villar de Rena és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Donec perficiam

Donec perficiam (IPA: [donek perfikiam]) és un lema en llatí que significa 'fins a reeixir', 'fins a aconseguir-ho'. Fou el lema de les Reials Guàrdies Catalanes —la guàrdia de corps del rei Carles III— durant la Guerra de Successió Espanyola. Les Reials Guàrdies Catalanes estaven sota el comandament del marquès de Foix, el coronel Antoni de Peguera i d'Aimeric, militar il·lustrat que havia estat membre de l'Acadèmia dels Desconfiats, i enquadrà els pròcers vigatans que en la diada de la Santa Creu de Crist de 1705 (3 de maig) iniciaren l'aixecament militar per a derrocar Felip V. El lema significava la idea que, malgrat les contrarietats i les derrotes, mai no es rendirien, sinó que persistirien en la lluita «fins a reeixir», és a dir, fins a aconseguir la victòria final.

## Referències

* ↑ Pons, Marc «1714 Donec Perficiam». El Nacional, 28-08-2016.
* ↑ Junqueras, Oriol. «Les Reials Guàrdies Catalanes». A: Catalunya durant la Guerra de Successió. Vol I. Ara Llibres, 2006. ISBN 84-96201-80-5.

## Vegeu també

* Reials Guàrdies Catalanes
* Plus Ultra
* E pluribus unum
# Edwin Arturo Congo

Edwin Arturo Congo Murillo (Bogotà, 7 d'octubre de 1976) és un exfutbolista internacional colombià, que actualment juga com amateur al Paiporta CF. Va jugar com a davanter al Once Caldas colombià i diversos equips de la lliga espanyola.

## Trajectòria

Després de destacar amb l'Once Caldas colombià, va fitxar pel Reial Madrid el 1999 sense arribar a debutar amb l'equip blanc. Va ser cedit al Reial Valladolid, el Vitória Guimaraes i al Toulouse FC amb discretes actuacions.
El 2002 va arribar al Llevant UE on va restar quatre temporades entre Primera i Segona Divisió, per fitxar per l'Sporting de Gijón a la temporada 2006-07.
Després d'una temporada a l'equip asturià, aconseguint marcar 11 gols en 34 partits a Segona Divisió, no va renovar i deixà el club per fitxar pel Recreativo de Huelva.
En finalitzar la temporada 2007-08 va quedar sense equip, jugant amb l'Olímpic de Xàtiva a la Regional Preferent valenciana. Després va jugar a la UE Benissa i ja de forma amateur, al Paiporta CF.
Va jugar amb la selecció colombiana en vint ocasions, representant-la a la Copa Amèrica de 1999 i 2004.

## Referències

* ↑ «Edwin Congo planta al Sporting» (en castellà). futboldesegunda.com, 19-08-2007. [Consulta: 7 gener 2010].
* ↑ Edwin Congo, goles por amor al arte notícia a l'ABC del 14 de novembre de 2011 (castellà)

## Enllaços externs

* «Trajectòria i estadístiques del jugador» (en castellà). futbolmercado.es. Arxivat de l'original el 2009-12-25. [Consulta: 7 gener 2010].
* A. Dobón. «Edwin Congo, ex del Real Madrid, ficha por el Olímpic» (en castellà). lasprovincias.es, 05-12-2008. [Consulta: 7 gener 2010].
* «Edwin Congo deslumbra... en la Regional Preferente» (en castellà). Marca.com, 15-12-2008. [Consulta: 7 gener 2010].
* K. Aguilar. «Edwin Congo volverá a debutar esta jornada con el Olímpic frente al Alberic» (en castellà). lasprovincias.es, 03-04-2009. [Consulta: 7 gener 2010].
# Unionville (Missouri)

Unionville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.041 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Unionville tenia 2.041 habitants, 913 habitatges, i 530 famílies. La densitat de població era de 396 habitants per km².
Dels 913 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 25,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.978 $ i la renda mediana per família de 28.796 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.402 $ mentre que les dones 16.741 $. La renda per capita de la població era d'11.881 $. Entorn del 18,7% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gemerská Hôrka

Gemerská Hôrka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1413.

## Enllaços externs

* gemerskahorka.eu Arxivat 2021-01-18 a Wayback Machine.
# Osvald Chlubna

Osvald Chlubna (Brno, 22 de juliol de 1893 - Brno, 30 d'octubre de 1971) fou un compositor txec. És conegut sobretot per haver ajudat a orquestrar l'òpera Šárka del seu mestre Leoš Janáček.
Amb la intenció originalment d'estudiar enginyeria, Chlubna va canviar els seus objectius i, de 1914 a 1924, va estudiar composició amb Janáček. Fins a 1953, va treballar com a oficinista. Més tard, va ser professor de l'Escola d'Orgue de Brno durant molts anys. Les obres de Chlubna poden ser definides per tres períodes diferents: Romanticisme, Impressionisme, i tot el camí fins al constructivisme modern. També va aprofundir en el simbolisme. Va utilitzar els textos de poetes simbòlics txecs, com Otakar Brezina, Jaroslav Vrchlický, Jaroslav Durych i altres. Va escriure diversos cicles de composicions per a piano i orgue, així com concerts instrumentals, simfonies, obertures i cantates. Va escriure moltes òperes, sovint utilitzant els seus propis llibrets, com ara La venjança de Catul basat en l'obra de Vrchlický (1917), Alladina i Palomid (basat en l'obra de Maeterlinck, 1925), Nura (1932), Com va arribar la Mort al món (1936), Jiří de Kunštát i Poděbrady (basada en l'obra d'Alois Jirásek, 1941), Bressol (integrat en el treball de Jirásek, 1951), Eupyros (1960). També va escriure textos i articles principalment sobre Janáček.

## Referències

* ↑ «Biografia». Osobnosti. [Consulta: 2 juliol 2016].
# Osumilita-(Mg)

L'osumilita-(Mg) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'osumilita. Rep el nom per la seva relació amb l'osumilita.

## Característiques

L'osumilita-(Mg) és un silicat de fórmula química KMg₂Al₃(Al₂Si$_{10}$)O$_{30}$. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6. És l'anàleg amb magnesi de l'osumilita.
Els minerals anàlegs de l'osumilita amb Mg dominant (en el lloc octaèdric) han estat descrits diverses vegades, però publicats sense l'aprovació de la CNMNC. El mineral va ser finalment aprovat com una espècie vàlida per l'IMA el 2011, a partir d'una investigació completa d'un espècimen tipus de Bellerberg, Eifel.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'osumilita-(Mg) pertany a «09.CM - Ciclosilicats, amb dobles enllaços de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Doppelringe)» juntament amb els següents minerals: armenita, brannockita, chayesita, darapiosita, eifelita, merrihueïta, milarita, osumilita, poudretteïta, roedderita, sogdianita, sugilita, yagiïta, berezanskita, dusmatovita, shibkovita, almarudita, trattnerita, oftedalita i faizievita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Caspar del volcà Bellerberg, a la localitat d'Ettringen, a Eifel (Renània-Palatinat, Alemanya). Tot i no tractar-se d'una espècie gens habitual, ha estat descrita en jaciments de tots els continents del planeta.

## Referències

* ↑ «Osumilite-(Mg)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ Armbruster, Th., Oberhänsli, R. «Crystal chemistry of double-ring silicates: Structural, chemical, and optical variation in osumilites». American Mineralogist, 73, 1998, pàg. 585-594.
# Orfeó de les Corts

Orfeó de les Corts és una entitat coral catalana fundada al barri de Les Corts de Barcelona el 1958 per Jaume Piera i Josep Baiget, vinculada en aquell moment a la parròquia del Remei. Forma un cor amateur mixt a quatre veus que cultiva diversos estils de la polifonia. El 2002 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
L'any 2016 com a mostra de reconeixement de la seva vinculació al barri de Les Corts fou proposat com a pregoner de la Festa Major de les Les Corts 2016.

## Directors

* Josep Baiget (1958-1967)
* Elisard Sala (1967- 1970)
* Antoni Santandreu (1970 - 1978)
* Carles Pongiluppi (1978-1999)
* Raimon Romaní (1999-2000)
* Josep Gustems Carnicer (2000-2013)
* Nerea de Miguel Ramos (2013-)

## Celebració 50 anys

El 31 de maig de 2009 tingué lloc a l'Auditori Axa (Illa Diagonal, Barcelona) l'acte central de la celebració dels 50 anys de l'entitat. Es tractà d'un concert que il·lustrà els 50 anys de vida de l'entitat i que compta amb la participació d'excantaires de l'Orfeó i de músics col·laboradors.

## Referències

* ↑ «Història de l'Orfeó de les Corts». Arxivat de l'original el 2013-12-08. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ Orfeó de Les Corts

## Enllaços externs

* Web de l'Orfeó de les Corts
* Vídeo de la 3a Marató de Corals de Gràcia on interpretaren el Canticorum iubilo.
* Vídeo de l'actuació de l'Orfeó a Banyuls l'octubre de 2011.
# Orne (riu)

El riu Orne (Ptolémée Olina) és un riu de França, el major dels rius costaners de Normandia. Neix a 218 m sobre el nivell del mar a Aunou-sur-Orne, a la Perche, al departament de l'Orne, i desemboca a Ouistreham, al Canal de la Mànega, després d'un curs de 175 km. La seva conca té una superfície de 2.928 km².
Rega els departaments de l'Orne i Calvados. En el seu recorregut travessa les viles d'Argentan i Caen. Entre Caen i Ouistreham corre parell un canal paral·lel, inaugurat el 1857, destinat a facilitar la navegació fins al port de Caen, tot i que actualment és poc actiu, car l'activitat portuària se centra a Ouistreham.

## Enllaços externs

* SAGE (societat de gestió) de l'Orne i el Seulles Arxivat 2006-12-07 a Wayback Machine.
# Paisa

La paisa fou una moneda de coure de l'Índia Britànica (coneguda en anglès antigament com a pice), equivalent a 3 pais o 1/4 d'anna. Ja existia sota els mogols i fou moneda corrent als segles xviii i xix als estats indígenes successors de l'Imperi Mogol. El nom de la moneda procedeix del persa i s'anomena पैसा (paisa) en hindi, پیسہ (paisa) en urdú, পয়সা (poisha) en bengalí i بيسة (baisa) en àrab.
Avui dia és una moneda fraccionària encara en ús i 100 paises equivalen a 1 rupia a l'Índia, al Pakistan i al Nepal, i existeix també a Bangladesh (100 poisha = 1 taka) i a Oman (1.000 baisa = 1 rial).

## Equivalències de les antigues paises

* 3 pais = 1 paisa
* 4 paises = 1 anna
* 16 annes = 1 rupia
* 15 rupies = 1 mohur

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 297
# Ottawa (Kansas)

Ottawa és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 11.921 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ottawa tenia 11.921 habitants, 4.697 habitatges, i 3.034 famílies. La densitat de població era de 688 habitants/km².
Dels 4.697 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.071$ i la renda mediana per família de 41.710$. Els homes tenien una renda mediana de 30.050$ mentre que les dones 22.891$. La renda per capita de la població era de 16.840$. Entorn del 6,8% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ottawa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ottawa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Otto Wilhelm Hermann von Abich

Otto Wilhelm Hermann von Abich (Berlín, 11 de desembre de 1806 – Viena, 1 de juliol de 1886) va ser un mineralogista, geòleg, professor, i botànic alemany.

## Vida i obra

En 1842 va ser nomenat professor de mineralogia a la Universitat de Dorpat (Tartu). Els seus estudis se centren en la geologia i en la mineralogia del Caucas.

## Algunes publicacions

* Vues illustratives de quelques phenomenes geologiques, prises sur le Vesuve et l'Etna, pendant les annees 1833 et 1834. Berlín, 1836
* «Erläuternde Abbildungen von geologischer Erscheinungen, beobachtet am Vesuv und Aetna 1833 und 1834» Berlín, 1837 (traducido al francés)
* Erläuternde Abbildungen geologischer Erscheinungen, beobachtet am Vesuv und Ätna 1833 und 1834. Berlin 1836
* Über die Natur und den Zusammenhang vulkanischer Bildungen. Braunschweig 1841
* Über die geologische Natur des armenischen Hochlands. Dorpat 1843
* Über die Natronseen auf der Araxesebene. 1846 & 1849
* Über Orographie von Daghestan. 1847
* Meteorologische Beobachtungen in Transkaukasien. 1848 & 1850, u. a.
* «Sur les derniers tremblements de terre dans la Perse septentrionale et dans le Caucase» 1855
* Vergleichende chemische Untersuchungen des Wassers des Kaspischen Meers, des Urmia und Wansees. Petersburg 1856
* Beiträge zur Paläontologie des asiatischen Rußland. Petersburg 1858
* Vergleichende geologische Grundzüge der kaukasisch armenischen und nordpersischen Gebirge. Petersburg 1858
* Über das Steinsalz und seine geologische Stellung im russischen Armenien. Petersburg 1857
* Sur la structure et la. géologie du Daghestan. Petersburg 1862
* Über eine im Kaspischen Meer erschienene Insel, nebst Beiträgen zur Kenntnis der Schlammvulkane der Kaspischen Region. Petersburg 1863
* Geologische Beobachtungen auf Reifen zwischen Kur und Araxes. Petersburg 1867
* «Über krystallinischen Hagel im unteren Kaukasus» Viena, 1879
* Geologische Forschungen in den kaukasischen Ländern. 3 v. Viena, 1878, 1882 y 1887

## Honors
### Epònims
#### Mineral

* Abichita

#### Espècies

* (Chenopodiaceae) Halocharis abichii K.Koch

## Notes

* ↑ Federal Agency for Agriculture and Food
* ↑ Linnaea 24: 92. 1851 (IK)

## Referències

* «Otto Abich». International Plant Names Index. Real Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari nacional Australià (eds.). (en anglès)
# Otto Wilhelm von Struve

Otto Wilhelm von Struve (7 de maig de 1819 (25 d'abril segons el calendari julià), a Durpat, Estònia - 14 d'abril de 1905, a Karlsruhe, Alemanya) fou un astrònom rus d'origen alemany. El seu nom en rus s'escriu normalment Otto Vasil'evich Struve (Отто Васильевич Струве).
Forma part d'una famosa dinastia d'astrònoms, és el fill de Friedrich Georg Wilhelm von Struve, i l'avi d'Otto Struve. Va tenir dos fills: Ludwig Struve (1 de novembre de 1858 - 4 de novembre de 1920), pare d'Otto Struve, i Hermann Struve (3 d'octubre de 1854 - 12 d'agost de 1920).
Va treballar com a assistent del seu pare, i el va succeir en l'Observatori de Pulkovo fins a 1889. En 1885 es va instal·lar a l'observatori un telescopi refractor de 30 polzades, el més gran del món. Va seguir amb el treball del seu pare i va continuar amb la recerca d'estrelles dobles. També va observar satèl·lits d'Urà i Neptú, i va mesurar els anells de Saturn.
Va guanyar la Medalla d'Or de la Reial Societat Astronòmica a 1850.
L'asteroide (768) Struveana va ser anomenat en honor de la seva família.
# Otto Friedrich Conrad Rudnick

Otto Friedrich Conrad Rudnick (Gorzów Wielkopolski, 5 de juny de 1887 - Coblença, 17 de juliol de 1973) fou un músic alemany. Va néixer a Landsberg an der Warthe, actualment a Polònia. Fill del conegut director de la capella imperial Wilhelm Rudnick, estudià a l'Escola Superior de Música i a la Universitat de Berlín. El 1913, era organista i director de cors a Striegau. El 1919, de retorn de la guerra, succeí al seu pare com a director de l'orquestra Sankt Peter Paul, de Liegnitz, amb la qual va executar grans oratoris: Samson de Händel; Manasse, Hegar; Nit de Nadal de Bach, i d'altres. Compongué alguns motets.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana . (en castellà). apèndix núm 9. Madrid: Espasa-Calpe, cop. 1930-1933, p. 479. ISBN 84-239-4579-0.
* ↑ Abendroth, H. K. «Kirchenmusikdirektor Otto Rudnick: Ein Leben voll Musik» (en alemany). Thüringer Allgemeine, 08-07-2010.