OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Química supramolecular

La química supramolecular és la branca de la química que estudia els sistemes formats per un nombre discret de molècules lligades entre si per interaccions no covalents, com són l'enllaç d'hidrogen, les interaccions π-π, catió-π, anió-π, metall-lligand, etc.
Es tracta d'una branca de la química que transcendeix la química de l'enllaç covalent i permet construir acoblaments moleculars a escala nanomètrica. Aquesta línia d'investigació va encaminada a l'obtenció d'estructures supramoleculars funcionals. Aquestes estructures són capaces de canviar les seves propietats (longitud, forma, color ...) en funció d'un estímul exterior (fotoquímic, elèctric, un canvi de pH ...). Es tracta de predir quina estructura tindrà una supermolècula formada per agregació de molècules més petites, és a dir, saber quin tipus d'arquitectura adoptarà en funció de les característiques geomètriques, de les forces que actuaran en el seu acoblament i de la connectivitat covalent present en cada un dels components.
L'objectiu de la química supramolecular és dissenyar molècules, vertaders dispositius moleculars generadors de senyals (fotònics, electrònics o iònics) capaces d'organitzar-se, reconèixer, comunicar-se, replicar-se o regular-se talment com ho fan els sistemes biològics.

## Història

La química supramolecular sorgí en els anys 60 amb els treballs dels nord-americans Charles J. Pedersen (1904-1989) i Donald J. Cram (1919-2001), en els èters corona i esferans, respectivament, i del francès Jean-Marie Lehn (1939), que treballà amb els criptands. Aquests tres científics reberen el 1987 el Premi Nobel de Química, pel desenvolupament de la química supramolecular com un nou camp de la química. Tanmateix el terme supramolècula fou introduït en els anys 30, übermoleküle (en alemany), per definir el dímer format entre dues molècules d'àcid acètic i espècies anàlogues. No obstant això el concepte de supramolecularitat no s'utilitza en l'actualitat per a casos d'associacions entre molècules tan petites en dimensions.

## Referències

* ↑ Alegret, S. «L'anàlisi química i les noves tecnologies: fronteres i interfícies». A: Fronteres de la ciència: actes del curs que fou impartit a la XXV Universitat Catalana d'Estiu a Prada de Conflent, del 16 al 26 d'agost de 1993. Institut d'Estudis Catalans, 1997. ISBN 9788472833715.
# Plăcintă

La plăcinta és una pasta de full de massa cuita al forn o fregida en una paella, que tradicionalment inclou un farciment de formatge, carn, patates, col, carbassa, fruita (pomes) o xocolata. La plăcinta és molt comuna a Romania, la República de Moldàvia i al sud d'Ucraïna.

## Etimologia

La paraula romanesa plăcinta s'ha heretat del llatí: placenta, que vol dir "pastís (sagrat)". Es pot considerar que té semblança amb pastissos d'altres països:
* Empanada
* Sha Phaley tibetà
* Khuushuur mongol
* Brik tunisià
* Foccacia italiana
* Qistibi tatar
* Shelpek turc
* Lángos hongaresa
* Lörtsy finlandès
* Qutab azerbadjà

## Galeria

* Venedor de plăcinta a Bucarest (1880)
* Venedor de plăcinta a Satu Mare (2006)

## Referències

* ↑ «dexonline». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ Noul dicţionar universal al limbii române. Bucarest: Litera Internaţional, 2007. ISBN 973-675-307-7.
* ↑ «placendus». A: Dictionnaire Gaffiot latin-français, p. 1186 [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ Guţu, Gheorghe. Dicţionar latin-român (en romanès). Bucurest: Editura Ştiinţifică, 1973.
* ↑ Lupaș, Liana. „Dicționar latin-romîn”. Bucarest: Editura științifică, 1963.

## Vegeu també

* Gastronomia de Romania
# Lovely Rita

«Lovely Rita» és una cançó dels Beatles de l'àlbum Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, escrita i cantada per Paul McCartney però acreditada a Lennon-McCartney. Aparentment és sobre l'amor que el cantant sent per una assistent de trànsit (meter-maid).

## Origen de la lletra

La cançó donà més "evidència" a la remor famosa durant els anys de popularitat dels Beatles que McCartney estava mort i havia estat reemplaçat per un doble. Es va especular que la melodia narrava el moment en el qual McCartney va ser distret mentre conduïa, la qual cosa va ocasionar un accident i la seva mort. En realitat la cançó es va originar en un esdeveniment diferent: una oficial de trànsit li va assignar a McCartney una multa d'estacionament fora de Abbey Road Studios. En lloc d'enutjar-se, McCartney va acceptar la multa graciosament, i va expressar els seus sentiments (sarcàsticament) en aquesta melodia. Quan se li va preguntar per què la va anomenar "Rita", McCartney va respondre: "Doncs, ella em va semblar ser una Rita".

## Instrumentació

La instrumentació de Ringo Starr en aquesta cançó és molt progressiva. Els sorolls estranys durant la cançó van ser fets per John Lennon, George Harrison i Paul McCartney, qui tocaven un instrument dissenyat per ells, el qual estava fet d'una pinta i paper. El terme meter maid, una paraula nord-americana que es refereix a una oficial de trànsit femenina, era desconegut a Gran Bretanya abans de la creació de la cançó. George Martin va tocar un solo de piano per al tema.

## Personal

Segons Ian McDonald.
The Beatles
* Paul McCartney: veu principal i de suport, piano, baix, pinta i paper de seda
* John Lennon: veu de suport, percussió vocal, guitarra rítmica acústica, pinta i paper de seda
* George Harrison: veu de suport, guitarra rítmica acústica, pinta i paper de seda
* Ringo Starr: bateria, pinta i paper de seda
Músic addicional
* George Martin: piano (solo)

## Referències

* ↑ Riley, Tim. Lennon : the man, the myth, the music : the definitive life. Londres: Virgin, 2011. ISBN 978-1-4481-1319-4.
* 1 2 MacDonald, Ian. Revolution in the head : the Beatles' records and the sixties. 2nd rev. ed. Londres: Pimlico, 2005. ISBN 1-84413-828-3.
* ↑ Everett, Walter. The Beatles as musicians : Revolver through the Anthology, 1999. ISBN 0-19-512941-5.
* ↑ Clayson, Alan. Paul McCartney, 2003. ISBN 1-86074-486-9.
# Neoperla hatakeyamae

Neoperla hatakeyamae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Hokkaidō (el Japó).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:105-170.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ www.mushinavi.com (japonès)

## Bibliografia

* Klapálek, 1913. Suppl. Entomol. 2:117.
* Klapálek, 1921. Ann. Soc. ent. Belg. 61:320-327.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:153.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:267, 272.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Puèg-eric

Puèg-eric (en francès Puichéric) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude
# Cantó de la Crau

El cantó de La Crau d'Ieras és un cantó francès del departament de la Var, situat al districte de Toló. Té 4 municipis i el cap és La Crau d'Ieras.

## Municipis

* Carqueirana
* Ieras (part nord)
* La Crau d'Ieras
* La Lònda dei Mauras
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1982 | Louis Palazy | Divers droite, després PS |
| 1982-1988 | Roland Thévenet | RPR |
| 1988-1999 | Philippe de La Lombardière de Canson | Divers droite, després RPR |
| 1999- | Marc Giraud | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# João Vicente

João Vicente, conegut com a Mestre João (Lisboa, Portugal, 1380 - Viseu, 30 d'agost de 1463) fou un bisbe de Lamego i Viseu, fundador de la Congregació dels Canonges Seculars de Sant Joan Evangelista.

## Biografia

Nascut a Lisboa, estudià medicina a Lisboa, i dret a la Universitat de Bolonya; fou el primer catedràtic en la matèria a la Universitat de Lisboa, on ensenyà durant set anys, i el segon graduat en teologia. També fou metge major del regne, nomenat pel rei Eduard I de Portugal.
Persona de confiança del rei, acompanyà a Flandes la infanta Elisabet, filla de Joan I, que s'hi havia de casar amb el duc de Borgonya Felip el Bo. Va reformar l'Orde de Crist i en fou visitador, a instància de l'infant Enric, duc de Viseu.
Ingressà a l'Orde de Predicadors al convent de Benfica. A Lisboa, amb Martim Lourenço i Afonso Nogueira, posà en 1420 les bases per formar una nova comunitat canonical, per posar remei a la degradació moral i social del clergat i la societat del moment. Això portarà a la fundació de la Congregació dels Canonges Seculars de Sant Salvador de Vilar, establerta a l'església de l'antic monestir de Vilar de Frades (Barcelos). La comunitat rebé les constitucions dels Canonges Regulars de San Giorgio in Alga, comunitat canonical de Venècia. L'hàbit blau dels canonges feu que el bisbe fundador fou conegut com el "Bispo Azul" (bisbe blau).
Fou nomenat bisbe de Lamego el 7 de maig de 1432 i, entre 1446 i 1463, bisbe de Viseu on morí amb fama de santedat, i fou sebollit a la catedral.
# Química teòrica

La química teòrica és l'estudi de la química a través d'un raonament teòric fonamental, habitualment amb l'ajuda de les matemàtiques i de la física. Degut a l'alt grau d'èxit, en els darrers anys aquesta disciplina ha consistit fonamentalment en la química quàntica (l'ús de la mecànica quàntica per tal de resoldre problemes físics), tot i que l'abast de la química teòrica és molt més gran. Degut al ràpid desenvolupament dels computadors, avui dia s'enténen la química teòrica i la química computacional com a les dues cares d'una mateixa moneda, ja que la majoria de sistemes químics d'interès són massa complexes com per calcular les seves propietat sense l'ús d'un computador o, en molts casos, un supercomputador.

## Branques de la química teòrica

La química teòrica es divideix grosso modo en tres branques: estructura electrònica, dinàmica química i termodinàmica. En el procés d'elaboració d'un model teòric, aquestes tres disciplines poden participar-hi en major o menor grau.
Un estudi més detallat ens permet distingir encara més branques. A continuació hi ha una llista (no exhaustiva) d'aquestes:

### Química quàntica

    Aplicació de la mecànica quàntica a problemes químics

### Química computacional

    Aplicació de computadors i algorisme a la química

### Modelatge molecular

    Mètodes per modelar estructures químiques sense usar necessàriament química quàntica. Examples són el docking molecular, el disseny de fàrmacs o la química combinatòria.

### Dinàmica molecular

    Aplicació de la mecànica clàssica o mecànica quàntica per simular el moviment dels nuclis en un conjunt d'atoms i molècules.

### Mecànica molecular

    Modelatge de les interaccions intra- i inter-moleculars o superfícies d'energia potencial mitjançant la suma de forces d'interacció.

### Química matemàtica

    Predicció d'estructures moleculars fent ús de mètodes matemàtics sense referir-se necessàriament a la mecànica quàntica.

### Cinètica química teòrica

    Estudi teòric dels sistemes dinàmics associats a reaccions químiques i les seves corresponents equacions.

### Termodinàmica estadística

    Estudi de l'estadística dels fenòmens químics i dels fenòmens màcroscòpics que se'n deriven.
# Jefferson Tabinas

Jefferson Tabinas (7 d'agost de 1998) és un futbolista filipí. Comença la seua carrera professional al Kawasaki Frontale el 2017. Ha jugat als clubs FC Gifu i Gamba Osaka. Va debutar amb la selecció de les Filipines el 2021. Va disputar 3 partits amb la selecció de les Filipines sense aconseguir ficar cap gol.

## Referències

* ↑ Jefferson Tabinas a National-Football-Teams.com (anglès)
# Nikónovo

«Nikónovo» té aquests significats:
* Nikónovo (Perm), localitat del krai de Perm, a Rússia
* Nikónovo (Vorónej), localitat de l'óblast de Vorónej, a Rússia
# Quercus stenophylloides

El Quercus stenophylloides és una espècie de roure, que pertany a la família de les fagàcies. Està dins del subgènere Cyclobalanopsis del gènere Quercus.

## Descripció

El Quercus stenophylloides és un arbre perennifoli que pot créixer fins als 17 m d'alçada. Les branques són primes, grises i sense pèls. Les fulles fan 7-12 per 1,5-3,5 cm, coriàcies, el·líptiques, oblongues a lanceolades. L'àpex acuminat a caudat, base arrodonida o agut, marge amb petites dents amb forma d'aresta, de color verd brillant per sobre, farinosa i amb pèls simples prostrats per sota, però en general glabrescents, entre 11 a 13 parells de venes secundaris a cada costat del nervi central, que s'estén en dents de serra, venes terciàries poc visibles a enfosquir per sota. El pecíol és sense pèl entre 1,5 a 2 cm de llarg. Les flors surten entre abril i maig. Les inflorescències femenines entre 2 a 2,5 cm de llarg, tenint 6 o 7 cúpules. Les cúpules fan entre 1 a 1,5 cm de llarg i 1,2 cm de diàmetre i són primes (menys d'1 mm), i tanquen 1/2 o menys de la nou. Tant a l'interior com a l'exterior la paret és vellutada i grisenca. Les glans fan 1,7 a 2 cm de llarg i 1,5 cm d'ample, el·lipsoïdals, sense pèl, tancat 1/2 per tassa, tassa d'entre 1 a 1,5 cm de llarg i 1,2 cm de diàmetre i prims (menys d'1 mm), a l'interior i l'exterior gris vellutada, amb 6 o 8 anells concèntrics denticulats. La cicatriu és plana de 5 mm de diàmetre, l'estilopodi persistent és gran, amb tres anells. Les glans maduren entre setembre i octubre de l'any següent.

## Distribució i hàbitat

Quercus stenophylloides és endèmic al centre i nord de Taiwan, als boscos muntanyencs perennifolis de fulla ampla, entre els (500-) 1100 i 2600 m.
Les larves de l'espècie Arhopala japonica s'alimenten de Q. stenophylloides.
En estreta relació amb Quercus salicina Bl. (= Cyclobalanopsis salicina. (Bl.) Oerst), diu que està present a Taiwan, però les plantes de Taiwan creixen en altituds més baixes (500 m) que el que és típic de l'espècie; per tant, són probablement les poblacions de Quercus stenophylloides.

## Taxonomia

Quercus stenophylloides va ser descrita per Bunzô Hayata i publicat a Icones plantarum formosanarum nec non et contributiones ad floram formosanam. 4: 21–22, a l'any 1914.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
stenophylloides: epítet

### Sinonímia

* Cyclobalanopsis stenophylla var. stenophylloides (Hayata) J.C. Liao
* Cyclobalanopsis stenophylloides (Hayata) Kudô & Masam.
* Quercus salicina var. stenophylloides (Hayata) S.S. Ying
* Quercus stenophylla var. stenophylloides (Hayata) A. Camus

## Referències

* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis stenophylloides» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 395. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ Extret d'Oaks of the world
* 1 2 «Quercus stenophylloides». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 juny 2020].

## Enllaços externs

* Quercus stenophylla on www.ars-grin.gov Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine.
# Can Guitard de la Riera

Can Guitard de la Riera és una masia del municipi de Terrassa, protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada al sud de la ciutat, entre la riera del Palau, a l'est, i la via del ferrocarril de la línia Barcelona-Vallès de FGC, a l'oest. A l'altra banda de la riera s'estén el polígon industrial de Can Guitard, que agafa el nom del mas, i la carretera BP-1503 Terrassa-Rubí, de la qual surt un trencall que, travessant la riera, arriba fins a la masia.

## Descripció

Antic mas de planta rectangular, que consta de planta baixa, pis i graner, amb coberta a dos vessants. La façana principal, a migdia, és perpendicular al carener i de composició gairebé simètrica. La planta baixa presenta un portal d'accés d'arc rebaixat i una finestra amb reixa. Al pis hi ha dos balcons de ferro forjat i dues finestres petites de factura recent. El graner presenta un seguit de petites finestres en arc rebaixat unides en dos grups de tres i dues per línies d'imposta. L'acabat de la façana es realitza mitjançant una cornisa simple i un petit campanar de ferro forjat al cim.
Al costat esquerre s'afegeix un cos de dues plantes amb portal i balcó cobert seguint el pendent general de l'edifici. Al costat dret s'afegeix un cos de dues plantes amb galeria superior, oberta a llevant, de set arcs carpanells units per línies d'imposta.
El conjunt de l'edifici i altres dependències formen un clos al voltant d'un pati al qual s'accedeix per un portal.

## Referències

* 1 2 3 «Can Guitard de la Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 abril 2013].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# José António dos Santos Silva

José António dos Santos Silva, conegut futbolísticament com a Zé Antonio (nascut el 14 de març de 1977 a Torres Vedras), és un exfutbolista portuguès que jugava de defensa central.
# Ral·li de Roma Capitale

El Ral·li de Roma Capitale, en italià Rally di Roma Capitale, és una prova anual de ral·li que se celebra a Roma, la capital d'Itàlia. Les dos primeres edicions es van celebrar a la Província de Rieti, essent a partir del 2015 que la prova se celebrà a la Província de Roma i a la Província del Frosinone. Precisament a partir del 2015 va començar a ser puntuable pel Campionat d'Itàlia de Ral·lis, passant també a ser-ho del Campionat d'Europa de Ral·lis a partir de 2017.

## Palmarès

| Any | Pilot | Copilot | Vehicle | Camp. |
| 2013 | Alfredo De Dominicis | Matteo Chiarcossi | Ford Focus RS WRC | |
| 2014 | Tonino Di Cosimo | Mario Papa | Ford Focus RS WRC | |
| 2015 | Umberto Scandola | Guido D'Amore | Škoda Fabia R5 | CIR |
| 2016 | Umberto Scandola | Guido D'Amore | Škoda Fabia R5 | CIR |
| 2017 | Bryan Bouffier | Xavier Panseri | Ford Fiesta R5 | CIR, CER |
| 2018 | Aleksei Lukianiuk | Alexey Arnautov | Ford Fiesta R5 | CIR, CER |
| 2019 | Giandomenico Basso | Lorenzo Granai | Škoda Fabia R5 | CIR, CER |
| 2020 | Aleksei Lukianiuk | Dmitriy Eremeev | Citroën C3 R5 | CIR, CER |
| 2021 | Giandomenico Basso | Lorenzo Granai | Škoda Fabia Rally2 Evo | CIR, CER |
| 2022 | Damiano de Tommaso | Giorgia Ascalone | Škoda Fabia Rally2 Evo | CIR, CER |
| 2023 | Andrea Crugnola | Pietro Ometto | Citroën C3 Rally2 | CIR, CER |

## Enllaços externs

* Web oficial

## Referències

* ↑ «Scandola vince il 3° Rally di Roma Capitale. Andreucci 3°» (en italià). [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «Bouffier vence en Roma tras un ajustadísimo final» (en castellà), 18-09-2017. [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «Alexey Lukyanuk frena la remontada de Basso para llevarse su tercera victoria europea del año» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «Basso ganó en Roma por el ERC» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «Alexey Lukyanuk no falla y gana en Roma, mientras que Efrén Llarena consigue su primer podio en ERC1 Junior» (en castellà). [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «CIR-ERC: Basso e Granai vincono il Rally Roma Capitale» (en italià). [Consulta: 11 maig 2022].
* ↑ «Damiano de Tommaso vence en casa; Efrén Llarena acaricia el título continental» (en castellà). Arxivat de l'original el 2022-07-24. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ «Andrea Crugnola y Pietro Ometto suman su primera victoria en el ERC y consiguen su tercer título italiano» (en castellà), 04-08-2023. [Consulta: 4 agost 2023].
# Polca

La polca és una dansa tradicional popular apareguda a Bohèmia cap al 1830.
De compàs 2/4 i temps ràpid, es balla amb passos laterals del tipus "pas, tanca, pas, salt", i evolucions ràpides, motiu pel qual es feu molt popular a Europa i a Amèrica.
Els compositors bohemis, Bedřich Smetana (1824-1884) i Antonín Dvořák (1841-1904), en van compondre, introduint aquesta dansa popular en la música culta. Smetana va incloure alguna polca en la seva òpera La núvia venuda (1866). També la família de músics Strauss (austríacs), en va compondre moltes.
Algunes són:
* Polca Pizzicato dels germans Johann i Josef Strauss.
* Trisch-Trasch, Sota trons i llampecs i Klipp-Klapp de Johann Strauss (fill).
* Las parlanchinas i Sense preocupacions de Josef Strauss.
* Via lliure i Elèctrica d'Eduard Strauss.
* Marianka de Johann Strauss (pare).
A Catalunya sorgeix la creació de noves polques. Com per exemple la polca d'en Peret Blanc de Beget.

## Referències

* 1 2 3 «Polca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lluís Farrús i Pijoan

Lluís Farrús i Pijoan (Lleida, 1895 - 1935) fou un pianista i compositor, fortament vinculat a la ciutat de Lleida. A més de destacar per les seves qualitats com a pedagog, també es distingí com a concertista, i feu concerts i audicions a Lleida, Barcelona, Sabadell, Borriana, Cervera i Palma, entre d'altres, tant sol com acompanyat per altres solistes. Fou sotsdirector de L'Orfeó Canigó a Barcelona, i director de la Lleida Nova.
La vida d'aquesta acadèmia fou de 1917 a 1925 aproximadament, amb uns inicis molt populars en la vida ciutadana que amb el temps anaren minvant. La premsa lleidatana continuà reflectint en les seves pàgines i en els seus documents l'activitat de la seva acadèmia, així com els concerts, els recitals o les mateixes actuacions. L'any 1925, per exemple, la premsa lleidatana n'anunciava l'oferta de classes.

## Referències

* ↑ «Farrús i Pijoan, Lluís». Músics per la Cobla. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ Herrera i Llop, Lluís Marc. «Acadèmia Farrús (1917-1925?)». A: Cent anys de l'Escola Municipal de Música de Lleida, 1915-2015 ( PDF). Lleida: Pagès editors, 2015, p. 20-21. ISBN 978-84-9975-586-1.