OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Vaquer i Timoner

Josep Vaquer i Timoner (Maó, Menorca, 1 de juliol 1928 - 24 de març de 2020) fou un matemàtic menorquí.
Després d'estudiar a la Universitat de Barcelona i llicenciar-se en 1954 i obtenir el premi extraordinari, es va doctorar en matemàtiques el 1960 per aquesta universitat i obtingué la Càtedra de Geometria mètrica i Geometria diferencial a la mateixa UB. Treballà al Seminari Matemàtic d'Hamburg, amb el professor Ernest Witt, i a l'Institut Politècnic de Zuric sobre àlgebra i geometria diferencial. Col·laborà amb Josep Teixidor i Batlle en la modernització dels mètodes de l'ensenyament de la matemàtica a l'Estat espanyol, amb els cursos explicats a la Universitat de Barcelona des de 1958. D'ençà de l'any 1955 fou professor a la Facultat de Ciències, que més endavant es convertiria en la Facultat de Matemàtiques de la Universitat de Barcelona, de la qual fou catedràtic del 1961 fins a la seva jubilació el 1998 i també en fou degà entre els anys 1976 i 1978. A més, entre els anys 1991 i 1995 fou president de la Societat Catalana de Matemàtiques, filial de l'Institut d'Estudis Catalans. Fou membre agregat de l'IEC a partir de l'any 1978, i membre numerari d'ençà del 1989 a la Secció de Ciències i Tecnologia, de la qual fou tresorer fins al 1995. Fou també membre fundador de l'Institut Menorquí d'Estudis.
Destacà també en l'àmbit de la fe cristiana. Formà part del Secretariat d'Universitaris Cristians i participà en tasques de voluntariat a presons i amb les dones del Raval.

## Publicacions

* Sobre el producto ordinal de dos conjuntos físicos
* Sobre la parte p-fundamental del grupo de Brauer
* Geometría diferencial de las familias de planos, juntament amb Josep Teixidor

## Referències

* 1 2 Serramona, Antoni. «Mor el matemàtic Josep Vaquer, unit amb la Mercè en totes les causes». Catalunya Religió, 25-03-2020.
* ↑ «Josep Vaquer i Timoner | enciclopedia.cat». [Consulta: 5 juliol 2022].
* 1 2 3 IEC. «Josep Vaquer i Timoner». A: Memòria: curs 1997-1998. Institut d'Estudis Catalans, 1999, p. 125 [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Apertura solemne del año académico en la Universidad: Entrega de premios extraordinarios de las diversas Facultades». La Vanguardia (Hemeroteca), 05-10-1954, pàg. 15 [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Josep Vaquer i Timoner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Amat, Josep. «Vaquer i Timoner, Josep (Maó, 1928)». A: Trenta-dos aspectes de ciència i tecnologia. Institut d'Estudis Catalans, 1995, p. 622. ISBN 978-84-7283-298-5 [Consulta: 22 desembre 2018].
# Ozinki

Ozinki (en rus: Озинки) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 7.851 habitants. És la seu administrativa del districte municipal homònim.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Huixquilucan

Huixquilucan (del nàhuatl, que vol dir Lloc del cardo) és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic, que forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. Huixquilucan de Degollado és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Naucalpan de Juárez i Jilotzongo, al sud amb Ocoyoacac, a l'oest amb Lerma i a l'est amb Ciutat de Mèxic. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Notes i referències

* ↑ «Monografia municipal de Huixquilucan (castellà)». Arxivat de l'original el 2016-12-02. [Consulta: 27 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Sant Orenç

Sant Orenç és un poble que pertany al municipi de Sopeira, a la Ribagorça (Aragó).
Està localitzat a prop del poble dels Molins, del municipi d'Areny de Noguera, en un planell que domina la vall d'Aulet.
Esmentat ja el 1249, va formar un municipi independent fins al 1970, que comprenia, al sector més baix de la vall, el poble de Pallerol i l'església de Sant Serni d'Aulet, i, vora la vall de la Noguera Ribagorçana, el poble d'Aulet i el santuari de Rocamora. Més enllà de la collada de Santa Bàrbara, on s'alça l'església de Sant Pere d'Iscles, al vessant de la vall de Cellers, hi ha el santuari del Torm.

## Referències

* ↑ «Sant Orenç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Santoréns». ribagorza.com. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2012. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Saint-Germain-du-Plain

Saint-Germain-du-Plain és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 2.167 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Alain Doulé | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.037 | 1.174 | 1.368 | 1.598 | 1.698 | 1.804 | 2.167 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mugilogobius

Mugilogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Mugilogobius abei (Jordan & Snyder, 1901)
* Mugilogobius adeia (Larson & Kottelat, 1992)
* Mugilogobius amadi (Weber, 1913)
* Mugilogobius cagayanensis (Aurich, 1938)
* Mugilogobius cavifrons (Weber, 1909)
* Mugilogobius chulae (Smith, 1932)
* Mugilogobius duospilus (Fowler, 1953)
* Mugilogobius durbanensis (Barnard, 1927)
* Mugilogobius fasciatus (Larson, 2001)
* Mugilogobius filifer (Larson, 2001)
* Mugilogobius fontinalis (Jordan & Seale, 1906)
* Mugilogobius fusca (Herre, 1940)
* Mugilogobius fusculus (Nichols, 1951)
* Mugilogobius inhacae (Smith, 1959)
* Mugilogobius karatunensis (Aurich, 1938)
* Mugilogobius latifrons (Boulenger, 1897)
* Mugilogobius lepidotus (Larson, 2001)
* Mugilogobius littoralis (Larson, 2001)
* Mugilogobius mertoni (Weber, 1911)
* Mugilogobius myxodermus (Herre, 1935)
* Mugilogobius notospilus (Günther, 1877)
* Mugilogobius paludis (Whitley, 1930)
* Mugilogobius parvus (Oshima, 1919)
* Mugilogobius platynotus (Günther, 1861)
* Mugilogobius platystomus (Günther, 1872)
* Mugilogobius rambaiae (Smith, 1945)
* Mugilogobius rexi (Larson, 2001)
* Mugilogobius rivulus (Larson, 2001)
* Mugilogobius sarasinorum (Boulenger, 1897)
* Mugilogobius stigmaticus (De Vis, 1884)
* Mugilogobius tagala (Herre, 1927)
* Mugilogobius tigrinus (Larson, 2001)
* Mugilogobius wilsoni (Larson, 2001)
* Mugilogobius zebra (Aurich, 1938)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Larson, H. K. 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. Suppl. Núm. 62: 1-233.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Bibliografia

* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
# Manili (Kamtxatka)

Manili (en rus: Манилы) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 667 habitants. Pertany al districte de Kàmenskoie.

## Referències

* ↑ «Камчатский край. Общая площадь земель муниципального образования». Arxivat de l'original el 2017-09-02. [Consulta: 28 març 2022].
# Josefin Nordlöw

Karin Josefin Nordlöw (Örnsköldsvik, 9 de març de 1982) és una esportista sueca que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora de dues medalles al Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2006 i 2009, i quatre medalles al Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2005 i 2009.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2006 | Szeged ( Hongria) | 3 | K4 200 m |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) | 3 | K2 500 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2005 | Poznań ( Polònia) | 3 | K4 200 m |
| 2006 | Račice ( Txèquia) | 3 | K4 200 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 3 | K4 200 m |
| 2009 | Brandenburg ( Alemanya) | 1 | K2 1000 m |

## Referències

* ↑ «Josefin Nordlöw» Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Josefin Nordlöw» en Canoeresults.eu (en anglès).

## Enllaços externs

* Llista de medallistae olímpics i mundials en piragüisme (1936-2007): parte 1, parte 2. Federació Internacional de Piragüisme (anglès)
# Oziorni (Briansk)

* Per a altres significats, vegeu «Oziorni».
Oziorni (en rus: Озёрный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Briansk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 3 habitants, pertany al districte d'Unetxa.

## Referències

* ↑ Указ Президиума ВС РСФСР от 10.08.1964 г. "О переименовании некоторых населенных пунктов Брянской области".
# Hüseyin Cahit Yalçın

Hüseyin Cahit Yalçın (1874-1957) fou un periodista, polític i escriptor turc. Favorable als Joves Turcs va fundar el diari Tanin que fou l'òrgan del Comité Unió i Progrés; després es va oposar a Ataturk. Del 1924 fins al 1938 va evitar escriure sobre política, però després fou diputat de la Gran Assemblea Nacional de Turquia (1939-1950) i va tornar a publicar el diari Tanin; després fou redactor d'Ulus, òrgan del Partit Republicà del Poble. Detingut (1954) fou alliberat poc després i va morir a Istanbul el 1957. Les seves novel·les foren escrites abans de 1908; després d'aquesta data fou escriptor polític.

## Notes

* ↑ Pronunciació AFI /hysejin' 'd͡ʒahit 'jalt͡ʃin/

## Referències

* İz, Fahīr. "Ḥusayn D̲j̲āhid". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 3 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/husayn-djahid-SIM_2984>
# Serrat de la Rebollera

* Per a altres significats, vegeu «Serrat de la Rebollera (Rivert)».
El Serrat de la Rebollera és un serrat del terme municipal d'Isona i Conca Dellà. És un serrat que s'estén longitudinalment de nord-oest a sud-est. Separa les valls del barranc de la Bassa i del torrent del Barril.
# Miquel Simó

«Miquel Simó» té aquests significats:
* Miquel Simó (pintor), pintor realista de la dècada de 1960
* Miquel Simó i Sànchez, empresari i motociclista nascut a Barcelona el 1906
# Emile Kirscht

Emile Kirscht (Rumelange, 11 de juny de 1913 - Esch-sur-Alzette, 20 d'octubre de 1994) fou un pintor luxemburguès, que treballà principalment amb acrílica i guaix en paper. El 1954 va ser cofundador del grup Iconomaques d'artistes abstractes a Luxemburg.
Nascut l'11 de juny de 1913, era el sisè de set germans en una família de classe treballadora a Rumelange al sud de Luxemburg. El seu pare va morir quan ell tenia solament quatre anys, cosa que el va obligar a guanyar-se la vida en una fàbrica d'acer des de molt jove. Durant la Segona Guerra Mundial, els alemanys el va deportar després de la seva negativa a unir-se a la Volksdeutsche Bewegung, però més tard el van portar de nou a treballar a Belval (Luxemburg), en una fàbrica d'acer on va romandre per la resta de la seva vida laboral. Sense cap tipus d'educació formal, va començar a pintar com un nen usant una caixa de pintures que havia trobat en una galleda d'escombraries. Ell va desenvolupar les seves pròpies capacitats durant la dècada de 1940, abans de ser influenciat per la imatgeria abstracta lírica de l'Escola de París després que ell va visitar l'exposició 1947 d'art francès a la Ciutat de Luxemburg.
Kirscht va exhibir per primera vegada al Cercle Artístic de Luxemburg el 1947 on va conèixer a Joseph-Emile Muller qui, juntament amb altres pintors de Luxemburg, el van animar a exposar al Saló de la Nouvelle Equipe a Esch-sur-Alzette el 1950, i el 1954 al Saló dels Iconomaques. El 1959, les seves habilitats van ser reconegudes plenament quan se li va concedir el Premi Grand-Duc Adolphe. Encara que Kirscht va girar cap a la pintura abstracta en la dècada de 1950 amb obres com Composition i Automnal, no va ser fins a la dècada de 1960, quan va substituir acrílics pels olis que realment va ser l'estil que va dominar. Una de les seves obres més destacades, Village (1959), fa ús de formes geomètriques per representar les línies internes i estructures del tema.
La interacció dels diferents colors harmoniosos són la base de les estructures en les seves obres. En cada quadre, hi ha un color subjacent, amb la proporció de blanc disminuint a mesura que el seu enfocament madura.

## Referències

* ↑ "Emile Kirscht", Luxemburger Lexikon, Editions Guy Binsfeld, Luxembourg 2006.
* ↑ "Emile Kirscht" Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine., Mediart-lu. (alemany) Retrieved 18 December 2010.
* 1 2 Linda Eischen, "Emile Kirscht" Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine., Ons Stad No 87, 2008. (francès) Retrieved 18 December 2010.
* 1 2 Guy Wagner, "Emile Kirscht: Le chemin de l'abstraction" Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.. (francès) Retrieved 18 December 2010.

## Bibliografia

* Guy Wagner, "Emile Kirscht. Monographie d'un peintre", 1987, Editions le Phare ISBN 2-87964-000-8
* Marc Theis, Elisabeth Vermast, "Artistes luxembourgeois d'aujourd'hui", Edition Marc Theis, Luxembourg / Hannover, 1995, pp. 42–43
# Panos Kammenos

Panagiotis Kammenos (en grec: Παναγιώτης Καμμένος) (Atenes, 12 de maig de 1965), conegut com a Panos Kammenos (en grec: Πάνος Καμμένος), és un polític grec; fundador, president i capdavanter parlamentari del partit polític Grecs Independents.
Va estudiar economia i psicologia a la Universitat de Lió, i administració d'empreses a l'Escola de Gerents de Suïssa. El 1993 va ser elegit diputat del Parlament grec per primera vegada, en el Segon Districte d'Atenes, postulat pel partit polític Nova Democràcia. Va ser reelegit diverses vegades en el càrrec (1996, 2000, 2004, 2007, 2009); i en les eleccions de maig de 2012 va resultar electe en el districte electoral de l'Hebros, postulat per Grecs Independents. El 2007 va ser nomenat Viceministre de la Marina Mercant, l'Egeu i de Política Insular al govern de Kostas Karamanlis (Nova Democràcia), durant l'exercici dels ministres Georgios Voulgarakis i Anastasios Papaligouras. Ha participat com a mediador expert i observador oficial en eleccions de països estrangers.
El 24 de febrer de 2012 Panos Kammenos va anunciar la creació del nou partit polític denominat Grecs Independents i va publicar la Declaració constituent. Iannis Manolis va expressar immediatament la seva intenció d'unir-se al nou partit. Després van afirmar el seu suport Elena Kounturas i Melas Panagiotis.

## Premis i reconeixements

Ha estat distingit amb la Gran Creu del Mèrit del Patriarcat Txec i Eslovac, la Medalla d'Honor del Patriarcat de Jerusalem i l'Ordre de Cavaller (Chevalier) de l'Ordre Nacional del Mèrit pel llavors President de França Nicolas Sarkozy.

## Referències

* ↑ «Panagiotis (Panos) Kammenos». Parlamento Helénico. [Consulta: 18 març 2012].
* ↑ «"Independent MP announces new party" ("Miembro del Parlamento independiente anuncia nuevo partido")». Athens News, 24-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-09-26. [Consulta: 18 març 2012].

## Enllaços externs

* Dades Biogràfiques de Panagiotis Kammenos en lloc web del Parlament Hel·lènic (anglès)
* Lloc web de Panos Kammenos (en grec)
# ICNIRP

ICNIRP (acrònim de International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection) és una comissió internacional especialitzada en la protecció contra la radiació no ionitzant. Les activitats de l'organització inclouen el determinar els límits d'exposició als camps electromagnètics característics de dispositius com telèfons mòbils. ICNIRP és una organització de caràcter independent, científica i sense ànim de lucre. La seva seu és a Alemanya i va ser fundada el 1992 per l'IRPA (International Radiation Protection Association).

## Funcions

* Avaluació del coneixement científic envers la protecció contra radiació no ionitzant (ràdio, microones, ultraviolats i infrarroig).
* Cooperació internacional per establir uns patrons de mesura i avaluació dels nivells de radiació.
* Creació de societats anàlogues arreu del món.
* Propagació, divulgació i publicació de temes relacionats amb la protecció en front a radiacions (causes, sistemes de protecció).

## Referències

* ↑ karine. «ICNIRP | Aim, Status & History» (en anglès). http://www.icnirp.org.+[Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «IRPA - ICNIRP - International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection» (en anglès). http://www.irpa.net.+[Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «ICNIRP guidelines» (en anglès). https://www.sintef.n.+[Consulta: 29 setembre 2017].

## Vegeu també

* IRPA (International Radiation Protection Association)
# Miquel Serra i Bonal

Miquel Serra i Bonal (Peralada, l'Alt Empordà, 1866 - 1923) va ser germà de Josep Serra i, amb ell, fundà (1890) i dirigí la cobla La Principal de Peralada. Estudià amb el mestre Cervera a l'escola de música de Peralada i esdevingué instrumentista de contrabaix i compositor i lletrista de caramelles i altres peces corals. Es conserven disset sardanes de les que va escriure; en destaca La nina enyorosa (ca. 1902), que sembla que és la primera sardana harmonitzada per a cor de veus mixtes.
Les seves sardanes són: Alegre festa (1917), Bressant l'infantó, Cançó d'ocells (1917), Cap a la posta, Davallant de l'aplec, Entre el boscatge, Esclats d'enyorança, Flors boscanes, Gentil record, Guspires catalanes (Gravada en disc, potser el 1908, és una de les primeres sardanes en aquest format), Íntima, La nina enyorosa, Les goges dansaires, Perles del bosc (1917), Plany d'una verge, Queixa d'amor i Retorn de primavera.

## Referències

* ↑ Padrosa i Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació de Girona, 2009. ISBN 978-84-96747-54-8.
* ↑ «Índex de les sardanes de Miquel Serra» (en català). [Consulta: 30 setembre 2022].
# Saint-Germain-du-Pinel

Saint-Germain-du-Pinel (en bretó Sant-Jermen-ar-Bineg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 789 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 585 | 620 | 591 | 605 | 629 | 648 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Jean-Yves Martin | |
# Volcano

«Volcano» té aquests significats:

## Vegeu també

* Vulcano, illa de l'arxipèlag de les Eòlies
* Vulcano (pel·lícula), pel·lícula italiana de 1950
# Bathonià

| Període | Sèrie | Estage | Edat (Ma) |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | més recent |
| Juràssic | Superior | Titonià | 145,5-150,8 |
| Juràssic | Superior | Kimmeridgià | 150,8-155,7 |
| Juràssic | Superior | Oxfordià | 155,7-161,2 |
| Juràssic | Mitjà | Cal·lovià | 161,2-164,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bathonià | 164,7-167,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bajocià | 167,7-171,6 |
| Juràssic | Mitjà | Aalenià | 171,6-175,6 |
| Juràssic | Inferior | Toarcià | 175,6-183,0 |
| Juràssic | Inferior | Pliensbaquià | 183,0-189,6 |
| Juràssic | Inferior | Sinemurià | 199,3 ± 0,3 |
| Juràssic | Inferior | Hettangià | 201,3 ± 0,2 |
| Triàsic | Superior | Retià | més antic |
| Subdivisió del sistema Juràssic segons IUGS, el juliol del 2009. ||||
El període Bathonià (de la ciutat de Bath, al Regne Unit) és un estatge faunístic del Juràssic mitjà. Comprèn el període entre fa 167,7 ± 3,5 milions d'anys i fa 164,7 ± 4 milions d'anys.
# Francis i les Wacs

Francis i les Wacs (títol original en anglès: Francis Joins the WACS) és una comèdia estatunidenca dirigida per Arthur Lubin, estrenada el 1954. Ha estat doblada al català.

## Argument

Peter Stirling (amb el seu vell amic, el mul que parla) és recordat a …els WACs.

## Repartiment

* Donald O'Connor
* Julie Adams
* Mamie Van Doren
* Lynn Bari
* ZaSu Pitts
* Joan Shawlee
* Allison Hayes
* Mara Corday
* Karen Kadler
* Elsie Holmes
* Anthony Radecki
* Olan Soule
* Richard Deems
* Patti McKay

## Referències

* ↑ esadir.cat. Francis i les Wacs. esadir.cat.
* ↑ «Francis Joins the WACS». The New York Times.
# FC Schaan

El FC Schaan és un club de futbol de Liechtenstein que juga a la ciutat de Schaan. Juga a la lliga suïssa de futbol.

## Palmarès

* Copa de Liechtenstein de futbol: 3
** 1955, 1963, 1994

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany)
# Església de Jesucrist dels Sants dels Darrers Dies a Andorra

L'Església de Jesucrist dels Sants dels Darrers Dies posseïa cinc membres a Andorra en 1991.
La primera persona a ser batejada en aquest país va ser Marlize Gomez Llima l'11 d'abril de 1992. La Branca d'Andorra es va crear a l'agost de 1993 i els primers presidents de la Branca van ser Javier Ortega i José Luis Bota, que no van viure en els límits de la branca. Abans els membres havien de recórrer 84 milles fins a Lleida per a assistir a les reunions. En aquest mateix any es va concedir la llibertat religiosa i l'Església Mormona va demanar reconeixement oficial. En 1994 la branca va rebre la seva pròpia casa de reunions.
Anteriorment les reunions es feien en cases de particulars. Javier Agulced Jerez va ser batejat juntament amb la seva dona i els seus dos fills al març de 1998 i es va convertir en el primer president de la branca que vivia en ella. En l'actualitat hi ha 58 membres a Andorra i una branca.

## Referències

* 1 2 «Country Information:Andorra». Arxivat de l'original el 2009-11-06. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Country Profiles:Andorra». Arxivat de l'original el 2010-08-25. [Consulta: 25 agost 2010].
# José Parodi

José Parodi (30 d'agost de 1932 - 22 d'agost de 2006) fou un futbolista paraguaià. Era cosí del també futbolista Silvio Parodi.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1958. Va jugar a Itàlia, Espanya i França, a clubs com Calcio Padova, Genoa CFC., UD Las Palmas, Nîmes Olympique i FC Mulhouse.

## Referències

* ↑ «Décès de l'ancien joueur paraguayen de Nîmes et de Nantes José Parodi». tsr.ch. [Consulta: 29 abril 2008].
* ↑ José Parodi Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ A dos años de la partida
* ↑ Barreaud, Marc. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). L'Harmattan, Paris, 1998. ISBN 2-7384-6608-7.
* ↑ José Parodi a BDFutbol