OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ¡Alegría!

¡Alegría! va ser una revista il·lustrada publicada a Espanya entre 1907 i 1908. El seu primer número va aparèixer el 13 de març de 1907. De periodicitat setmanal, va ser dirigida per Luis de Tapia. Amb un caire anti-modernista, tenia un contingut variat, que incloïa actualitats, paròdies o humor. A més a més del mateix Tapia, hi van col·laborar autors com Eduardo Gómez de Baquero «Andrenio», Félix Limendoux o Juan Pérez Zúñiga. Va comptar amb il·lustracions d'artistes com Francisco Sancha, Inocencio Medina Vera, Pedro Antonio Villahermosa «Sileno», Juan Gris o José Robledano, entre d'altres. El seu últim número va aparèixer el 6 de maig 1908.

## Notes

* 1 2 Ceballos Viro, 2010, p. 130.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 129-130.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 140.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 127-148.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 133.
* 1 2 Ceballos Viro, 2010, p. 128.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 142.
* ↑ Ceballos Viro, 2010, p. 131.

## Bibliografia

* Ceballos Viro, Álvaro. «La revista que era todas las revistas: ¡Alegría! (1907-1908)». A: La morfología de la prensa y del impreso: la función expresiva de las formas. Homenaje a Jean-Michel Desvois. PILAR / Presses Universitaires de Bordeaux, 2010, p. 129-148. ISBN 978-2-9516865-8-8.

## Enllaços externs

* Números digitalitzats de ¡Alegría! a la Biblioteca Digital de la Comunitat de Madrid
# ¡Arriba Hazaña!

¡Arriba Hazaña! és una pel·lícula espanyola estrenada en 1978, dirigida per José María Gutiérrez Santos i que té com a protagonistes a Fernando Fernán Gómez, Héctor Alterio i José Sacristán.
Es va estrenar en ple període de la transició, enquadrada dins del gènere soci polític, que va aconseguir un bon èxit comercial.
Està basada en la novel·la El infierno y la brisa de l'escriptor de Huelva José María Vaz de Soto publicada el 1971.
La crítica del diari ABC deia en la seva estrena que es tractava d'un producte comercial amb dosi d'humor considerables, en el qual destaquen el paper dels actors, especialment Fernando Fernán Gómez que dona vida a un dur sacerdot exlegionario i Héctor Alterio que interpreta a un vacil·lant director.

## Argument

A Espanya, a la fi del franquisme, els alumnes d'un rígid internat religiós es revolten contra la repressiva normativa del col·legi i contra els seus directors. Al costat de Voltaire o Luter, el polític republicà Manuel Azaña és presentat com a símbol de la resistència democràtica, si bé els estudiants no saben escriure correctament el seu nom.

## Reparatiment

* Fernando Fernán Gómez - Hermano Prefecto
* Héctor Alterio - Hermano Director
* José Sacristán - Nou director
* Luis Ciges - Hermano Angel
* José Franco - Hermano Enfermero
* Ángel Álvarez - Hermano Pedro
* Manuel Guitián - Hermano Húngaro
* Iñaki Miramón - Julián
* Enrique San Francisco - Jesús

## Referències

* ↑ «¡Arriba Hazaña! (1978)». [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ Crespo, Pedro «Crítica de cine. Arriba Hazaña de José María Gutiérrez». , 01-06-1978 [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ Zugasti, Eduardo. «¡Arriba Hazaña! (1978)», 06-05-2006. [Consulta: 16 maig 2016].

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula al programa Historia de nuestro cine per part d'Elena S. Sánchez amb Javier Ocaña com a invitat. (26 de juliol de 2017)
# ¡Ay, Carmela!

¡Ay, Carmela! és una pel·lícula espanyola dirigida per Carlos Saura i producida per Andrés Vicente Gómez. Va guanyar el guardó de Millor Pel·lícula de la V edició dels Premis Goya. La pel·lícula està basada en l'obra teatral homònima de José Sanchis Sinisterra. El títol del film fa referència a una cançó molt popular durant la Guerra Civil espanyola.

## Argument

Carmela (valenta i espontània), Paulino (pragmàtic i covard) i Gustavete (mut) son uns trobadors que es guanyen la vida fent espectacles per l'oci del bàndol republicà durant la Guerra Civil espanyola. Per error van a parar a la zona nacional i els arresten. Allà s'adonaran que l'única manera de salvar les seves vides serà oferint un espectacle per a un grup de militars nacionals que xoca de ple amb la seva pròpia ideologia.

## Premis i nominacions

V edició dels Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Guanyadora |
| Millor director | Carlos Saura | Guanyador |
| Millor actriu protagonista | Carmen Maura | Guanyadora |
| Millor actor protagonista | Andrés Pajares | Guanyador |
| Millor actor secundari | Gabino Diego | Guanyador |
| Millor guió adaptat | Carlos Saura Rafael Azcona | Guanyadors |
| Millor música original | Alejandro Massó | Candidat |
| Millor fotografia | José Luis Alcaine | Candidat |
| Millor muntatge | Pablo del Amo | Guanyador |
| Millor direcció artística | Rafael Palmero | Guanyador |
| Millor direcció de producció | Víctor Albarrán | Guanyador |
| Millor disseny de vestuari | Rafael Palmero Mercedes Sánchez | Guanyadors |
| Millor maquillatge i perruqueria | José Antonio Sánchez Paquita Núñez | Guanyadors |
| Millor so | Gilles Ortion Alfonso Pino | Guanyadors |
| Millor efectes especials | Reyes Abades | Guanyadora |

## Comentaris

Fou rodada a Boadilla del Monte (Madrid), El Cubillo de Uceda (Guadalajara), Madrid i Talamanca del Jarama (Madrid).

## Referències

* 1 2 SensaCine. «¡Ay, Carmela!». [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «¡Ay, Carmela! (Carlos Saura, 1990) | Sombras de Luna». [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «"Ay Carmela": la motivación de los republicanos en la Guerra Civil Española» (en castellà), 31-05-2019. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «¡Ay, Carmela! » Premios Goya 2020». [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ SensaCine. «3 anécdotas y secretos de rodaje sobre ¡Ay, Carmela!». [Consulta: 20 gener 2020].

## Enllaços externs

* Miguel Ángel Gómez Naharro - Canción ¡Ay Carmela!
# Clorat de potassi

El clorat de potassi és una sal formada per l'anió clorat i el catió potassi. Es presenta com un sòlid blanc cristal·lí. Té la fórmula química KClO₃. En la seva forma pura forma cristalls blancs. El clorat de potassi ha de ser manejat amb cura, ja que reacciona vigorosament i en alguns casos entra en ignició espontània o explota, quan es mescla amb materials combustibles. És el clorat més comú en la indústria, i es troba en la majoria dels laboratoris. S'empra com agent oxidant, per preparar oxigen, com un desinfectant, en llumins de seguretat, en explosius i focs artificials i en el cultiu de plantes, per forçar l'estadi de florida en l'arbre longan, fent que pugui produir fruits en els climes més càlids.

## Producció

Es produeix pel pas del clor en una abeurada de calç i afegint-hi després clorur de potassi (Procediment Liebig). De vegades es fa mitjançant l'electròlisi del clorur de potassi en solució aquosa.
En petites quantitats també es produeix per la desproporcionació d'una solució d'hipoclorit de sodi seguida de la reacció de metàtesi amb clorur de potassi:
    3 NaOCl → 2NaCl + NaClO₃
    KCl + NaClO₃ → NaCl + KClO₃
També es pot produir fent passar gas clor en una solució calenta de potassa càustica:
    3Cl₂(g) + 6KOH (aq) → KClO₃ (aq) + 5KCl (aq) + 3H₂O(l)

## Referències

* ↑ Manochai, P.; Sruamsiri, P.; Wiriya-alongkorn, W.; Naphrom, D.; Hegele, M.; Bangerth, F. «Year around off season flower induction in longan (Dimocarpus longan, Lour.) trees by KClO3 applications: potentials and problems». Scientia Horticulturae [Department of Horticulture, Maejo University, Chiang Mai, Thailand; Department of Horticulture, Chiang Mai University, Chiang Mai, Thailand; Institute of Special Crops and Crop Physiology, University of Hohenheim, 70593 Stuttgart, Germany], 104, 4, 12-02-2005, pàg. 379–390.
* ↑ Реми, Г. Курс неорганической химиию, т. 1/Перевод с немецкого под ред. А. В. Новосёловой. Москва:Мир, 1972.- с. 770//(translated from:) Heinrich Remy. Lehrbuch der anorganischen Chemie. XI Auflage. Band 1. Leipzig:Geest & Portig K.-G., 1960.
* ↑ http://chemistry.about.com/od/makechemicalsyourself/a/Potassium-Chlorate-From-Bleach-And-Salt-Substitute.htm Arxivat 2017-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ Pradyot Patnaik. Handbook of Inorganic Chemicals. McGraw-Hill, 2002, ISBN 0-07-049439-8

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=txkRCIPSsjM&feature=player_embedded # ! Reacció amb el sucre
# Club Deportivo Suchitepéquez

El Club Deportivo Suchitepéquez és un club guatemalenc de futbol de la ciutat de Mazatenango.

## Història

El club va ser fundat el 1960. La seva millor etapa la visqué als anys 80, on fou segon el 1982 i campió el 1983, amb un balanç de 16 victòries, 4 empats i 2 derrotes. L'equip era dirigit per l'uruguaià Julio César Cortés. També fou segon a la lliga de 1984 i a la de 1989/90.
El club també ha estat Campió de Campions (supercopa) de Guatemala els anys 1992 i 1994 i de la Copa el 1993 i el 1997.

## Palmarès

* Lliga guatemalenca de futbol:
** 1983, 2016 Clausura
* Copa guatemalenca de futbol:
** 1993, 1997
* Supercopa guatemalenca de futbol:
** 1992, 1994

## Futbolistes destacats

* Carlos Castañeda, centrecampista, 1980s i 1990s
* Alejandro Ortiz Obregón, defensa, 1980s i 1990s
* Julio César Anderson, davanter, 1960s
* Ricardo Jerez Hidalgo, porter, 1960s
* Ricardo Piccinini, porter, 1980s
* Julián Arturo Vargas, defensa, 1980s
* Manuel Coronado, defensa, 1990s
* Edwin Villatoro, davanter, 2000s
* César "El Picho" Trujillo, davanter, 2000s

## Referències

* ↑ «Guatemala - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
* (castellà) Web no oficial
* (castellà) Títol del 1983 Arxivat 2008-11-09 a Wayback Machine.
# Resolució 620 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 620 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 26 d'agost de 1988 després de recordar la Resolució 612 (1988) que va trobar proves de l'ús d'armes químiques entre Iran i Iraq, el Consell va tornar a condemnar l'ús d'aquestes armes, en violació del Protocol de Ginebra.
El Consell, aleshores, va animar al secretari general Javier Pérez de Cuéllar a dur a terme investigacions sobre les denúncies d'ús de les armes biològiques i químiques per part de qualsevol Estat membre que pogués constituir una violació del Protocol de Ginebra de 1925.
La resolució 620 també va fer una crida als Estats membres per enfortir, establir o continuar aplicant un control estricte sobre productes químics, especialment quan se sospita que es poden utilitzar en armes químiques en violació de les obligacions internacionals. També va decidir considerar i tenir en compte les investigacions del Secretari General per tal de produir mesures apropiades i efectives de conformitat amb la Carta de les Nacions Unides si hi hagués algun ús futur d'armes químiques en violació del dret internacional per qui i on siguin comesos.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Guerra Iran-Iraq

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 624 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 624 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 30 de novembre de 1988 després d'examinar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació, el Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà, però també expressa la seva preocupació per l'estat de tensió vigent a la zona.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament Resolució 338 (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant altres sis mesos fins al 31 de maig de 1989 i va demanar al Secretari General envia un informe sobre la situació al final d'aquest període.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Alts del Golan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Coll de Trens

El Coll de Trens, de vegades denominat Coll de Traens, és una collada situada a 648,5 m d'altitud situat a cavall dels termes municipals de Granera, al Moianès, i Sant Llorenç Savall, de la comarca del Vallès Occidental.
Està situat al sud-oest del poble de Granera i al nord del de Sant Llorenç Savall. Hi neix el torrent de la Font de Sant Miquel, que s'adreça cap al sud, i el torrent de Trens, que en davalla cap al nord-oest.

## Enllaços externs

* El Coll de Trens a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 622 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 622 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 20 de setembre de 1988 després d'assenyalar els acords de Ginebra, signats el 14 d'abril de 1988, el Consell va confirmar l'acord a les mesures en les cartes del Secretari General de les Nacions Unides relativa a la solució de la situació a Afganistan.
El Consell, per tant, va confirmar l'establiment de la Missió de Bons Oficis de les Nacions Unides a Afganistan i Pakistan el maig de 1988 i va establir disposicions per a l'enviament temporal de 50 oficials militars per assistir a la missió tal com ho va demanar el secretari general. També va exigir al Secretari General que mantingués al Consell actualitzat sobre els progressos realitzats a la regió.

## Referències

* ↑ United Nations Department of Political Affairs. Repertoire of the Practice of the Security Council: Supplement 1989–1992. United Nations Publications, 1989, p. 137. ISBN 978-92-1-137030-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Guerra afganosoviètica

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reconeixement Òptic de Música

Reconeixement Òptic de Música, en anglès conegut com a Optical Music Recognition (OMR), és l'aplicació del reconeixement òptic de caràcters per interpretar partitures o partitures impreses, en forma editable o reproduïble. Un vegada que s'ha capturat de forma digital, la música es pot guardar en formats d'arxius que s'utilitzen habitualment, com per exemple, MIDI (per a reproducció) i MusicXML (per al disseny de pàgina).

## Història

Les primeres investigacions sobre el reconeixement a la música impresa es van realitzar a nivell de postgrau a la fi dels anys 60 al MIT i a altres institucions. Es van fer esforços successius per localitzar i eliminar les línies del personal musical deixant que els símbols siguin reconeguts i analitzats. El primer producte comercial per escanejar música, MIDISCAN (ara SmartScore), va ser llançat el 1991 per la corporació Musitek.
A diferència de l'OCR del text, on les paraules s'analitzen de manera seqüencial, la notació musical implica elements paral·lels, ja que quan hi ha diverses veus presents juntament amb els símbols de rendiment no enganxats situats a prop. Per tant, la relació espacial entre notes, expressions, dinàmiques, articulacions i altres anotacions és una part important de l'expressió de la música.

## Referències

* ↑ Johansen, Linn Saxrud. Optical Music Recognition. Universitat d'Oslo, 2009 [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ Kassler, Michael; Pruslin, Dennis Howard; Prerau, David Stewart «Optical Character-Recognition of Printed Music: A Review of Two Dissertations». Perspectives of New Music, Vol. 11, Núm. 1, 1972, pàg. 250-254. DOI: 10.2307/832471 [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ Visual Perception of Music Notation: On-line and Off-line Recognition. Idea Group Inc (IGI), 2005, p. 308–309. ISBN 978-1-931777-95-7 [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ Rebelo, Ana; Fujinaga, Ichiro; Paszkiewicz, Filipe; Marcal, Andre R.S.; Guedes, Carlos; Cardoso, Jaime S.; Fujinaga, Ichiro; Paszkiewicz, Filipe; Marcal, Andre R. S.; Guedes, Carlos; Cardoso, Jaime S. «Optical music recognition: state-of-the-art and open issues». International Journal of Multimedia Information Retrieval, Vol.1, Núm. 3, 2012, pàg. 173–190. DOI: 10.1007/s13735-012-0004-6 [Consulta: 29 març 2018].
# Àngel Galobart Lorente

Àngel Galobart Lorente (Sabadell, 1961) és un paleontòleg sabadellenc que dirigeix el departament de recerca del Mesozoic de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP). És conegut principalment pel seu treball de camp a jaciments paleontològics de Catalunya, el País Valencià, i el sud de França, que ha resultat en el descobriment de Canardia garonnensis i Calmasuchus acri, entre d'altres espècies.
Després de llicenciar-se en Ciències Biològiques i doctorar-se en Geologia per la Universitat Autònoma de Barcelona, Galobart arribà a l'ICP l'any 1991, amb un càrrec de preparador i oficial d'excavacions. A principis de la dècada del 2000 aconseguí el lloc de conservador del Museu de l'ICP. La seva recerca se centra, d'una banda, en els dinosaures del Juràssic i el Cretaci, i de l'altra, en els animals del Plistocè inferior.
Des de març del 2015 és director del Museu de la Conca Dellà Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine. d'Isona i de l'espai Dinosfera Arxivat 2015-04-22 a Wayback Machine., de Coll de Nargó, dedicats a la difusió de la paleontologia.

## Referències

* 1 2 «Àngel Galobart Lorente». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ «Àngel Galobart i Lorente». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ Prieto-Márquez, A.; Dalla Vecchia, F. M.; Gaete, R.; Galobart, À. «Diversity, Relationships, and Biogeography of the Lambeosaurine Dinosaurs from the European Archipelago, with Description of the New Aralosaurin Canardia garonnensis» (en anglès). PLoS ONE, 8, 7, 2013, pàg. e69835. DOI: 10.1371/journal.pone.0069835.
* ↑ Fortuny, J.; Galobart, À.; De Santisteban, C «A new capitosaur from the Middle Triassic of Spain and the relationships within the Capitosauria». Acta Palaeontologica Polonica, a impremta, 2011. Arxivat de l'original el 2011-05-22. DOI: 10.4202/app.2010.0025 [Consulta: 16 octubre 2014]. Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine.
# Kurosagi

L'Estafador Negre (クロサギ, Kurosagi) és un manga japonès escrit per Takeshi Natsuhara i il·lustrat per Kuromaru. La sèrie tracta d'un xic dit Kurosaki que estafa només a altres estafadors professionals coneguts com shirosagi (シロサギ). El manga guanyà en 2008 el Shogakukan Manga Award per manga seinen/general juntament amb Bambino! de Tetsuji Sekiya.

## Referències

* ↑ «小学館漫画賞：歴代受賞者» (en japonès). Shogakukan. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 22 gener 2008].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial el manga Arxivat 2009-08-02 a Wayback Machine. (japonès)
* Pàgina web oficial de la sèrie Arxivat 2006-10-09 a Wayback Machine. (japonès)
* Pàgina web oficial de la pel·lícula (japonès)
* Kurosagi (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Resolució 98 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 98 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 23 de desembre de 1952, va instar els governs de l'Índia i Pakistan a iniciar negociacions immediates sota els auspicis del Representant de les Nacions Unides per a l'Índia i el Pakistan per arribar a un acord sobre la quantitat específica de tropes que es mantindrien de cada costat de la línia d'alto el foc al final del període de desmilitarització establert anteriorment. Tal com ha suggerit el representant de l'ONU, aquest número hauria de ser entre 3.000 i 6.000 en el costat pakistanès i 12.000 i 18.000 en el costat indi. La resolució va agrair al Representant de l'ONU els seus esforços, va demanar als governs de l'Índia i el Pakistan que informessin al Consell, a tot tardar, trenta dies després de l'aprovació d'aquesta resolució i va demanar al Representant de les Nacions Unides que informés al Consell de qualsevol progrés.
La resolució va ser aprovada per nou vots a cap. La Unió Soviètica es va abstenir i Pakistan no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)
* Conflicte del Caixmir

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rhogeessa alleni

Rhogeessa alleni és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids, única dels subgènere Baeodon del gènere Rhogeessa, tot i que algunes fonts la situen en un gènere propi (Beadon) dins la tribu Antrozoini.

## Hàbitat i ecologia

Se sap que aquesta espècie pot coneguda és insectívora i que viu en boscos tropicals caducifolis de Mèxic.

## Referències

* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Nowak, R. M. 1999. Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, USA i Londres, UK. (anglès)
* ↑ Ceballos, G. i Oliva, G. 2005. Los mamíferos silvestres de México. Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad i Fondo de Cultura Económica, México (castellà)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# FCK

FCK té els següents significats:
* Federació Catalana de Karate, màxima institució reguladora del karate a Catalunya
* Federació Catalana de Korfbal, màxima institució reguladora del korfbal a Catalunya
* Football Club København, club de futbol de la ciutat de Copenhaguen (Dinamarca)
* 1. Fußball-Club Kaiserslautern, club de futbol de la ciutat de Kaiserslautern (Alemanya)
# Danu

«Danu» té aquests significats:
* Danu: una ignota deessa de l'aigua a la religió indoeuropea.
* Danu, antiga paraula escita i avéstica que significa 'riu'; és l'etimologia comuna proposta per als noms dels rius Danubi, Dnièper, Dnièster, Do i Donets.
* Danu, deessa hinduista, mare dels dánavas.
* Danu o Dana, deessa celta a Irlanda.
* Danu, un grup ètnic a Myanmar / Birmània.
* Danu, una comuna al districte de Glodeni, Moldàvia
* Danú, grup irlandès de música folk.
* Danu, illa fictícia en la novel·la de l'escrit anglo-xinès Timothy Mo (1950-), The Redundancy of Courage , basada en l'illa Timor Oriental.
# Dresden (Tennessee)

Dresden és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.855 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dresden tenia 2.855 habitants, 1.212 habitatges, i 784 famílies. La densitat de població era de 207,6 habitants/km².
Dels 1.212 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.701 $ i la renda mediana per família de 37.321 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.589 $ mentre que les dones 21.322 $. La renda per capita de la població era de 16.286 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dresden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dresden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.