OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comunitat (ecologia)

Una comunitat, en ecologia, és un tros d'un ecosistema caracteritzat per un inventari d'espècies on les més abundants i representatives són anomenades dominants i usualment en denominen els tipus. Ecosistema i comunitat són termes que no pressuposen cap dimensió o nivell d'estructuració. En canvi, una biocenosi és una unitat funcional, és a dir, corresponent a sistemes o subsistemes tan tancats i autàrquics com sigui possible, definits de manera que l'intercanvi de matèria i energia a través de les seves fronteres acceptades sigui mínim. Comunament aquestes fronteres es fan coincidir amb diferències brusques en la distribució de plantes i animals (límits aigua-terra, roca-sòl). No viuen tot l'any en el mateix lloc són nomades. Per ser escasses les espècies d'organització adaptada a distribuir la durada de la seva vida entre residències ecològiques molt dispars, normalment es pressuposa que els intercanvis de matèria són prou petits per a ser negligibles, fet que de vegades no és sempre cert.
Sembla doncs més prudent parlar de comunitats i no referir-se a biocenosi a l'hora d'atribuir a un conjunt d'espècies un nom que les agrupi segons la seva estratègia ecològica, puix que molts cops aquests diferents grups tenen una certa interdependència.

## Referències

* Akin, Wallace E. (1991). Global Patterns: Climate, Vegetation, and Soils. University of Oklahoma Press. ISBN 0-8061-2309-5.
* Ricketts, Taylor H., Eric Dinerstein, David M. Olson, Colby J. Loucks i cols. (WWF) (1999). Terrestrial Ecoregions of North America: a conservation assessment. Island Press. ISBN 1-55963-722-6.

## Vegeu també

* Biocenosi
Viccionari
# Comtat de Gavia

El comtat de Gavia (anteriorment anomenat comtat de Gavia la Grande) és un títol nobiliari espanyol creat pel rei Carles II el 1680 a favor de Francisco Lopez de los Rios y Cerón, senyor de Gavia la Grande, virrei de Navarra i cavaller de l'orde de Calatrava. El seu nom es refereix a la localitat de Gabia Grande, en el municipi de Las Gabias, a Granada.
El 4 d'octubre de 1802, Carles IV va concedir la Grandesa d'Espanya al VI comte, Mariano Gutiérrez de los Ríos i Egas Venegas, cavaller vint-i-quatre de Còrdova.

## Comtes de Gavia

* Francisco Lopez de los Ríos y Cerón, I comte de Gavia
* Martín de los Ríos y de los Ríos, II comte de Gavia
* Luisa de los Ríos y de los Ríos, III comtessa de Gavia
* Lope Francisco de los Ríos y de los Ríos, IV comte de Gavia
* Diego Gutiérrez de los Ríos y Díaz de Morales, V comte de Gavia
* Mariano Gutiérrez de los Ríos y Egas Venegas, VI comte de Gavia
* Diego Gutiérrez de los Ríos y Godoy-Ponce de León, VII comte de Gavia
* Rafaela Gutiérrez de los Ríos y Cabrera, VIII comtessa de Gavia
* Rosario Gutiérrez de los Ríos y Godoy, IX comtessa de Gavia
* Pedro Losada y Gutiérrez de los Rios, X comte de Gavia (comte de Valdelagrana)
* Antonio Losada y Fernández de Liencres, XI comte de Gavia
* Francisco Losada y de las Rivas, XII comte de Gavia
* Juan Losada y González de Villalaz, XIII comte de Gavia (II marquès de los Castellones)
* Emilio Losada y Drake, XIV comte de Gavia, III marquès de los Castellones, VIII marquès de Villablanca, comte de Valdelagrana, marquès de Zarreal.
* Alfonso Losada y Penalva, XV comte de Gavia, IV marquès de los Castellones.

## Enllaços externs

* Genealogia dels comtes de Gavia
# Comtat de Gien

El comtat de Gien fou una jurisdicció feudal de França centrada a Gien-le-Vieux a l'actual departament del Loiret.
Fou de fet una senyoria iniciada per Esteve de Vermandois, vers l'any 1000; extinta la primera branca senyorial va passar als comtes de Nevers per matrimoni, i es van titular de fet comtes; el 1156 el domini fou conquerit pels senyors de Donzy; el senyor o comte de Gien, Pere de Courtenay, comte de Nevers, va cedir Gien a la corona el 1199 per anar a la Croada.

## Referències

* Gien Arxivat 2009-12-12 a Wayback Machine.
# Club Sportivo Independiente

* No s'ha de confondre amb Club Atlético Independiente.
El Club Sportivo Independiente, també anomenat Independiente de General Pico, és un club argentí de bàsquet de la ciutat de General Pico. A més de basquetbol té seccions de futbol, handbol i voleibol, entre d'altres.
Fou campió de la lliga argentina de bàsquet en una ocasió i tres cops més subcampió.

## Palmarès

* Liga Nacional (1):
** 1994-95
* Campionat sud-americà de clubs de bàsquet (2):
** 1996

## Jugadors destacats

* Andrés Nocioni (1997–99)
* Hernán Montenegro (1997–98)

## Referències

* ↑ Historia del Club (official site) Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
* ↑ Campeones de la Liga Nacional de Básquet Arxivat 2011-12-02 a Wayback Machine. lnb.com.ar
* ↑ "Cuando el seleccionado fue Independiente" Arxivat 2008-08-23 a Wayback Machine.; La Nación newspaper, 2008-07-30
* ↑ "Hernán Montenegro, el Loco de la gente" - Basquet retro website

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web oficial Facebook
# Consell General de la Charanta Marítima

El Consell General de la Charanta Marítima és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Charente Marítim, a la regió de la Nova Aquitània.
La seu es troba a la Rochelle i des de 2008 el president és Dominique Bussereau (UMP).

## Presidents del consell

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | André Dulin | radical-socialista |
| 1973-1976 | Lucien Grand | |
| 1976-1982 | Josy Moinet | PRG |
| 1982-1985 | Philippe Marchand | PS |
| 1985-1994 | François Blaizot | UDF |
| 1994-2008 | Claude Belot | UMP |
| 2008- | Dominique Bussereau | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Composició

El març de 2011 el Consell General de la Charanta Marítima era constituït per 51 elegits pels 51 cantons de la Charanta Marítima.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (24 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 15 |
| Divers Gauche | DVG | 1 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 8 |
| Majoria (27 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 16 |
| Divers Droite | DVD | 9 |
| Nou Centre | NC | 1 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| President del Consell General |||
| Dominique Bussereau (UMP) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Poitou-Charentes
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de la Charente Marítima Arxivat 2006-06-29 a Wayback Machine.
# École de management de Normandie

École de management de Normandie és una escola de negocis europea amb seus a París, Le Havre, Caen, Dublín i Oxford. Va ser fundada el 1871. EM Normandie se situa entre les escoles de negocis més ben valorades del món: el 2019 va ocupar la vuitena posició a la llista de les millors escoles de negocis europees publicada pel Financial Times. EM Normandie imparteix també un programa de doctorat i diferents programes de màster d'administració especialitzats en màrqueting, finances, emprenedoria i altres disciplines. Els programes de l'escola compten amb una triple acreditació, a càrrec dels organismes EPAS, EQUIS i AACSB. Per l'escola hi han passat més de 18.500 estudiants que després han ocupat llocs de responsabilitat en el món dels negocis i la política, com ara Patrick Bourdet (CEO d'Areva Med) i Frédéric Daruty de Grandpré (CEO 20 Minutes).

## Referències

* ↑ (anglès)European Business School Rankings 2019 Arxivat 2020-03-28 a Wayback Machine.
* ↑ (francès)L'EM NORMANDIE RÉACCRÉDITÉE AACSB POUR 5 ANS

## Enllaços externs

* École de management de Normandie - Lloc web oficial
# Concepción Sánchez Freire

Concepción Sánchez Freire (Madrid, 28 de setembre de 1957), coneguda esportivament com Conchi Amancio, és una exfutbolista espanyola. Considerada com a pionera del futbol femení a l'Estat espanyol, fou la capitana del primer partit internacional de selecció espanyola el febrer de 1971.
Destacada golejadora, amb quinze anys fitxà pel Gamma 3 de la Lliga italiana, essent la primera futbolista professional espanyola.

## Referències

* ↑ Corti, Delfina. «Pioneras del fútbol español: Conchi Amancio y la Selección Clandestina» (en castellà). HoysejuegaFem. [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ Álvarez, Itsaso. «Conchita 'Amancio', la leyenda «no reconocida» del fútbol femenino español». El Correo, 21-11-2019. [Consulta: 17 novembre 2022].
# Copa nicaragüenca de futbol

La copa nicaragüenca de futbol, o Copa de Nicaragua, és una competició per eliminatòries de Nicaragua de futbol. És organitzada per la Federación Nicaragüense de Fútbol (F.N.F.).

## Historial

Font:
* 1983: Deportivo Masaya
* 1984: FC San Marcos
* 1985-1990: no es disputà
* 1991: Real Estelí
* 1992-1994: no es disputà
* 1995: FC San Marcos
* 1996: Diriangén FC
* 1997: Diriangén FC
* 1998-2004: no es disputà
* 2005: Deportivo Masatepe
* 2006-2018: no es disputà
* 2019:

## Referències

* ↑ «Nicaragua - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Conflicte Sinosoviètic (1929)

    També hi va haver el Conflicte Fronterer Sinosoviètic de 1969
El conflicte Sinosoviètic de 1929 (1929年中苏冲突) va ser un conflicte armat menor entre la Unió Soviètica i la República de la Xina sobre el Ferrocarril Oriental de la Manxúria Xinesa.

## Antecedents

A principis de 1929 els comunistes xinesos eren febles i el Kuomintang havia unificat el sud i el nord de la xina, i volia recuperar el control del Ferrocarril oriental xinès, que els soviètics controlaven des de la guerra civil russa, quan va quedar en mans de l'Exèrcit Blanc i s'havien compromès a retornar als xinesos, però en canvi van establir una gestió conjunta des de 1924 i van prendre el control del Ferrocarril oriental xinès donant suport a les Vint-i-una Demandes del Japó en 1925,

## El conflicte

Al juliol de 1929, Chiang Kai-shek i el senyor de la guerra Zhang Xueliang van acordar prendre el control del Ferrocarril oriental xinès i, d'agost a octubre, es van produir enfrontaments fronterers entre les tropes soviètiques i xineses. Al novembre, les forces soviètiques recolzades pel poder aeri van fer retrocedir els xinesos i van ocupar la ciutat manxú de Hailar, prop de la frontera soviètica, i pel Protocol de Khabarovsk es va acordar la restauració del control soviètic sobre el ferrocarril i permetre als empleats soviètics tornar a les seves funcions a la línia de ferrocarril. La Xina també va acordar alliberar tots els ciutadans soviètics que havien estat arrestats i reprendre el comerç normal entre la Xina i la Unió Soviètica.
La República de Burga es va declarar independent el 1929, amb capital a Hailar, però no va subsistir més que uns mesos.

## Conseqüències

El Conflicte Sinosoviètic va ser un moment decisiu per a Stalin, el seu règim i l'Exèrcit Roig, que es creia incapaç de lluitar una guerra moderna, i va revelar que les forces militars xineses no estaven preparades per lluitar contra l'Exèrcit Roig o l'Exèrcit Imperial Japonès, i que, mentre els comandants xinesos es van mostrar febles, la superada infanteria de la Xina es va transformar en una formidable força professional que va respondre un exèrcit imperial japonès massa confiat en 1937.

## Referències

* ↑ Elleman, Bruce. Moscow and the Emergence of Communist Power in China, 1925–30 (en anglès). Routledge, 2009, p. 192. ISBN 1134002564.
* ↑ Elleman, Bruce A. «https://www.jstor.org/stable/2059842»+(en anglès). The Journal of Asian Studies, 53, 2, 01-05-1994, pàg. 459 [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ «Khabarovsk Protocol 1929». A: The Great Soviet Encyclopedia, (en anglès). 3a ed., 1970-1979.
* ↑ Epstein, Mortimer. The Statesman's Year-Book (en anglès). MacMillan and Co, 1930, p. 749.
* ↑ Walker, Michael M. «The 1929 Sino-Soviet War». Modern War Studies, 2017. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2021. [Consulta: 9 setembre 2021].
# Ѯ

Ksi (Ѯ per a majúscula i ѯ per a minúscula) és una lletra obsoleta de l'alfabet ciríl·lic utilitzada en l'antic alfabet eslau eclesiàstic, amb un so de /ks/ o /x/. La seva forma i so provenen de la lletra grega xi (Ξ, ξ).

## Sistema numeral

Aquest caràcter té un valor de 60 en l'antic sistema numeral eslau eclesiàstic.

## Unicode

Aquest caràcter es visualitza per unicode amb una qualitat bastant deficient. Depèn de la font utilitzada per a la codificació. Els seus codis són O+046I per a majúscula i O+046F per a minúscula.

## Referències

* ↑ omniglot.com
* ↑ Cyrillic: Range: 0400–04FF PDF
# Ю

Ю, ю (en cursiva Ю, ю) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic. És la vint-i-novena lletra de l'alfabet búlgar, la trenta-unena de l'alfabet belarús, la trenta-dosena de l'alfabet rus i ucraïnès.

## Orígens

A més de la forma I-O, a manuscrits primitius escrits en antic eslau eclesiàstic la lletra hi apareix també en la seva forma reflectada O-I. És aquesta la forma que probablement és l'original, representant fidelment la combinació grega οι. En els temps en què l'alfabet grec fou adaptat a l'antic eslau eclesiàstic (donant lloc a l'alfabet ciríl·lic), aquest dígraf representava la vocal tancada anterior arrodonida /y/ del grec culte. El dígraf οι era tan bàsic per als grecoparlants que la lletra υ, que representava el mateix so s'anomenà aleshores υ ψιλόν (ípsilon), υ 'simple' en contrast amb οι 'complexa'.
Potser, de manera anàloga a les altres lletres iotitzades, Ѥ, ІА, Ѩ i Ѭ, que tenien funcions semblants a l'antic eslau eclesiàstic, aquesta lligadura OI va començar aviat a reflectar-se en la forma actual Ю.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari UnicodeMajúscula1070042E0020560000 0100 0010 1110 Minúscula1102044E0021160000 0100 0100 1110 ISO 8859-5Majúscula206CE3161100 1110 Minúscula238EE3561110 1110 KOI 8Majúscula224E03401110 0000 Minúscula192C03001100 0000 Windows 1251Majúscula222DE3361101 1110 Minúscula254FE3761111 1110
# Constantino Vela de la Fuente

Constantino Vela de la Fuente (Irun, 23 de juny de 1909 - Barcelona, 12 de setembre de 1957) fou un futbolista basc de la dècada de 1930.
Nascut al País Basc, la seva trajectòria futbolística transcorregué a Catalunya. Començà a destacar a la UE Sants la temporada 1931-32. La temporada següent jugà amb el FC Barcelona, amb qui jugà 36 partits, un d'ells de lliga espanyola. A continuació ingressà a l'Iluro SC de Mataró, on jugà fins a la Guerra Civil. Finalitzada la guerra jugà a l'EC Granollers.
Disputà un partit amb la selecció de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Constantino Vela de la Fuente a BDFutbol
* ↑ «En homenaje a José Calvet». Mundo Deportivo, 16-08-1934. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Constantino Vela de la Fuente a BDFutbol
# Corb marí de les Crozet

El corb marí de les Crozet (Phalacrocorax melanogenis) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) sovint considerat una subespècie de Phalacrocorax atriceps, que habita les illes Crozet i les del Príncep Eduard. Ha estat inclòs al gènere Leucocarbo.
# Corb marí del Cap

El corb marí del Cap (Phalacrocorax capensis) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) endèmic d'Àfrica Meridional.

## Morfologia

* Fa 61 - 64 cm de llargàri, amb una envergadura d'uns 109 cm i un pes de 1155 – 1306 g. Escàs dimorfisme sexual.
* Plomatge general negre. Part anterior del coll i pit marró molt fosc.
* Pell de cara i gola color groc. Bec i potes negres. Cua curta.

## Hàbitat i distribució

Viu únicament a l'aigua salada, criant a la llarga de la costa de Namíbia i Àfrica del Sud. Fora d'època de cria pot arribar ocasionalment fins a la desembocadura del riu Congo per l'Atlàntic i fins a Moçambic per l'Índic.

## Alimentació

Els cormorans del cap s'alimenten en bandades, atacant els bancs de peixos com ara sardines i anxoves.

## Reproducció

Cria a la primavera o inicis de l'estiu austral. Es reprodueix en grans colònies a la costa o illes properes, preferentment a penya-segats, però també a aiguamolls, esculleres, o vaixells abandonats. El niu és una estructura de pals folrada d'algues i plomissol, on pon 2 – 3 ous que cova durant 22 - 28 dies. Els pollets, que naixen nus, romanen al niu unes 9 setmanes, però encara són alimentats pels seus pares durant unes setmanes més.

## Referències

* P.A.Johnsgaard (1993). Cormorants, darters, and pelicans of the world. Washington DC: Smithsonian Institution Press. ISBN 1-56098-216-0
* Gerald S. Tuck (1978).- "A Field Guide to the seabirds of Britain ant he World/Guia de campo de la aves marinas de España y del mundo" Ediciones Omega, S. A. – Barcelona 1980. ISBN 84-282-0578-7

## Enllaços externs

* Pàgina del corb marí del Cap Arxivat 2012-12-24 at Archive.is de la Universitat de Ciutat del Cap
# Connie Meijer

Connie Meijer (Vlaardingen, 5 de febrer de 1963 - Naaldwijk, 17 d'agost de 1988) va una ciclista neerlandesa, guanyadora d'una bronze de plata al Campionat del Món en ruta de 1987, per darrere de la francesa Jeannie Longo i la seva compatriota Heleen Hage.
L'agost de 1988 mentre competia en un critèrium, es va queixar de nàusees severes i va morir d'un atac de cor abans que l'ambulància arribés a l'hospital.

## Palmarès

* 1984
** Campiona dels Països Baixos en ruta
** Vencedora de 3 etapes al Tour de França
* 1986
** Vencedora d'una etapa al Postgiro
** Vencedora d'una etapa al Tour de França
* 1987
** Vencedora d'una etapa al Postgiro
* 1988
** 1a a la Parel van de Veluwe
** Vencedora d'una etapa al Tour de Texas

## Referències

* ↑ «La crónica negra del pelotón». mundodeportivo.com, 29-03-2016 [Consulta: 25 maig 2016].

## Enllaços externs

* Resultats a cyclingarchives.com
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Contingut GC

En biologia molecular, el contingut GC (o contingut en guanina–citosina) és el percentatge de bases nitrogenades d'una molècula d'ADN que són o bé guanina, o bé citosina (d'entre quatre possibilitats, incloent-hi adenina i timina). Es pot referir a un fragment específic d'ADN o ARN, o al del genoma sencer. Quan es refereix a un fragment del material genètic, pot representar el contingut GC de part d'un gen (domini), un gen, un grup de gens, o fins i tot una regió no codificant. G (guanina) i C (citosina) tenen un enllaç d'hidrogen específic, mentre que A (adenina) s'uneix específicament amb T (timina).
El contingut GC s'empra de vegades per classificar organismes en taxonomia. Per exemple, mentre que Streptomyces coelicolor presenta un GC de 72%, en el llevat Saccharomyces cerevisiae és del 38%.

## Referències

* ↑ Definició del contingut GC al CancerWeb de la Universitat de Newcastle (Regne Unit)
# Cotiora

Cotiora (en grec antic Κοτύωρα; etnònim Κοτυωρίτης, en català cotiorita) era una antiga colònia grega a la costa de l'Euxí (mar Negra), entre Sinope i Trebisonda, fundada per Sinope a l'entorn del 500 aC al país dels tiberens. Se situa a l'actual província d'Ordu de Turquia, a pocs quilòmetres de la capital, Altınordu.
Segons Estrabó, el lloc era a la costa, en una badia que portava el mateix nom que la ciutat, i diu que era un poble petit. Flavi Arrià diu que tenia pocs habitants perquè la ciutat veïna de Farnàcia es va poblar amb els habitants de Cotiora. A l'Anàbasi, Xenofont diu que Cotiora va proveir de gra i altres aliments a l'expedició dels deu mil quan es retiraven.

## Referències

* ↑ Xenofont, 1927, p. 28 i 29.
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Cotyora». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 gener 2021].

## Bibliografia

* Xenofont. Els Deu Mil. Segon volum. Editorial Catalana, 1927.
# Cotis III de Tràcia

Cotis III (en grec antic Κότυς) va ser rei de Tràcia.
Era fill de Remetalces I de Tràcia. Quan Remetalces va morir l'any 13 aC, l'emperador August va repartir els seus dominis entre Rascuporis III, germà del rei difunt, i Cotis, fill de Remetalces, que va rebre la part sud-occidental.
Rascuporis ambicionava el regne del seu nebot però no es va atrevir a cap acte d'agressió mentre va viure August. Quan l'emperador romà va morir, va iniciar la guerra oberta, però Tiberi va ordenar als dos reis de fer la pau. Rascuporis va fingir obrir negociacions i va convidar al seu nebot a un banquet-conferència, on el va fer presoner traïdorament i el va carregar de cadenes; llavors va escriure a Tiberi al·legant que havia actuat per anticipar-se a un complot de Cotis. Tiberi va ordenar l'alliberament del rei i va demanar a Rascuporis la seva presència a Roma per investigar l'afer, cosa que devia passar l'any 18 o 19. Llavors Rascuporis va matar el seu nebot dient que preferia respondre d'un crim comès sencer que per un de mig fet. Tàcit esmenta a Cotis com amable i de bones maneres, i Ovidi parla del seu gust per la literatura i el qualifica de "germà poeta".

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «6. Cotys». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 9 juliol 2021].
# Contaminatio

La contaminatio és una tècnica literària consistent en la fabula palliata (és a dir, la comèdia en què els personatges tenen noms grecs) a realitzar una espècie de collage de fragments o escenes procedents de dues o més comèdies originals gregues.
No es tracta d'una vulgar còpia, sinó d'una reinterpretació lliure i constitueix una tècnica eficaç si es fa amb habilitat, com Plaute, que fou capaç d'escriure més de cent obres originals a base del repertori de la comèdia nova grega.
# Creu de terme (Tarrés)

La creu de terme és una creu de terme del municipi de Tarrés (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu actual està formada per tres peces diferents. El basament està format per tres graons de planta quadrada. L'inferior és el més llarg i mesura uns 2m. de costat. Els dos primers estan molt deteriorats i semblen estar fets amb pedres reaprofitades. El fust de la creu és de secció octogonal i té una alçada de 2m. i un diàmetre de 65cm. El basament del fust és quadrat i presenta una inscripció a la cara est que hi diu: "Santa missió MCML 1950 any sant". Una línia d'imposta situada a la part alta del fust separa aquest del coronament o creu pròpiament dita. Aquesta està feta també de pedra i data possiblement de 2001/2002.

## Història

Aquesta creu de terme es troba al peu d'un camí avui secundari, però antigament era el camí ral o reial, la carretera de l'època. Aquest avui es dibuixa paral·lel a la N-240. Tenim constància que aquesta creu estigué ubicada en tres indrets diferents. Desconeixem quan es col·locà a la primera ubicació que coneixem, ni tampoc quan es traslladà cap a la segona. D'aquesta segona ubicació sabem que hi roman fins al 1935. Aleshores el mossèn, Lluís Robinat Pau, promogué una santa missió en la que aprofità per traslladar la creu a un lloc més proper al municipi, ja que es considerava estava massa lluny.
L'emplaçament actual és un petit turonet a uns 100 metres de la població, ubicació molt visible des de diversos punts. Finalitzada la guerra civil (1936-1939) es disposà és l'indret una creu provisional de ferro. El 1950 es promogué una nova santa missió que serví per col·locar una nova creu feta de pedra.
En una de les cases del poble es conserva un fragment del fust de l'anterior creu de terme però es desconeix quina n'és la cronologia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Creu de terme (el Poal)

Creu de terme és una obra del Poal (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de gust gòtica. La creu no porta cap figura, tan sols la magolla presenta dos àngels que sostenen l'escut de la població. A la part de darrera porta la inscripció de la Santa Misión. Aquesta creu està situada en una petita plaça al final del poble, anant cap als Arcs. Duu la data 1793 gravada a la base.

## Història

Aquesta creu es trobava, en un principi, al final del c/ Major, lloc on s'acabava el poble. Més tard fou traslladada aquests nou lloc. L'any 1949 fou restaurada, doncs durant la Guerra Civil restà malmesa.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].