OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kangra (ciutat)

Kangra és una ciutat i municipalitat de l'Índia, estat d'Himachal Pradesh, al districte de Kangra al que va donar el nom però del que va perdre la capitalitat el 1855. Al cens del 2001 la població era de 9.155; el 1881 la població era de 5.387 habitants i el 1901 era de 4.746. Està situada a 32° 06′ N, 76° 16′ E﻿ / ﻿32.1°N,76.27°E﻿ / 32.1; 76.27 a la confluència dels rius Bener, Majhi i Beas.

## Història

La ciutat coneguda com a Nagarkot i fou fundada per un raja katoch kshatriya rajput de la branca de Chandervanshi que governaven a Trigarta. Els rages katoch hi van tenir una fortalesa (el fort sembla que es va dir Kangra) i diversos temples. Mahmud de Gazni va conqueri el fort el 1009 i va obtenir un gran botí d'un dels temples. Els musulmans de Firuz Shah Tughluk de Delhi van saquejar altre cop Kangra el 1360. El 1388 el príncep Mahmud Tughlak, que havia fugit de Delhi, va trobar asil a Nagarkot fins que fou cridat al tron el 1390. Sota els mogols va tenir una guarnició permanent. El 1752 fou cedida a Ahmad Shah Durrani però el governador Saif Ali Khan va refusar rendir-se i es va mantenir al fort per 20 anys; a la seva mort el 1774 el raja de Kangra Sansar Chand, va assetjar el fort; com que el no el va poder conquerir va demanar ajut al sikh Jai Singh Kanhaya, al qual finalment el fort es va rendir. Jai Singh se'n va retirar el 1785 i el va deixar en mans de Sansar Chand. Kangra fou assetjada del 1806 al 1809 pel gurkhes de Nepal però foren expulsats finalment pel maharajà Ranjit Singh de Lahore; a canvi de la seva ajuda el maharajà es va quedar amb el fort que encare dominaven els sikhs quan el Doab de Jullundur fou cedit als britànics el 1846. El governador sikh de Kangra no es va voler rendir i els britànics van atacar el frot i el van conquerir després de dos mesos de setge. Nagarkot, anomenada Kangra, va esdevenir capital del districte de Kangra, fins que va perdre aquesta condició el 1855 quan fou traslladada al camp militar de Dharmsala que s'havia fundat el 1849. El 1867 es va formar la municipalitat. El temple de Devi Bajreshri (al suburbi de Bhawan) fou un dels més rics i antics de l'Índia però fou destruït pel terratrèmol del 4 d'abril de 1905 en què van morir 1339 persones (7 europeus inclosos) en aquest lloc i 20000 a l'entorn.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Mcllo.com - An Informative,Travel and Community website of Kangra Valley, Dharamsala,McleodGanj
# Juan Martín Maldacena

Juan Martín Maldacena (10 setembre de 1968) és un físic teòric nascut a Buenos Aires, Argentina, receptor de nombrosos premis internacionals. Entre les seves moltes descobertes, la més famosa és la del principi hologràfic o correspondència AdS/CFT, que conjectura l'equivalència entre la teoria de cordes a l'espai d'Anti-de Sitter (AdS) i la teoria de camp conforme definida a la frontera de l'espai AdS. El 2013, Maldacena fou coautor d'una anàlisi sobre la paradoxa del mur de foc dels forats negres amb Leonard Susskind, argumentant que la paradoxa pot ser resolta si les partícules entrellaçades són connectades per forats de cuc menors.

## Biografia

Maldacena es va llicenciar el 1991 a l'Instituto Balseiro, Centre Atòmic Bariloche, Argentina, sota la supervisió de Gerardo Aldazábal. Va obtenir el seu doctorat a la Universitat de Princeton, Nova Jersey, sota la supervisió de Curtis Callan el 1996, on va continuar en una posició postdoctoral. El 1997, va esdevenir professor associat a Universitat Harvard sent promogut a catedràtic ràpidament el 1999. Des del 2001 ha estat professor a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton.

## Premis i honors

Maldacena ha rebut nombrosos premis:
* Fellow de la Fundació Alfred P. Sloan, 1998
* Fellow Packard en Ciència i Enginyeria, 1998
* MacArthur Fellow, 1999
* Premi UNESCO Husein per a Científics Joves, 1999
* Premi Sackler en Físiques, 2000
* Premi internacional Xanthopoulos en Recerca en Física Gravitacional, 2001
* Medalla Pius XI, 2002
* Premi Edward A. Bouchet, Societat Americana de Física, 2004
* Premi Dannie Heineman, 2007
* Medalla Dirac, 2008
* Premi Pomeranchuk, 2012
* Premi de Física fonamental, 2012.
* Premi Diamond Konex, com el científic més important de la darrera dècada a Argentina, 2013
* Medalla Lorentz, 2018

## Referències

* ↑ Juan Martin Maldacena «The Large N Limit of Superconformal Field Theories and Supergravity». Adv. Theor. Math. Phys., 2, 1998, pàg. 231–252. arXiv: hep-th/9711200. Bibcode: 1998AdTMP...2..231M.
* ↑ Overbye, Dennis «A Black Hole Mystery Wrapped in a Firewall Paradox». New York Times, 12-08-2013 [Consulta: 29 octubre 2013].
* ↑ «The Firewall Paradox». New York Times, 12-08-2013 [Consulta: 29 octubre 2013].
* ↑ Cool horizons for entangled black holes
* ↑ «Meet the 1999 MacArthur Fellows». [Consulta: 25 novembre 2013].
* ↑ «Xanthopoulos International Award for research on Gravitational Physics».
* ↑ «2004 Edward A. Bouchet Award Recipient: Juan M. Maldacena». [Consulta: 24 agost 2011].
* ↑ New annual US$3 million Fundamental Physics Prize recognizes transformative advances in the field Arxivat 2012-08-03 a Wayback Machine., FPP, accessed 1 August 2012
* ↑ «Lorentz Medal awarded to physicist Juan Martín Maldacena — KNAW» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-07-20. [Consulta: 28 març 2018].
# Kiichi Miyazawa

Kiichi Miyazawa (宮澤喜一 Miyazawa Kiichi, 8 d'octubre de 1919-28 de juny de 2007) fou un polític japonès i 49é Primer Ministre del Japó des del 5 de novembre de 1991 fins al 9 d'agost de 1993.

## Biografia

Nasqué dins d'una família políticament activa a Fukuyama, prefectura d'Hiroshima, l'any 1919. Son pare va ser membre de la Dieta Imperial i son avi, ministre del govern. Es graduà com a advocat en la Universitat Imperial de Tòquio.
L'any 1942 entrà a treballar al ministeri de finances, eludint així el servici militar durant la Segona Guerra Mundial.
L'any 1953 va ser triat membre de la Cambra de Consellers del Japó on prestà servici fins 1967, quan passà a la Cambra de Representants del Japó. Miyazawa va passar per molts càrrecs públics com el de ministre d'indústria i comerç internacional (1970-1971), ministre d'afers exteriors (1974-1976), director general de l'agència de planificació econòmica (1977-1978) i secretari en cap del gabinet (1984-1986). Va ser ministre de finances en el govern de Noboru Takeshita en juliol de 1986. Tot i això, Miyazawa hagué de renunciar al càrrec a casua de les repercussions de l'Escàndol Recruit en 1988.
Miyazawa es va convertir en primer ministre el 5 de novembre de 1991 amb el suport de la seua facció. Va guanyar fama als EUA quan el president George Bush li bossà al damunt durant un sopar d'estat el 8 de gener de 1992.
El seu govern es caracteritzà per permetre que el Japó enviara les seues forces armades per a missions de pau com també per negociar amb els Estats Units un acord de comerç. Miyazawa va renunciar al seu càrrec l'any 1993 després de perdre una moció de confiança, marcant la fi d'una era després dels trenta-vui anys de govern dels liberaldemòcrates.

## Referències

* 1 2 Martin, Douglas «Kiichi Miyazawa, Japan Premier in the 90s, Dies at 87». New York Times, 29-06-2007 [Consulta: 8 octubre 2018].
* 1 2 3 4 McCurry, Justin «Obituary. Kiichi Miyazawa». The Guardian, 30-06-2007 [Consulta: 5 gener 2013].
* ↑ Jameson, Sam «Miyazawa's Party Faction Chief Indicted». Los Angeles Times [Tòquio], 02-02-1992 [Consulta: 11 gener 2013].
# Kapton

Kapton és una pel·lícula de poliimida que s'utilitza en circuits impresos flexibles (electrònica flexible) i mantes espacials, que s'utilitzen en naus espacials, satèl·lits i diversos instruments espacials. Inventat per la DuPont Corporation a la dècada de 1960, Kapton es manté estable (de manera aïllada) en una àmplia gamma de temperatures, des de 4 a 673 K (−269 a +400 °C) . Kapton s'utilitza en la fabricació d'electrònica, aplicacions espacials, amb equips de raigs X i en aplicacions d'impressió 3D. Les seves propietats tèrmiques favorables i les característiques de desgasificació donen com a resultat el seu ús habitual en aplicacions criogèniques i en situacions on s'experimenten entorns d'alt buit.
Kapton va ser inventat per DuPont Corporation a la dècada de 1960.
El nom Kapton és una marca registrada d'EI du Pont de Nemours and Company.
La síntesi de Kapton és un exemple de l'ús d'un dianhídrid en la polimerització escalonada. El polímer intermedi, conegut com a àcid poli(àmic), és soluble a causa dels forts enllaços d'hidrogen als dissolvents polars utilitzats habitualment en la reacció. El tancament de l'anell es realitza a altes temperatures de 470–570 K (200–300 °C).
Kapton es manté estable (de manera aïllada) en una àmplia gamma de temperatures, des de 4 a 673 K (−269 a +400 °C).
La conductivitat tèrmica de Kapton a temperatures de 0,5 a 5 Kelvin és bastant alta per a temperatures tan baixes, κ = 4,638×10 $^{−3}$ T $^{0,5678}$ W·m $^{−1}$ ·K $^{−1}$.

## Referències

* ↑ «The Complex Material Engineering of NASA's Webb Telescope Sunshield» (en anglès). NASA, 23-06-2016. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «Kapton Trademark» (en anglès). United States Patent and Trademark Office. USPTO. Arxivat de l'original el 15 d’abril 2022. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «DuPont Circuit & Packaging Materials Awarded U.S. Patents for Matte Black Film and Coverlay» (en anglès), 15-11-2013. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2017. [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ Navick, X.-F.; Carty, M.; Chapellier, M.; Chardin, G.; Goldbach, C. Nuclear Instruments and Methods in Physics Research Section A, 520, 1–3, 2004, pàg. 189–192. Bibcode: 2004NIMPA.520..189N. DOI: 10.1016/j.nima.2003.11.290.
* ↑ Jason Lawrence, A. B. Patel and J. G. Brisson Cryogenics, 40, 3, 2000, pàg. 203-207. Bibcode: 2000Cryo...40..203L. DOI: 10.1016/S0011-2275(00)00028-X.
# Karl Weltzien

Karl Weltzien (o Carl Weltzien), (8 de febrer de 1813, Sant Petersburg, Rússia - 14 de novembre de 1870, Karlsruhe, Alemanya) fou un químic alemany, professor de Química de la Technische Hochschule de Karlsruhe entre 1848-1869. A partir de 1840, Weltzien construí nous laboratoris per a la investigació i l'ensenyament de la química a Karlsruhe. El successor de Weltzien com a professor de química fou Lothar Meyer.
Weltzien fou un dels tres organitzadors del congrés de Karlsruhe de 1860, el primer congrés internacional de químics, del qual també en foren organitzadors el químic francès Charles Adolphe Würtz i l'alemany Friederich August Kekulé. Weltzien actuà com a organitzador local, obrir la reunió amb un breu discurs de benvinguda i presidí la primera sessió.

## Referències

* ↑ Charles-Adolphe Wurtz's report on the Karlsruhe Congress for Weltzien's opening address.
* ↑ de Milt, Clara «The Congress at Karlsruhe». Journal of Chemical Education, 28, 8, 1951, pàg. 421 – 425. Arxivat de l'original el 2007-09-28. DOI: 10.1021/ed028p421 [Consulta: 29 agost 2007].
# Kemankeş Kara Ali Paixà

Kemankeş Kara Ali Paşa (vers 1580-1624) fou un gran visir otomà. El seu nom Kemankeş vol dir "arquer". Era natiu del districte d'Hamid-Ili a Anatòlia i va rebre formació a Istanbul per servir a palau.
El 1620 fou beglerbegi del Diyarbekir amb rang de visir. Per l'execució d'un funcionari provincial sense coneixement del govern d'Istanbul fou traslladat al govern de Bagdad on va governar un any i després fou destituït i es va retirar a Kaysariyya, però va poder retornar a Istanbul a la mort d'Osman II (maig del 1622).
Llavors fou nomenat tercer visir i poc després, en ser destituït el gran visir Mere Hüseyin Paşa el 30 d'agost del 1623, va ocupar el càrrec. Va enfrontar el problema de la revolta d'Abaza Paixà a Anatòlia i al final la conquesta de Bagdad pels safàvides; el setembre de 1623 va permetre la deposició del sultà incapaç Mustafà I.
Va assegurar la seva situació personal amassant una fortuna a base de corrupció i venda de càrrecs; amb el suport del seu sogre Bostan-zade Mehmed Efendi, un erudit ben situat als cercles de poder, va destituir el Xaikh al-Islam Zekeriyya-zade Yahya Efendi que l'havia ofès, i volia nomenar per aquest lloc el seu sogre, però no ho va aconseguir. Va intentar fer condemnar als dos ex grans visirs Gürcü Mehmed Paixà I i Damat Halil Paixà però foren absolts de les acusacions de cooperar amb Abaza. Va intentar amagar la caiguda de Bagdad al sultà Murat IV i fou destituït i executat el 3 d'abril de 1624; la seva fortuna fou confiscada.

## Bibliografia

* The Negotiations of Sir Thomas Roe in his Embassy to the Ottoman Porte, from the year 1621 to 1628 inclusive, Londres, 1740
Gran visir otomà :
# Kemal Kılıçdaroğlu

Kemal Kılıçdaroğlu (Nazımiye, 17 de desembre de 1948) és un polític socialdemòcrata turc. És líder del Partit Republicà del Poble (CHP) i és el principal líder de l'oposició a Turquia des de 2010. Va ser diputat del parlament turc pel segon districte electoral d'Istanbul de 2002 a 2015 i diputat pel segon districte electoral d'Esmirna des del 7 de juny de 2015.
Abans d'entrar en política, Kılıçdaroğlu va ser funcionari i va ocupar el càrrec de president de l'Institut de la Seguretat Social (SSK) de 1992 a 1996 i de nou de 1997 a 1999. Va ser elegit diputat en les eleccions generals de 2002 i es va convertir en el líder del grup parlamentari del CHP. En les eleccions locals de 2009, va ser nomenat candidat del CHP a l'alcaldia d'Istanbul i va perdre enfront del Partit de la Justícia i el Desenvolupament (AKP) amb el 37% dels vots, mentre que el candidat de l'AKP va obtenir el 44,71% dels vots. Va ser elegit vicepresident de la Internacional Socialista el 31 d'agost de 2012.
Després de la dimissió de Deniz Baykal com a líder del partit en 2010, Kılıçdaroğlu va anunciar la seva candidatura i va ser triat per unanimitat i sense oposició com a líder del CHP. Es considerava que podia donar un nou impuls al CHP. El CHP va experimentar un augment posterior en la seva quota de vots, i després del domini solid del Partit de la Justícia i el Desenvolupament durant dues dècades, en les eleccions municipals de 2019 el Partit Republicà del Poble va aconseguir les alcaldies d'Istanbul i Ankara, i a les eleccions municipals de 2024 va guanyar el vot popular per primer cop des de 1977.

## Referències

* ↑ «Kemal Kılıçdaroğlu» (en anglès), 07-05-2013. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Delphine Strauss «Turkey's Gandhi chosen to lead opposition». The Financial Times, 21-05-2011.
* ↑ Scott McLean, Yusuf Gezer i Nadeen Ebrahim. «Turkey’s Erdogan dealt major election blow as opposition party wins big cities» (en anglès). CNN, 01-04-2024. [Consulta: 1r abril 2024].
# Kemaliye

Kemaliye (abans Eğin, armeni: Ակն, llatinitzat: Agn, que vol dir "font") és una ciutat i districte de la província d'Erzincan, Turquia. Va agafar el nom per Mustafa Kemal Ataturk, el 21 d'octubre de 1922,abans de la república però el nom Eğin encara es fa servir localment. Té una població d'uns 10.000 habitants.
El territori va canviar moltes vegades de mans entre Roma i Pèrsia. La vila fou fundada al segle ix per paulicians armenis cristians de Vaspurakan. Va ser autònoma al segle xi fins que va caure en mans dels seljúcides després del 1071. Va passar als otomans sota Mehmet I mitjançant un tractat que donava als 300 cristians que hi vivien exempció d'impostos, i va dependre del liwa de Arapkir a l'eyalat de Sivas. Va tenir una important població armènia, però probablement mai majoritària. Al segle xix, quan tenia uns 15000 o 20000 habitants (uns 7000 armenis) fou unida al wilayat de Kharput i després al de Mamuret al-Aziz (Elazığ). El 1895-1896 va escapar a les primeres matances d'armenis pagant un rescat, però el 1896, en revenja per un atac armeni contra les matances, un dels caps dels quals era de la ciutat, es va organitzar una matança local i els otomans van matar a uns 2000 armenis incloent dones i nens. Dos terços de les cases armènies foren saquejades. Després de successives matances fins al 1916, la concurrència europea en la producció de teles, va arruïnar la ciutat i el 1945 només tenia 3.300 habitants i el districte (1333 km², 34 viles) només 16.900 habitants. Fou lloc de naixement de diversos poetes armenis i altres personatges destacats armenis, kurds i turcs. Formà part de la província d'Elâzığ fins al 1926, i de la província de Malatya entre 1926 i 1938.

## Referències

* ↑ http://www.kemaliye.gov.tr/genel-bilgiler-kemaliye
# Kepler-6b

Kepler-6b, que orbita l'estrella Kepler-6, és un dels primers cinc exoplanetes descoberts per la Missió Kepler, i té un període orbital d'uns 3 dies terrestres.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 Douglas A. Caldwell «KEPLER-6b: A TRANSITING HOT JUPITER ORBITING A METAL-RICH STAR» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 30-03-2010, pàg. 136–139. DOI: 10.1088/2041-8205/713/2/L136.
* 1 2 3 Luigi Mancini «The GAPS Programme with HARPS-N at TNG. XIV. Investigating giant planet migration history via improved eccentricity and mass determination for 231 transiting planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-06-2017, pàg. A107. DOI: 10.1051/0004-6361/201629882.
* ↑ Carole Ann Haswell «ExoClock Project. III. 450 New Exoplanet Ephemerides from Ground and Space Observations». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 2023, pàg. 4. DOI: 10.3847/1538-4365/AC9DA4.
* ↑ Ray Jayawardhana «Changing phases of alien worlds: probing atmospheres of Kepler planets with high-precision photometry» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 12-05-2015, pàg. 150. DOI: 10.1088/0004-637X/804/2/150.
* ↑ Douglas A. Caldwell «KEPLER-6b: A TRANSITING HOT JUPITER ORBITING A METAL-RICH STAR» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 30-03-2010, pàg. 136–139. DOI: 10.1088/2041-8205/713/2/L136.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Identificador Extrasolar Planets Encyclopaedia d'exoplaneta: b/ Kepler-6 b. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ «Planet Kepler-6 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Kepler-6 hosts at least one planet.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «NASA’s Kepler Space Telescope Discovers its First Five Exoplanets», 04-01-2010. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2012. [Consulta: 4 gener 2010].
* ↑ «Summary Table of Kepler Discoveries». NASA, 15-03-2010. Arxivat de l'original el 2017-04-01. [Consulta: 18 març 2010].
# Jumada al-ula

Jumada al-ula (àrab: جمادى الأولى, jumādà al-ūlà) o jumada al-àwwal (àrab: جمادى الأول, jumādà al-awwal) és el cinquè mes del calendari musulmà i té 30 dies.
El mot jumada ve de jumda, que vol dir ‘terra seca’, ‘terra desproveïda de pluja’. Així, el nom d'aquest mes vol dir ‘primer mes sec’ i el segueix el de jumada al-àkhira, que vol dir ‘darrer (o segon) mes sec’. Aquests dos mesos estan precedits pels de rabí al-àwwal i rabí al-àkhir, procedents de l'arrel rabia, ‘primavera’, és a dir, respectivament: ‘primer mes de primavera’ i ‘darrer (o segon) mes de primavera’. Però amb l'aplicació del calendari lunar estricte, que fa que els mesos es desplacin d'uns 12 dies cada any, aquests noms ja no corresponen amb les estacions esmentades.

## Dates assenyalades

* 15 de jumada al-ula, naixença de l'imam xiïta Alí Zayn-al-Abidín.
* Mesos del calendari musulmà
* muhàrram • sàfar • rabí al-àwwal • rabí al-àkhir • jumada al-ula • jumada al-àkhira • ràjab • xaban • ramadà • xawwal • dhu-l-qada • dhu-l-hijja
# Philippe Ceccaldi

Pierre Philippe Ceccaldi (Piana, 1940) és un polític cors. El 1973 fou nomenat director de l'aeroport d'Ajaccio i el 1988 fundà les línies aèries Compagnie Corse Méditerranée. Milità en el grup regional Renaixença Corsa, des del 1992 Còrsega Nova, amb el que fou escollit conseller de l'Assemblea de Còrsega a les eleccions de 1982 a 2004. El 1984 fou encarregat de la conselleria de transports.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-12-11 a Wayback Machine.
# Can Jordi (Sant Vicenç de Montalt)

Can Jordi és una masia de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici, amb planta baixa i dos pisos, del segle xviii reformat el següent segle. Les obertures a la planta baixa són de pedra, amb arc de mig punt a la porta i reixes de ferro a les finestres. Al segon pis les finestres no són de pedra, així com al tercer pis. La casa està coberta a dues aigües.

## Història

Es tracta d'una casa de pagès voltada de terres de conreu i un vogi molt interessant, ja que és un dels poc que encara hi queden a la Comarca. De la Fundició Font de Mataró, li falten el cadufs.

## Referències

* 1 2 «Can Jordi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Pèire Cardenal

Pèire Cardenal (lo Puèi de Velai, Alvèrnia, 1180 - Montpeller 1278) fou un trobador occità. Fou poeta de cort dels comtes de Tolosa Ramon VI i Ramon VII, però, quan Tolosa de Llenguadoc passà a mans del rei de França, trobà refugi a Montpeller. Fou un notable estilista, canvià la inspiració amorosa per la sàtira i escriví sirventesos, on atacà els clergues rapinyaires i els botxins de la civilització occitana. Denuncià amb vehemència la immoralitat del seu temps.

## Poesies

Es conserven un gran nombre de poesies seves, gairebé 80, de les quals tres amb la música.

## Referències

* ↑ de Riquer, 1983, p. 1479-1484.

## Bibliografia

* de Riquer, Martí. Los trovadores. Historia literaria y textos (en castellà). vol. 3. Barcelona: Ariel, 1983, p. 1479-1518. «estudi, i edició de la vida i d'onze composicions, amb traducció a l'espanyol»
* Lavaud, R., (1957). Poésies complètes du troubadour Peire Cardenal. Toulouse: Bibliothèque méridionale, 2e série, 34.
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 344
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 178-179 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners I i K]

## Enllaços externs

* www.cardenal.org
* Article a l'Enciclopèdia Catalana