OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaume dels Baus

Jaume dels Baus (en francès: Jacques des Baux), (? - 7 de juliol del 1383), duc d'Àndria, príncep de Tàrent, príncep d'Acaia i pretendent titular a l'Imperi Llatí.

## Llinatge

Jaume dels Baus era fill de Francesc dels Baus, duc d'Àndria i Maragrida de Tàrent; aquesta era filla de Felip I de Tàrent i la seva segona muller, l'emperadriu pretendent titular Caterina de Valois-Courtenay.

## Títols heretats

La seva mare, Maragrida de Tàrent, esdevingué princesa de Tàrent i pretendent titular a l'Imperi Llatí quan el seu oncle Felip II de Tàrent, sense fills, la feu hereva. Els drets passaren directament a l'infant Jaume dels Baus.

## Conquesta dels Principat d'Acaia

Però Felip II de Tàrent havia transmès els drets sobre el Principat d'Acaia a la seva cunyada Joana I de Nàpols. Aquesta caigué presonera de Carles III de Nàpols quan aquest envaí el Regne de Nàpols i Joana I de Nàpols morí el 1382. Aleshores Jaume dels Baus reclamà la legítima titularitat del Principat d'Acaia.
Per tal de conquerir el Principat d'Acaia Jaume dels Baus contractà els serveis de la companyia navarresa. Però Jaume dels Baus morí el 7 de juliol del 1383.

## Títols i successors

Jaume dels Baus Mort: 7 de juliol 1383 :
| Títols |||
| Precedit per: Francesc dels Baus (pare) | Duc d'Àndria (Llista de ducs d'Àndria) (?-1383) | Succeït per: ? |
| Precedit per: Felip II de Tàrent (oncle de la seva mare) | Príncep de Tàrent (Llista de prínceps de Tàrent) (1374-1383) | Succeït per: Otó IV de Brunswick segon marit de Joana I de Nàpols |
| Títols com a pretendent |||
| Precedit per: Felip II de Tàrent (oncle de la seva mare) | — En disputa per: — Imperi Llatí (Llista d'emperadors de Constantinoble) (1374-1383) — Raó de la disputa: — El 1261 Miquel VIII Paleòleg reconquerí Constantinoble i restaurà l'Imperi Romà d'Orient | Succeït per: cap |
| Precedit per: Joana I de Nàpols | — En disputa per: — Principat d'Acaia (Llista de prínceps d'Acaia) (1382-1383) — Pretendent oposat: — Carles III de Nàpols | — Territori perdut: — Conquesta d'Acaia — Conqueridor — Carles III de Nàpols |

## Referències

* Lock, Peter. The Franks in the Aegean 1204-1500. Nova York, 1995.
# Natrocalcita

La natrocalcita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup tsumcorita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natrocalcita pertany a «07.DF - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: uklonskovita, caïnita, metasideronatrita, sideronatrita, despujolsita, fleischerita, schaurteita, mallestigita, slavikita, metavoltina, lannonita, vlodavetsita, peretaita, gordaita, clairita, arzrunita, elyita, yecoraita, riomarinaita, dukeita i xocolatlita.

## Referències

* ↑ «Natrochalcite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Tsumcorite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2015].
# Psyllobora

Psyllobora és un gènere de coleòpters de la família dels coccinèl·lids. A Europa només hi ha una espècie, Psyllobora vigintiduopunctata (Linnaeus, 1758); que és activa d'abril a agost.

## Taxonomia

* Psyllobora bisoctonotata Mulsant, 1850
* Psyllobora borealis Casey, 1899
* Psyllobora vigintiduopunctata Linnaeus, 1758
* Psyllobora vigintimaculata Say, 1824

## Referències

* ↑ Michael Chinery, Insectes de France et d'Europe occidentale, Flammarion, 2005, pages 272-273.
# Bílina

«Bílina» té aquests significats:

## Geografia

* Bílina (riu), afluent txec del riu Elba.
* Bílina (República Txeca), població de la Regió d'Ústí nad Labem, a la República Txeca.
* Bilina (Croàcia), indret històric de l'interior de Dalmàcia, a Croàcia.

## Altres

* Bilina, poema èpic tradicional de Rússia i Ucraïna.
# Kalapuya

El kalapuya és una petita família de llengües extingides de la vall de Willamette, a l'oest d'Oregon, Estats Units, i que estava composta per tres llengües.

## Classificació
### Classificació interna

La família kalapuya consistia en
    1. Kalapuya septentrional (o Tualatin-Yamhill)
    2. Kalapuya central (o Santiam)
    3. Yoncalla (o Kalapuya meridional)

### Relacions amb altres llengües

Les llengües kalapuya es relacionen usualment amb les del grup penutià, dins d'un subgrup penutià d'Oregon, juntament amb el takelma, el siuslaw, i coos.
S'ha proposat una relació especial amb el takelma, formant juntes una família takelmana. Alguns autors han donat dades que van contra aquesta relació, pel que alguns autors consideren la família kalapuya es considera generalment a part, encara que oberta a una hipòtesi penutiana.

## Descripció lingüística
### Fonologia

| | | Labial | Dental | Dental | Palatal | Velar | Labio- velar | Glotal |
| obstruent no-contínua | simple | *p | *t | *c | | *k | *k$^w$ | *ʔ |
| obstruent no-contínua | aspirada | *pʰ | *tʰ | *cʰ | | *kʰ | *k$^w$ʰ | |
| Fricativa | Fricativa | *f | *s, *ɬ | *s, *ɬ | | | | *h |
| Aproximant | Aproximant | | *l | *l | *y | | *w | |
On s'ha usat l'alfabet fonètic americanista per a les africades /*c, *cʰ/ (=AFI [ʦ, ʦʰ]). Shipley assenyala que les llengües kalapuya presentarien també oclusives glotalitzades, però la seva ocurrència en les fonts disponibles apareix tan poc sistemàtica que no és reconstruïble pel proto-kalapuya.

## Referències

* ↑ M. Swadesh, 1965.
* ↑ W. Shipley, 1969; presenta una llista de 69 cognats
* ↑ Tarpent i Kendall, 1998

## Bibliografia

* Shipley, William (1969): "Proto-Takelman", International Journal of American Linguistics, Vol. 35, No. 3 (Jul., 1969), pp. 226-230.
* Shipley, William (1970): "Proto-Kalapuyan", Languages and Cultures of Western North America, ed. E. H. Swanson, Jr., pp. 97-106. Idaho State University.
* Campbell, Lyle (1997): American Indian languages: The historical linguistics of Native America. Nova York: Oxford University Press. ISBN 0-19-509427-1.
* Goddard, Ives (Ed.). (1996). Languages. Handbook of North American Indians (W. C. Sturtevant, General Ed.) (Vol. 17). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. ISBN 0-16-048774-9.
* Mithun, Marianne. (1999). The languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-23228-7 (hbk); ISBN 0-521-29875-X.
* Sturtevant, William C. (Ed.). (1978-present). Handbook of North American Indians (Vol. 1-20). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. (Vols. 1-3, 16, 18-20 not yet published).

## Enllaços externs

* Morfologia Verbal del kalapuya santiam (Northwest Journal of Linguistics)
# Pervomaiski (Abadzékhskaia)

Pervomaiski - Первомайский (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. És a 13 km al sud de Tulski i a 24 km al sud de Maikop. Pertany a la stanitsa d'Abadzékhskaia.
# Lupa

Una lupa és un instrument òptic compost d'una lent convergent que augmenta la mida aparent dels objectes i permet copsar-ne millor els detalls. La seva capacitat d'augment és limitada i per a augments majors es solen fer servir microscopis, telemiroscopis o lupes binoculars. Un microscopi simple o lupa és un instrument que només utilitza una lent convergent. L'objecte a observar es col·loca entre el focus i la superfície de la lent, donant una imatge: virtual, dreta i augmentada. L'holandès Anton van Leeuwenhoek, va construir sistemes microscòpics simples molt eficaços basant-se en una sola lent. Aquests microscopis no patien les aberracions que limitaven tant l'eficàcia del primers microscopis compostos, com els que feia servir Robert Hooke, i produïen una ampliació de 300 vegades; gràcies a això Leeuwenhoek va ser capaç de descriure per primera vegada els bacteris.

## Príncep de Viana

En Bofarull va trobar una referència que parla d'una lupa Stanhope:. "Item una peça de cristall de largaria de mig palm damplaria de tres dits redo a cascun cap."

## Referències

* ↑ Antoni van Leeuwenhoek; Samuel Hoole The Select Works of Antony Van Leeuwenhoek, Containing His Microscopical Discoveries in Many of the Works of Nature. translator, 1800, p. 199–.
* ↑ Lesley Robertson; Jantien Backer; Claud Biemans Antoni van Leeuwenhoek: Master of the Minuscule. BRILL, 19 maig 2016, p. 10–. ISBN 978-90-04-30430-7.
* ↑ Colección de documentos inéditos del Archivo General de la Corona de Aragón. J.E. Montfort, 1864, p. 137–.

## Bibliografia

* Duane Isely
# Torre Casa Balde

La Torre Casa Balde és una torre de guaita situada prop de la serra Cabeçó d'Or, al terme municipal de Relleu, a la Marina Baixa, província d'Alacant, construïda al segle XVII per a protegir el habitants de les cases veïnes. Va ser declarada Bé d'Interès Cultural l'1 de setembre de 1997, amb l'anotació ministerial R-I-51-0010116.
Es tracta d'una construcció prismàtica, de planta quadrada i parets lleugerament atalussades. Està realitzada en maçoneria irregular, amb els cantons de maçons més grans i regulars. Les juntes estan farcides de morter que mai cobreix la totalitat de la façana, mostren la pedra vista. L'interior està dividit en tres nivells, més la coberta plana, a la qual s'accedeix per una escala de cargol situada a la cantonada sud-oest. Està adossada a una casa construïda simultàniament.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 «Torre Casa Balde» (en castellà). Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. Generalitat Valenciana.
# Municipis de Bòsnia i Hercegovina

A Bòsnia i Hercegovina, la unitat territorial més petita és el municipi (opština / општина o Opcina / опћина en l'idioma oficial de país). Anteriorment a la guerra dels Balcans, hi havia 109 municipis a Bòsnia. Deu d'ells formaven la zona de Sarajevo. Després de la guerra, el nombre de municipis va augmentar a 143: 79 a la Federació de Bòsnia i Hercegovina i 64 a la República Sèrbia ; el Districte de Brčko no pertany a cap entitat.
A la Federació els municipis són una part dels cantons, mentre que a la República són una part de les regions.

## Municipis de la Federació de Bòsnia i Hercegovina

Banovići • Bihać • Bosanska Krupa • Bosanski Petrovac • Bosansko Grahovo • Breza • Bugojno • Busovača • Bužim • Čapljina • Cazin • Celic • Centar • Čitluk • Drvar • Doboj Istok • Doboj Jug • Dobretići • Domaljevac-Šamac • Donji Vakuf • focalitzat Ustikolina • Fojnica • Glamoc • Goražd'i • Gornji Vakuf-Uskoplje • Gračanica • Gradačac • Grude • Hadžici • Ilidža • Ilijaš • Jablanica • Jajce • Kakanj • Kalesija • Kiseljak • Kladanj • Ključ • Konjic • Kreševo • Kupres • Livno • Ljubuški • Lukavac • Maglaj • Mostar • Neum • Novi Grad • Novo Sarajevo • Novi Travnik • Odžak • Olovo • Orašje • Pale-Praça • Posušje • Prozor-Branca • Ravno • Sanski Most • Sapna • Široki Brijeg • Srebrenik • Stari Grad • Stolac • Teočak • Tesanj • Tomislavgrad • Travnik • Trnovo • Tuzla • Usora • Vares • Velika Kladuša • Visoko • Vitez • Vogosca • Zavidovići • Žepče • Zenica • Živinice

## Municipis de la República Srpska

Berkovići • Bijeljina • Bileća • Kostajnica • Brod • Bratunac • Čajniče • Čelinac • Derventa • Doboj • Donji Zabar • Foča • Gacko • Grad Banja Luka • Gradiška • Han Pijesak • Istočni Drvar • Istočna Ilidža • Istočni Mostar • Istočni Stari Grad • Istočno Novo Sarajevo • Jezero • Kalinovik • Kneževo • Kozarska Dubica • Kotor Encalloš • Krupa na Uni • Kupres • Laktaši • Ljubinje • Lopare • Milici • Modriča • Mrkonjić Grad • Nevesinje • Novi Grad • Novo Goražd'i • Osmaci • ostra Luka • Pale • Pelagićevo • Petrovac • Petrovo • Prijedor • Prnjavor • Ribnik • Rogatica • Rude • Šamac • Šekovići • Šipovo • Sokolac • Srbac • Srebrenica • Stanari • Teslić • Trebinje • Trnovo • Ugljevik • Višegrad • Vlasenica • Vukosavlje • Zvornik

## Vegeu també

* Organització territorial de Bòsnia i Hercegovina
# Pília

* Per a altres significats, vegeu «Pília (esposa d'Àtic)».
Pília, d'acord amb la mitologia grega, fou una filla de Pilas, rei de Mègara.
Es casà amb Pandíon i és considerada mare d'Egeu, Licos, Nisos i Pal·lant.

## Referències

* ↑ «Perseus Encyclopedia, Pylia». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: edicions 62, 1997, p. 175. ISBN 8429741461.
# Can Timbales

Can Timbales és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil aïllat per les quatre façanes. Consta d'una planta baixa, un pis i un terrat transitable tancat per baranes de pedra. Des del carrer s'accedeix directament al pis de l'edifici a través d'una petita escala, de manera que els baixos queden semi-soterrats. En el conjunt destaquen especialment els elements de la façana, la porta principal i dos petits balcons, així com els esgrafiats que decoren el cos central i el coronen en la part superior, juntament amb una antefixa de tipus ornamental. La cornisa de l'edifici presenta un voladís bastant pronunciat i està suportada per mènsules, a la part inferior hi ha una sanefa decorada amb esgrafiats. Hi ha un petit pati frontal per sota el nivell del carrer i un jardí lateral amb una marquesina adossada al mur.

## Referències

* 1 2 «Can Timbales». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# João Rebelo

João Rebelo (Lisboa, 31 de gener de 1920 - Sintra, 12 de maig de 1975) va ser un ciclista portuguès que va córrer entre 1940 i 1952. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Espanya de 1945, quatre Campionats de Portugal en ruta i quatre etapes de la Volta a Portugal.

## Palmarès

* 1943
** Campió de Portugal en ruta
* 1945
** Campió de Portugal en ruta
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1946
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Portugal
* 1947
** Campió de Portugal en ruta
** 1r al Circuit dels Ribatejo
* 1948
** Campió de Portugal en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1949
** Vencedor GP de la muntanya a la Volta a Portugal
* 1952
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1945. 6è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1946. 10è de la classificació general

## Referències

* «João Rebelo». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 30 març 2013].
* «João Rebelo». museociclismo.it. [Consulta: 30 març 2013].

## Referències

* ↑ «REBELO João DE JESUS». [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «João De Jesus Rebelo» (en anglès). [Consulta: 9 desembre 2022].
# Kalantar

Kalantar (persa kalan= gran) fou un títol utilitzat principalment a Pèrsia als segles XIV i XV per designar als caps per les classes tribals i militars. Després del segle xv, sota els safàvides, fou un funcionari de la jerarquia civil que dirigia una vila o un barri, una corporació o una tribu o subtribu (equivalent a rais). Sota els safàvides els kalantars d'Isfahan foren especialment importants; els armenis tenien el seu kalantar al barri armeni de la ciutat. Altres ciutats tenien kalantars que eren representants del poble enfront l'administració; la figura existia també a Geòrgia. Els kalantars van perdre les facultats financeres al segle xix quan l'administració central va estendre el seu poder directe a les ciutats, però van conservar el seu caràcter de defensors dels interessos locals i caps de corporacions; les seves facultats van desaparèixer amb la constitució de 1906.

## Bibliografia

* A. K. S. Lambton, The office of kalantar under the Safawids and Afshars, Teheran, 1963
* Willem Floor, "KALĀNTAR" a Encyclopaedia Iranica
# Jesús Rodríguez Magro

Jesús Rodríguez Magro (Madrid, 28 de maig de 1960 - Alcalá de Henares, 19 de setembre de 2018) fou un ciclista espanyol, professional entre el 1982 i 1993. En el seu palmarès destaquen les victòries a la Pujada a Urkiola de 1985 i la Volta a Astúries de 1986.

## Palmarès

* 1985
** 1r a la Pujada a Urkiola
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1986
** 1r a la Volta a Astúries

### Resultats al Tour de França

* 1985. 30è de la classificació general
* 1986. 40è de la classificació general
* 1987. 78è de la classificació general
* 1988. 52è de la classificació general
* 1989. 33è de la classificació general
* 1990. 41è de la classificació general
* 1991. 100è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. 21è de la classificació general
* 1984. 11è de la classificació general
* 1985. 26è de la classificació general
* 1986. 33è de la classificació general
* 1987. 76è de la classificació general
* 1989. 53è de la classificació general
* 1990. 29è de la classificació general
* 1991. 40è de la classificació general
* 1992. 73è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 50è de la classificació general
* 1984. Abandona
* 1988. 45è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Mor als 58 anys l'exciclista Jesús Rodríguez Magro, gregari de luxe de Perico Delgado i Indurain». Esport3, 20-09-2018 [Consulta: 20 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl (neerlandès)
# Línia 6

«Línia 6» té aquests significats:
# Trinquet Baptiste Viñes

El Trinquet Baptiste Viñes és el trinquet de capçalera de Borriana (Plana Baixa, País Valencià).
Construït el 1929, fou una instal·lació de prestigi per a la pràctica de la Pilota valenciana a nivell professional durant les dècades dels seixanta, setanta i vuitanta del segle passat. Tancat el recinte als anys noranta, els àntics propietaris posaren a la venda els terrenys, que foren adquirits per l'ajuntament de Borriana, que després d'unes obres de rehabilitació i reforma que duraren més de sis anys, el trinquet reobrí les portes el 10 de setembre de 2009, durant les festes patronals.
El consistori municipal va decidir que el trinquet portaria el nom del qui fora trinqueter i marxador durant l'anterior etapa, Baptiste Viñes. Personatge recordat per ser un gran dinamitzador de la Pilota valenciana.
El trinquet Baptiste Viñes de Borriana compta amb sostre i il·luminació artificial, de 56,70 metres de longitud, 8,60 m. d'amplada i una altura de tela d'11,5 m.

## Referències

* ↑ RIOS, G. Burriana inaugura con gran brillantez el Trinquet Municipal Batiste Viñes Arbona a www.elperiodic.com
* ↑ DURÁ, P. Borriana y su trinquet a Levante-EMV
* ↑ RIOS, G., www.redmediterraneo.com
* ↑ Álvaro-Dani y Genovés II-Grau estrenarán el nuevo trinquet, a La Plana a Dia
# Pílor

El pílor (del grec πυλωρος = "porta de guàrdia") és la regió de l'estómac que connecta amb el duodè. S'obre o es tanca per impedir o deixar pas als aliments. Està dividit en dues parts:
* L'antre pilòric, que connecta amb el cos de l'estómac.
* El canal pilòric, que connecta amb el duodè.
L'esfínter pilòric és un anell de múscul llis situat al final del canal pilòric que permet el pas de l'estómac al duodè.

## Malalties associades

* Estenosi pilòrica
* Càncer d'estómac: quan els tumors bloquegen parcialment el canal pilòric, s'implanta quirúrgicament un tub que connecta l'estómac al duodè, anomenat stent pilòric.

## Referències

* ↑ «Píloro». [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ «Pylorus» (en anglès). [Consulta: 1r maig 2019].
# Can Moret

Can Moret és una casa d'habitatge, antiga masia, del municipi de l'Armentera inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una de les cases més antigues del poble. També es va dir abans Mas Espolla i Mas Viader.

## Descripció

Edifici situat a cinquanta metres de l'església de Sant Martí. És una casa entre mitgeres, de la que cal destacar la posició respecte a la resta de construccions del carrer, ja que no està al mateix nivell sinó que està més endarrerida. És una casa de pedra, de planta baixa i primer pis, amb una porta d'entrada de dimensions semblants al finestral del primer pis. Aquesta porta principal està envoltada per un encoixinat de carreus i als superiors s'hi pot veure la inscripció: JACOBUS VIADER ME FECIT - 1686. Del segon pis destaca la gran finestra emmarcada amb un marc, a la part superior del qual hi ha fris i cornisa. El fris està decorat amb tres elements circulars. Al costat d'aquesta finestra hi ha una altra finestra més petita, creada a partir de quatre grans carreus. El teulat de l'edifici és a dues vessants, amb coberta de teules.

## Història

A la llinda de la porta hi ha la següent inscripció: 1686. Jacobus viader me fecit.

## Referències

* ↑ «Can Moret - L'Armentera». Pobles de Catalunya. Centre d'Estudis i Divulgació del Patrimoni. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Inglada Gimeno, Joan Ramon. «El Mas Espolla». A: Els Masos de l'Armentera : cinc segles d'història. Armentera: Ajuntament de l'Armentera, 2000. ISBN 84-607-0655-9.
* 1 2 «Can Moret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# João Rodrigues Cabrilho

João Rodrigues Cabrilho (c. 1497 - illa Santa Catalina, 3 de gener de 1543) o Juan Rodríguez Cabrillo va ser un explorador portuguès i el primer europeu a trepitjar Califòrnia.

## Origen

Es tenen poques dades sobre els primers anys de Rodrigues Cabrilho. La seva nacionalitat portuguesa és esmentada pel cronista Antonio de Herrera y Tordesillas en la seva obra Historia General de los hechos de los Castellanos en las Islas y tierra firme del Mar Océano. L'historiador Harry Kelsey, en la seva biografia exhaustiva de Cabrilho (1986) apunta que aquest va néixer a Espanya, probablement a Sevilla (ciutat, en aquell temps, amb molta influència portuguesa) o a Cuéllar. Kelsey dedueix que va néixer en una família pobre.

## Viatges

Cabrilho partí del port cubà de l'Havana i s'uní a Hernán Cortés a Mèxic. Més tard les seves mines d'or a Guatemala, el van fer un dels conqueridors més rics.
El 1539, Francisco de Ulloa, comissionat per Hernán Cortés, descobrí el golf de Califòrnia, arribant fins al paral·lel 28. El virrei de Nova Espanya comissionà Cabrilho per a fer una expedició a la costa del Pacífic.
El 27 de juny de 1542 Rodrigues Cabrilho sortí d'Acapulco (aleshores anomenada Navidad). El 28 de setembre de 1542, prengué terra a l'actual badia de San Diego. Pujant per la costa arribà fins al riu de Rússia a Califòrnia, abans que el mal temps el forcés a tornar passant després per la badia de Monterey.
El 23 de novembre de 1542, la seva petita flota anà a l'illa californiana de Santa Catalina a passar l'hivern i fer reparacions. Allí Cabrilho patí un accident en unes roques que desenvolupà gangrena i el portà a la mort, la seva flota va arribar a Acapulco el 14 d'abril de 1543.
A l'estat de Califòrnia el dia 28 de setembre és oficialment el "Cabrillo Day".

## Notes

* ↑ «Atlas de los exploradores españoles», 2009. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Kelsey (1986), p. 123.
* ↑ Kelsey (1986), p. 143.
* ↑ Kelsey (1986), pp. 145-55.
* ↑ Kelsey (1986), p. 159, p. 161.

## Referències

* Kelsey, Harry. 1986. Juan Rodriguez Cabrillo. The Huntington Library, San Marino.

## Enllaços externs

* Instituto Camões Arxivat 2006-06-27 a Wayback Machine.
* Monunent Nacional a Cabrillo (anglès) (castellà)