OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gila bicolor

Gila bicolor és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Espadañedo

Espadañero és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 262 | 220 | 198 | 188 |
# Otopharynx speciosus

Otopharynx speciosus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Otopharynx speciosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Otopharynx. p. 347-351. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# 438

El 438 (CDXXXVIII) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* 15 de febrer: entra en vigor el Codex Theodosianus a l'Imperi Romà d'Orient.

## Referències

* ↑ «Codex Theodosianus» (en anglès). Universitat de Grenoble-Alps. [Consulta: 7 maig 2021].
# Simbol

* No s'ha de confondre amb símbol.
El simbol, també anomenat senhal, sabot o vache (rossí), en bretó ar veroc’h, era un objecte usat en l'ensenyament francès per tal d'erradicar les parles autòctones. Fou especialment utilitzat a Bretanya, País Basc, Catalunya Nord i Occitània.
El mestre el donava a un alumne cada cop que el sentia dir alguna paraula en patois (llengua diferent del francès). El pobre desafortunat havia de procurar, abans d'acabar la classe, encolomar-lo a un altre alumne descurat que hagués fet el mateix que ell. Aquell que tingués el senhal en acabar la classe, havia de fer alguna tasca especialment humiliant, com escombrar el pati o netejar els esborradors. El sabot era en inici un esclop, que s'usava d'aquesta manera i que ha donat la paraula sabotatge.
Segons el testimoni de l'inspector d'escoles Carré del 1888, s'indignava perquè un francès podia recórrer setmanes el camp d'Armòrica sense trobar un ésser humà amb el qual no es pogués entendre si no era per signes. També es veien anuncis als carrers bretons on deien Il est interdit de parler breton et de cracher sur la terre (És prohibit parlar en bretó i escopir a terra).

## Vegeu també

* Welsh Not
* Vergonha
# Gila crassicauda

Gila crassicauda és una espècie extinta de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava als Estats Units.

## Referències

* ↑ Baird S. F. & Girard C. F. 1853. Descriptions of some new fishes from the River Zuni. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 6. 368-369.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Espadaïta

L'espadaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la paraula castellana espada, espasa, en al·lusió a la forma dels cristalls.

## Característiques

L'espadaïta és un arsenat de fórmula química Na₄Ca₃Mg₂[AsO₃(OH)]₂[AsO₂(OH)₂]$_{10}$·7H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 67285.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Torrecillas, situada a Salar Grande, dins la província d'Iquique (Regió de Tarapacá, Xile), on es troba en forma de cristalls d’uns 0,2 mm de longitud, formant esprais i intercreixements. Aquesta mina és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Espadaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juliol 2021].
# Karol Dembowski

El baró Karol Dembowski (Milà, 9 d'abril de 1808 - 14 d'octubre de 1853) fou un viatger i escriptor polonès del Romanticisme.
Es coneix molt poc sobre ell, i fins i tot la seva nacionalitat: alguns el fan francès i altres italià. A finals de gener de 1838 va emprendre un viatge per Espanya amb el propòsit d'analitzar la metamorfosi d'una societat idealitzada pel Romanticisme i ressenyar els signes que encara perduraven de l'antiga mentalitat. Ho va fer durant la Primera Guerra Carlista, i durant el seu viatge va redactar diverses cartes en francès a la comtessa de Bourke, a les madames Viscontini i Ancelot, a Prosper Merimée, a Stendhal i als barons Trecchi i de Mareste, que després va reunir i va publicar en un llibre de viatges, Deux ans en Espagne et a Portugal, pendant la guerre civile 1838-1840 (a París, per Charles Gosselin, el 1841). Adoptant sempre una visió favorable al govern liberal, el seu relat es mostra atent a la descripció del país, però també demostra sensibilitat social a les greus conseqüències que la guerra va tenir per a les classes més desfavorides: denuncia la brutalitat i la gana que patien aquestes classes i resulta molt objectiu en els judicis que forma sobre els personatges polítics i militars del país.
A la Cartoixa de Valldemosa va visitar al seu compatriota Chopin, qui vivia allí intentant reposar-se de la seva malaltia al costat de la seva amant George Sand, qui, segons descriu Dembowski, tenia escandalitzat el capellà i a tot el poble en general, per no anar a l'església ni freqüentar el poble, per fumar cigars i beure cafè a tota hora.
Dembowski també recull nombroses cançons, cobles i refranys populars i descriu balls i músiques regionals.
El seu llibre va ser traduït per primera vegada a l'espanyol a Madrid, per l'editorial Espasa-Calpe, el 1931. El 2008 l'editorial Crítica de Barcelona ha reimprès aquesta traducció.

## Bibliografia

* Dembowski, Carlos. Dos años en España y Portugal durante la Guerra Civil 1838-1840. Madrid: Espasa-Calpe, S.A., 1931.
# Palabras para un fin del mundo

Palabras para un fin del mundo és un documental espanyol presentat inicialment dins de la programació de la 65ª edició de la SEMINCI (Setmana Internacional de Cinema de Valladolid) el 25 d'octubre de 2020, dirigit per Manuel Menchón, al que basant-se «en dades i declaracions contrastades i en documents oficials» es desvetllen una sèrie de suposades irregularitats comeses arran de la mort de l'escriptor i filòsof Miguel de Unamuno la tarda del 31 de desembre de 1936 que qüestionen la versió oficial de la seva mort comunament admesa fins ara.
Compta amb les veus entre d'altres de José Sacristán (Miguel de Unamuno), Marián Álvarez (narradora), Antonio de la Torre (Emilio Mola), Víctor Clavijo (José Millán-Astray) o Andrés Gertrúdix (Bartolomé Aragón), així com amb les col·laboracions documentals de l'Ajuntament i la Universitat de Salamanca, la Casa-Museu d'Unamuno, etc.

## Sinopsi

El documental recrea els esdeveniments succeïts des de les hores prèvies a la visita d'Aragón (tingut fins a la data per «alumne i amic» [per als hispanistes Colette i Jean-Claude Rabaté es tractaria d'«un sanguinari que va participar en la repressió de Riu Negre i un adepte de Goebbels, el que el va portar a organitzar cremes esgarrifoses de llibres»] i únic testimoni de la mort d'Unamuno) fins al «precipitat» enterrament de l'autor del matí de l'1 de gener de 1937 sense esperar les vint hores que havien de transcórrer com a mínim, segons la legislació vigent, ni practicar-li l'autòpsia quan ja en aquells llavors les morts produïdes a conseqüència d'una hemorràgia bulbar (un tipus d'hemorràgia intracranial) es consideraven «sospitoses de criminalitat», ja que aquelles podien provocar «amb escassa o cap senyal extern».

## Referències

* ↑ «$^{65}$ SEMINCI», 24-31 octubre 2020. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ Fuentecilla, José Luis «Palabras para un fin del mundo: ¿fue asesinado Miguel de Unamuno?». , 23-10-2020 [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ Tsanis, Magdalena «Un documental de Manuel Menchón cuestiona la versión oficial de la muerte de Unamuno». , 23-10-2020 [Consulta: 26 octubre 2020]. «'Palabras para un fin del mundo' será presentado el próximo domingo en la Seminci de Valladolid»
* ↑ Silvestre, Juan «José Sacristán es la voz a Miguel de Unamuno en 'Palabras para un fin del mundo'». , 20-07-2020 [Consulta: 26 octubre 2020]. «Marian Álvarez, Víctor Clavijo y Andrés Gertrúdix completan el reparto del documental dirigido por Manuel Menchón»
* ↑ Ros, Ana «Palabras para un fin del mundo». , 20-07-2020 [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ Herrero, Julián «Bartolomé Aragón, el testigo de las últimas palabras de Unamuno». , 23-10-2020 [Consulta: 27 octubre 2020]. «Durante 84 años ha sido presentado como "alumno y amigo" del intelectual, sin embargo, las últimas pesquisas apuntan a que el papel de este requeté no fue ese»
* ↑ Jiménez, Jesús. «Manuel Menchón: "El discurso del 12 de octubre le costó la vida a Unamuno"», 25-10-2020. [Consulta: 27 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Tràiler de Palabras para un fin del mundo a YouTube
# Ca n'Homs

Ca n'Homs és un edifici de Dosrius (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta masia presenta la característica d'estar emmurallada i tancada amb el seu portal. A part de la casa hi ha altres dependències com poden ser un safareig, corrals, celler, etc.
La masia consta de planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa hi ha un portal d'entrada de mig punt amb dovelles de pedra granítica. Al primer pis hi ha un rellotge de sol. Totes les finestres són de pedra. Unes sanefes de colors decoren tota la façana. La coberta és a dues aigües i de teules. Al costat de la casa hi ha un cos enganxat amb una galeria porxada al pis i baixos.

## Referències

* 1 2 «Ca n'Homs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Serra Mitjana (Tremp)

La Serra Mitjana és una serra del terme municipal de Tremp, antigament del de Gurp de la Conca. Pertany tota ella a la conca de la Noguera Pallaresa i, per tant, al Pallars Jussà. Només el seu extrem occidental arriba a tocar la carena que divideix la conca d'aquest riu amb la de la Noguera Ribagorçana, ja que al Gravet enllaça amb la Serra de Sant Adrià, que sí que divideix conques.
Tot el sector oriental de la serra, a prop del poble de Gurp, és més conegut amb el nom de Montibarri, nom del paratge, que amb el de Serra Mitjana, nom de la serra, pròpiament.
El seu cim més alt és el Gravet, de 1.343,4 m. alt., situat a l'extrem nord-occidental de la serra, on enllaça amb l'esmentada Serra de Sant Adrià, cap al sud, i amb la Serra de Gurp, cap al nord.
Per la carena de la Serra Mitjana discorre la pista rural, sense asfaltar, però en bon estat, que comunica Tremp, Talarn i Gurp amb Esplugafreda, Sapeira, el Pont d'Orrit i la resta de pobles ribagorçans del terme municipal de Tremp, a més de la carretera A-14, per la qual es pot comunicar amb el Pont de Montanyana, Areny de Noguera, el Pont de Suert i la Vall d'Aran.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Absolon

Absolon és una pel·lícula policíaca de ciència-ficció canadenco-britànica dirigida per David DeBartolomé, estrenada l'any 2003. Va ser difosa a la televisió als Estats Units el 23 d'agost de 2003 a Sci Fi Channel. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un virus ha infectat el conjunt dels humans l'any 2010 i matat el 80 % de la població mundial. No es coneix cap remei, però es descobrix un medicament de nom Absolon que permet a la gent sobreviure malgrat la malaltia. Desgraciadament, aquest medicament no destrueix el virus i tots han de prendre'l de forma permanent amb la finalitat de sobreviure. A més, aquest medicament ha estat desenvolupat per una companyia privada que es beneficia d'un dret de monopoli gràcies a la seva patent.
La història comença quan un científic que treballa en una vacuna que ha d'erradicar aquest virus és trobat assassinat i l'inspector Norman Scott s'encarrega de portar una investigació. No trigarà a trobar-se al mig d'un complot infernal en el qual serà ajudat per la doctora Clara Whittaker.

## Repartiment

* Christophe Lambert: detectiu Norman Scott
* Lou Diamond Phillips: agent Walters
* Kelly Brook: Dra. Clara Whittaker
* Ron Perlman: Murchison
* Roberta Angelica: detectiu Ruth Bryant
* Neville Edwards: Harris
* Tre Smith: Vasquez
* James Kidnie: Doc
* Topaz Hasfal-Schou: agent Davis
* Christopher Redman: Daniel Haywood
* Stewart Arnott: Dr. John Stewart

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Absolon». [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Absolon» (en anglès). [Consulta: 1r octubre 2018].
# Espadaña (revista)

Espadaña (maig de 1944-1951) fou una revista de poesia de la ciutat de Lleó, fundada per Antonio Gómez de Lama, Eugenio García de Nora i Victoriano Crémer i que publicava l'obra de poetes oposats al règim franquista i que mantingué una línia editorial de compromís polític i social.
Aquesta revista va aparèixer en oposició a la seva rival Garcilaso. Juventud creadora (1943-1946) on apareixia una poesia classicista, garcilacista i ideològicament propera al franquisme. Espadaña feia de vehicle a una poesia de to desarrelat i unida al tremendisme. Les dues revistes representaven ambdues corrents poètiques principals de la postguerra espanyola. El to subversiu i oposat al garcilacisme d'Espadaña inspiraria la creació de revistes com Corcel, Intimidad Poética o Entregas de Poesía.
Més endavant esdevindria una publicació de crítica a més de poesia. Hi aparegueren obres d'autors com César Vallejo, Pablo Neruda, Miguel Hernández Gilabert, Antonio Pereira, José Hierro o Blas de Otero.

## Referències

* ↑ http://www.saber.es/web/biblioteca/libros/espadana/espadana.php?idLibro=252 Arxivat 2017-04-19 a Wayback Machine.]
* ↑ http://cvc.cervantes.es/literatura/aih/pdf/08/aih_08_2_024.pdf
* ↑ http://www.suite101.net/content/la-revista-literaria-espadana-a39219 Arxivat 2011-02-21 a Wayback Machine.
# Karol Bergeret

Karol Bergeret (Barcelona, 1975) és una artista, creativa multidisciplinària i dissenyadora industrial catalana.
Nascuda l'any 1975 a Barcelona i llicenciada en disseny industrial per l'Escola Superior de Disseny ESDI (Sabadell). El seu interès per fusionar disciplines la va portar a treballar en diversos camps com la il·luminació, l'interiorisme, la imatge i la moda. Per això va fundar, també l'any 2001, el Taller d'idees de Barcelona, on ha estat desenvolupant projectes culturals i artístics com ara Santas Amas de Casa, especie en extinción, un treball d'escultures il·luminades, realitzades sobre posts de planxar reutilitzades, que pretenia ser un homenatge a les dones que han hagut de dedicar la seva vida a la família i la casa, de manera gratuïta i sense que la seva feina fos mai reconeguda. El 2006 va rebre una Menció d'Honor als Premis ARTFAD per la seva col·lecció d'obres La Camarera, la Proveedora, la Costurera, la Cocinera, la Pastelera, la Electrodoméstica y la Nodriza, que més endavant va completar amb set peces més amb les quals va guanyar una beca de producció de la Mostra FEM ART i el segon premi a ARTFAD. El conjunt de totes les peces rep el nom de Santes mestresses de casa.
El 2010 va ser seleccionada per a l'exposició Síntesi del FAD i va col·laborar amb la Galeria N2 de Barcelona en l'exposició «Forma i color». Ha exposat amb el Festival Internacional DRAP-ART al CCCB durant 10 edicions i en mostres a l'estranger entre les quals destaquen: la Fira ART BEIJING, a l'Instituto Cervantes de Pequín, Xangai i Tokio, a l'espai cultural Recoleta de Buenos Aires, a la Intendencia de Montevideo (Uruguay), en RE:NEW festival de Pittsburg. Amb el festival Reciclamadrid participa al CosmoCaixa (Madrid) i al festival Riscarti (Roma). Per a l'artista és una tradició organitzar una exposició o un projecte cada dia de la dona treballadora.

## Referències

* ↑ «Karol Bergeret». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Bloc de l'artista
* Pàgina principal de l'artista
* Festival Internacional de Reciclatge Artistic DRAP-ART
* Fitxa al CCCB
* "Karol Bergeret: "'Aquí les dones fan el que els dona la gana'. La creadora exposa les seves posts de planxar tunejades en la retrospectiva de 25 anys d'art feminista FemArt", entrevista de Gemma Tramullas, El Periódico, 18/01/2019 [accedit el 5/03/2019].
# Volones

Volones era la denominació alternativa donada pels romans als voluntarii, és a dir als que lluitaven a l'exèrcit sense obligació de fer-ho. Rebien aquest nom quan es tractava d'esclaus que en temps de necessitat eren allistats i voluntarii quan es tractava d'homes lliures. El primers van sorgir a la Segona Guerra Púnica quan després de la batalla de Cannes (216 aC) no es va poder completar un nou exèrcit i vuit mil esclaus es van oferir per cobrir els llocs i foren acceptats, rebent armament a càrrec de l'erari públic; com que es distingiren van rebre la llibertat i la ciutadania (però això no era obligatori, encara que si freqüent).

## Referències

* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Antiquities, page 1217», 31-08-2013. Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Segura de Toro

Segura de Toro és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
# Manaquí cuaample

El manaquí cuaample (Ceratopipra chloromeros) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes a l'est del Perú i nord i est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Manaquí cuaample». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Pipra chloromeros, p. 497, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# FPC

FPC té els següents significats:
* Fundació Politècnica de Catalunya, fundació que té cura de la formació permanent a la Universitat Politècnica de Catalunya
* Fundació Pere Coromines, fundació que es fa càrrec de l'obra del lingüista Joan Coromines i Vigneaux
* Front Patriòtic pel Canvi, partit polític de Burkina Faso
* Fronte di u Populu Corsu, partit polític històric de Còrsega
* Fútbol Profesional Colombiano, nom oficial de la lliga colombiana de futbol
* Federació Portuguesa de Corfbol, màxima institució reguladora del corfbol a Portugal
* Feans Padel Club, club de pàdel de la ciutat de La Corunya (Galícia)
* Free Pascal Compiler, programari lliure compilador de llenguatge Pascal
* Fauna petita amb closca, fòssils de petites dimensions de les darreries de l'Ediacarià i principis del Cambrià
* Embarcació de patrulla ràpida (del seu nom en anglès Fast Patrol Craft), patruller litoral amb característiques de llanxa ràpida d'atac
* Quimosina produïda per fermentació (del seu nom en anglès Fermentation-Produced Chymosin), enzim del quall usat per fer formatge
# Víctor Senra

Víctor Manuel Senra Carreira, conegut com a Víctor Senra (Dumbría, 23 de juliol de 1984), és un pilot de ral·li gallec que disputa el Campionat d'Espanya de Ral·lis, el qual va guanyar la temporada 2022. Paral·lelament, ha guanyat durant sis anys consecutius el Campionat de Galícia de Ral·lis entre 2017 i 2022.
Fill del cinc cops guanyador del Campionat de Galícia de Ral·lis Manuel Senra.

## Trajectòria

Víctor Senra s'inicia al ral·li l'any 2003 disputant el Campionat de Galícia de Ral·lis, debutant al 2005 al Campionat d'Espanya de Ral·lis. Posteriorment, al 2006 guanya el Volant RACC Galícia amb un Mitsubishi Lancer Evo IX. L'any 2009 debuta al Campionat Mundial de Ral·lis al disputar el Ral·li de Catalunya amb un Mitsubishi Lancer Evo X.
L'any 2016 s'incorpora a l'equip Yacar Racing amb el qual guanya el Campionat gallec de 2017 i 2018 amb un Ford Fiesta R5, el de 2019 amb un Citroën C3 R5 i el de 2020 i 2021 amb un Škoda Fabia R5.
La temporada 2022, amb l'equip RaceSeven, suma un nou títol gallec i es proclama guanyador del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt, en una brillant temporada on guanyà els ral·lis de Cocido, Narón, Ferrol i Rías Baixas amb un Škoda Fabia R5 i el d'Extremadura amb un Hyundai i20 N Rally2.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt: 2022
* 6 Campionat de Galícia de Ral·lis: 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
* 1 Volant RACC Galícia: 2006

## Enllaços externs

* Web oficial
* Perfil a ewrc-results

## Referències

* ↑ «En directo: Víctor Senra, campeón gallego de ralis por quinta vez consecutiva» (en castellà), 02-10-2021. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Víctor Senra, nuevo campeón de la Copa de España de Rallys de Asfalto» (en castellà). Arxivat de l'original el 2022-10-30. [Consulta: 30 octubre 2022].