OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hotmail

Windows Live Hotmail, anteriorment conegut com a MSN Hotmail i popularment com a Hotmail, va ser un servei gratuït de correu electrònic basat en web operat per Windows Live de Microsoft.
Aquest servei de correu va ser fundat per Sabeer Bhatia i Jack Smith el juliol de 1996 com a HoTMaiL, sent un dels primers serveis de correu electrònic basat en la web. El seu nom i les majúscules es referien a l'HTML, el llenguatge de programació utilitzat per la World Wide Web, va ser un dels proveïdors de correu electrònic gratuït. Va ser finançat per capital de risc per l'empresa Draper Fisher Jurvetson. Posteriorment va ser adquirida per Microsoft el 1997 per uns 400 milions de dòlars, i poc després va ser rebatejat com a "MSN Hotmail", en una de les primeres grans adquisicions del nou món d'Internet. La versió actual, "Windows Live Hotmail", va ser anunciada oficialment el 2005 i publicada a tot el món el 2007.
Windows Live Hotmail inclou 5 GB d'emmagatzematge que s'expandeix quan sigui necessari, amb mesures de seguretat registrades, tecnologia Ajax i integració amb Windows Live Messenger, Spaces, Calendari, i Contactes. Té més de 270 milions d'usuaris en tot el món (2008). Està disponible en 36 idiomes diferents.
Els equips de desenvolupament i operacions de Hotmail es troben a Mountain View, Califòrnia.

## Desaparició

Davant el fort creixement de Gmail, l'1 d'agost de 2012, Microsoft va anunciar la futura desaparició de Hotmail, i la creació d'un nou Outlook, també de Microsoft, més integrat amb les noves tecnologies. La migració cap a Outlook va començar el febrer de 2013 i va durar fins a l'estiu del mateix any.

## Referències

* ↑ Hachman, Mark «Microsoft to Talk About 'Reinvented' Hotmail Next Month». PC Magazine, 09-09-2011 [Consulta: 29 desembre 2012]. Arxivat 2012-09-22 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-09-22. [Consulta: 29 desembre 2012].
* ↑ «Hotmail.com Site Info». Alexa Internet. Arxivat de l'original el 2014-07-19. [Consulta: 3 agost 2012].
* 1 2 3 «Adéu a Hotmail». VilaWeb, 19-02-2013. [Consulta: 24 febrer 2013].
* ↑ «The “Hotmail” Evolution».
* ↑ Hotmail Staff. «Hotmail will soon bring you more of your requests, better performance». Microsoft.
* ↑ Imran Qureshi. «Why Kahuna is different (part 2)». Microsoft.
* ↑ «Windows Live Hotmail Fact Sheet».
* ↑ «Windows Live Hotmail Launches Worldwide in 36 Languages». Itnewsonline.com. Arxivat de l'original el 2008-05-03. [Consulta: 16 novembre 2009].
* ↑ Hotmail staff. «We Heard You Loud and Clear». Microsoft.
* ↑ «Desaparició de Hotmail». Arxivat de l'original el 2012-08-03. [Consulta: 1r agost 2012].
# Fèlix Serra Bayona

Fèlix Serra Bayona (1 de març de 1943) és un antic pilot d'automobilisme català. Formà part de l'Escuderia Montjuïc i durant la dècada de 1960 participà en ral·lis i en curses de velocitat. Guanyà entre altres proves la cursa del Circuit de Martorell (1964) i el Ral·li Tres Costes (1967). El 1968 es proclamà campió de Catalunya de velocitat i fou subcampió de Catalunya de ral·lis.

## Referències

* ↑ «Fèlix Serra Bayona». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Gardena (Califòrnia)

Gardena és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 57.746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gardena tenia 57.746 habitants, 20.324 habitatges, i 14.023 famílies. La densitat de població era de 3.830,9 habitants/km².
Dels 20.324 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.988 $ i la renda mediana per família de 44.906 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.951 $ mentre que les dones 29.908 $. La renda per capita de la població era de 17.263 $. Entorn del 12,3% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gardena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gardena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Vigezzita

La vigezzita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de l'esquinita. Va ser anomenada en honor de la vall de Vigezzo, on va ser descoberta.

## Característiques

La vigezzita és un òxid de fórmula química (Ca,Ce)(Nb,Ta,Ti)₂O₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els seus cristalls són prismàtics i euèdric, allargats al llarg de [010], aplanats i estriats paral·lelament a [001] en {100}, acabats per {010}, de fins a 3 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 4,5 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vigezzita pertany a «04.DF: Òxids amb proporció metall:oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitja); dímers i trímers que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: esquinita-(Ce), esquinita-(Nd), esquinita-(Y), nioboesquinita-(Ce), nioboesquinita-(Nd), nioboesquinita-(Y), rynersonita, tantalesquinita-(Y), changbaiïta i murataïta-(Y).

## Formació i jaciments

La vigezzita va ser descoberta a Alpe Rosso, a la vall de Vigezzo (Província de Verbano-Cusio-Ossola, Piemont, Itàlia) en cavitats miarolítiques en una pegmatita albitizada en gneiss amfibolític i biotític. També ha estat descrita al Brasil, el Canadà, Espanya, els Estats Units, Itàlia, Madagascar, la República Txeca i Rússia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: piroclor, columbita i fersmita.

## Referències

* 1 2 3 «Vigezzite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Vigezzite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 20 febrer 2018].
# Castell de Ribatallada

El Mas de Ribatallada, anomenat i documentat també com a castell, és ubicat al municipi de Castellar del Vallès, al Vallès Occidental. A la base del turó costerut, on es dreça la masia, hi ha la confluència dels torrents de Gotelles i el Gran de Can Font, que formen just aquí l'anomenat torrent de Ribatallada, afluent pel marge dret del riu Ripoll. Ben a prop hi ha el pou de glaç de Ribatallada.

## Descripció

L'antic castell actualment és un mas mig enrunat situat al capdamunt d'un turó proper a Sant Julià d'Altura.
L'actual mas de Ribatallada mostra poques estructures que l'identifiquin amb l'antic «castrum de Ripa incisa». La seva planta irregular, resultat de la seva adaptació al petit terreny més o menys pla del cim i a successives ampliacions, mostra un seguit d'estructures que van des del segle xvi al xix. Només a la part nord-oest queden restes d'un mur atalussat que recobreix el marge del turó per aquest costat i que podrien ser d'un pany de muralla de l'antic castell. Aquest mur té un aparell de pedres rodades, de mida mitjana i amb la cara desbastada, que han estat col·locades en filades regulars força uniformes. Tanmateix, s'ha de tenir en compte que aquest tipus d'aparell pot comprendre una cronologia bastant dilatada, la qual pot anar des dels segles ix o x fins al segle xv.

## Història

El castell de Ribatallada apareix documentat per primera vegada l'any 1136, quan el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV donà en feu al senescal Guillem Ramon diversos castells, entre els quals hi havia aquest. En fer testament, el 1173, Guillem Ramon deixà aquest castell al seu fill. El 1202 el rei Pere I concedeix a Guillem Ramon fill totes les fortaleses que el seu pare, com a feudatari seu, tenia al Vallès, una de les quals era Ribatallada. Els Montcada van ser els propietaris de la fortalesa fins al 1310, després passà als Clasqueri. Al segle xiv n'eren propietaris la família Togores, els quals l'aconseguiren segurament el 1349 quan, mitjançant una carta de gràcia, el rei Joan els transferí diversos drets jurisdiccionals sobre Castellar del Vallès. A finals del segle xv, el llinatge dels Togores s'extingí.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/481/2015, de 5 de març, per la qual es dóna publicitat a la delimitació entre els termes municipals de Castellar del Vallès i de Sabadell.». Generalitat de Catalunya, 18-03-2015. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Lluís Font (Lluís Fernàndez i López). «La font dels Capellans». Penell de Sabadell, 33, Maig-juny 1988, pàg. 7.
* ↑ Lluís Fernàndez, Lluís. Itineraris pel rodal de Sabadell. Sabadell: Unió Excursionista de Sabadell, 2004. P. 323. Dipòsit legal B-16466-2004.
* ↑ El Castell de Ribatallada al Patmapa
* 1 2 Piquer i Ferrer, Esperança; Fernández i López, Lluís; Masagué i Torné, Josep M. «Castell de la Tallada». A: Catalunya Romànica, vol. XVIII El Vallès Occidental El Vallès Oriental. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 157. ISBN 84-7739-271-4.

## Enllaços externs

* Masia castell de Ribatallada al blog dels Amics del Ripoll.
* Castell de Ribatallada a Castells Catalans
# Llista d'ocells de la zona antàrtica

Aquesta llista d'ocells de l'Antàrtida inclou totes les espècies d'ocells trobats a la zona antàrtica: 46, de les quals 5 estan amenaçades d'extinció.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Sphenisciformes
### Spheniscidae

* Aptenodytes patagonicus
* Aptenodytes forsteri
* Pygoscelis papua
* Pygoscelis adeliae
* Pygoscelis antarcticus
* Eudyptes chrysocome
* Eudyptes chrysolophus

## Procellariiformes
### Diomedeidae

* Diomedea exulans
* Thalassarche chrysostoma
* Thalassarche melanophris
* Phoebetria fusca
* Phoebetria palpebrata

### Procellariidae

* Macronectes giganteus
* Macronectes halli
* Fulmarus glacialoides
* Thalassoica antarctica
* Daption capense
* Pagodroma nivea
* Pterodroma macroptera
* Pterodroma lessonii
* Halobaena caerulea
* Pachyptila vittata
* Pachyptila salvini
* Pachyptila desolata
* Pachyptila belcheri
* Pachyptila turtur
* Procellaria cinerea
* Procellaria aequinoctialis
* Aphrodroma brevirostris
* Puffinus griseus

### Hydrobatidae

* Garrodia nereis
* Oceanites oceanicus
* Fregetta tropica

### Pelecanoididae

* Pelecanoides georgicus
* Pelecanoides urinatrix

## Pelecaniformes
### Phalacrocoracidae

* Phalacrocorax bransfieldensis
* Phalacrocorax atriceps
* Phalacrocorax melanogenis

## Ciconiiformes
### Ardeidae

* Bubulcus ibis

## Anseriformes
### Anatidae

* Anas georgica

## Charadriiformes
### Chionididae

* Chionis albus

### Laridae

* Larus dominicanus

### Sternidae

* Sterna vittata
* Sterna paradisaea

### Stercorariidae

* Stercorarius maccormicki
* Stercorarius antarcticus

## Referències

* ↑ Avibase - Llistats d'Ocells del Món.
* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia de 2003

Les eleccions per a renova el consell regional del Friül – Venècia Júlia se celebraren el 8 de juny de 2003. El cens era d'1.092.125; i votats 701.536 (no vàlids 204.044), amb una afluència del 64,23%.
| Regió | Candidats | Candidats | Candidats | Candidats |
| Regió | Intesa Democratica | Casa de les Llibertats | Llibertat i Autonomia |
| Friül – Venècia Júlia | Riccardo Illy 358.591 (53,2) | Alessandra Guerra 291.012 (43,2) | Giuseppe Ferruccio Saro 24.206 (3,6) |
←Eleccions de 1998 Resultats del 2003 Eleccions de 2008→ :
| Partits | vots | vots (%) | escons |
| Demòcrates d'Esquerres (DS) | 82.874 | 16,7% | 10 |
| La Margherita (DL) | 73.548 | 14,8% | 9 |
| Ciutadans pel President – Una regió en comú (CpP) | 37.440 | 7,5% | 5 |
| Rifondazione Comunista (PRC) | 24.835 | 5,0% | 3 |
| Itàlia dels Valors (IDV) | 7.485 | 1,5% | 1 |
| Partit dels Comunistes Italians (PDCI) | 7.450 | 1,5% | 1 |
| Federació dels Verds (VERDI) | 7.091 | 1,4% | 1 |
| Partit dels Pensionistes | 5.751 | 1,2% | 1 |
| Unió de Demòcrates per Europa (UDEUR) | 3.645 | 0,7% | - |
| Total Intesa Democratica | 250.119 | 50,3% | 31 |
| Forza Italia (FI) | 107.461 | 21,6% | 11 |
| Alleanza Nazionale (AN) | 57.956 | 11,6% | 5 |
| Lliga Nord (LN) | 46.409 | 9,3% | 4 |
| Unió dels Demòcrates Cristians i de Centre (UDC) | 21.497 | 4,3% | 2 |
| Total Casa de les Llibertats | 233.323 | 46,80% | 22 |
| Llibertat i Autonomia | 14.050 | 2,8% | - |
| Total | 497.492 | 100,00 | 53 |

## Junta regional

President
* Riccardo Illy (Intesa Democratica)
Vicepresident
* Gianfranco Moretton (La Margherita) - Assessor d'ambient, protecció civil i obres públiques
Junta regional
* Roberto Antonaz (PRC) - educació, cultura, esport i pau
* Ezio Beltrame (DS) - salut i protecció social
* Enrico Bertossi (La Margherita) - activitat productiva
* Roberto Cosolini (DS) - lavoro, formazione, università e ricerca
* Michela Del Piero (CpP) - programació de recursos econòmico-financers
* Franco Iacop (La Margherita) – relacions amb la UE i autonomia local
* Enzo Marsilio (La Margherita) - recursos agrícoles, naturals, forestals i muntanya
* Gianni Pecol Cominotto (CpP) - organització del personal
* Lodovico Sonego (DS) - energia, mobilitat i infraestructures
President del Consell Regional
* Alessandro Tesini (DS)
# Hoterodes

Hoterodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Hoterodes albiceps (C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875)
* Hoterodes ausonia (Cramer, 1777)
* Hoterodes violescens (Dognin, 1903)

## Espècies antigues

* Hoterodes regalis Butler, 1882
* Hoterodes sericealis Pagenstecher, 1900

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Gardendale

* Per a altres significats, vegeu «Gardendale (Texas)».
Gardendale és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2009 tenia 13.720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gardendale tenia 11.626 habitants, 4.733 habitatges, i 3.474 famílies. La densitat de població era de 250,1 habitants/km².
Dels 4.733 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 87,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 45.786 $ i la renda mitjana per família de 56.929 $. Els homes tenien una renda mitjana de 36.714 $ mentre que les dones 29.039 $. La renda per capita de la població era de 22.673 $. Aproximadament el 3,5% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Viggiano

Viggiano és un municipi italià, dins de la província de Potenza. Limita amb els municipis de Calvello, Corleto Perticara, Grumento Nova, Laurenzana, Marsicovetere i Montemurro.
# Coma dels Llops

La coma dels llops és una coma muntanyenca situada a la parròquia i comú d'Encamp, al sud-est del Principat d'Andorra, i a la zona axial dels Pirineus orientals. S'hi troba el riu d'Ensagents, està sota el pic dels Llops (2.843 m) i prop de la cresta de Pessons.
La coma dels Llops té una orientació NW-SE. El punt més baix és la confluència del riu de la coma dels Llops amb el riu d'Ensagents, a prop de la Solana del Jordà (1.820 m.) a la divisòria de les dues valls. Més amunt de les Planes, la vall s'obre en un terreny abrupte i marcat per la influència glacial. La coma, a la part més meridional, resta tancada per cims que superen els 2.400 m. d'altitud. A la banda solana (est) hi ha dos estanyols situats a 2.331 i 2349 m, enclotats entre el promontori del Meligar i la Solana de la coma dels Llops. Aquests estanyols (gairebé colmatats) resten secs o en forma d'aiguamolls durant l'estiu
A la zona hi ha restes d'antigues construccions de pedra seca residuals de l'activitat ramadera com la cabana de la Pleta de la coma dels Llops i també les restes de dues carboneres.
El topònim és del tot transparent en referència al llop, animal que com l'ós, ambdós extingits a la zona geogràfica als inicis del segle XX, eren presents en aquestes muntanyes.
| Bordes del Castellar (els Cortals) | Solana del Jordà | Vall d'Ensagents |
| Cap de Montuell | | Collades Baixes Obaga d'Ensagents |
| Cap de la Coma dels Llops | Vall del Madriu | El Gargantillar |

## Referències

* 1 2 3 «Mapa: muntanyes d'Andorra, fulls 8 i 9». Govern d'Andorra, 2023. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Pic dels Llops» (en anglès). peakery.com, 2023. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «coma de Llops». enciclopèdia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «cabana de la pleta de la coma dels Llops». Primera Pedra, 2023. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «carbonera de la coma dels Llops». Primera Pedra, 2023. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ Valls A.; Carol, R.. Llegendes d'Andorra. volum 8 de contes i llegendes. L'Abadia de Montserrat, 2010, p. 93. ISBN 849883340X, 9788498833409.
# Elmas Mehmed Paixà

Elmas Mehmed Paixà (1662-1697) fou gran visir otomà del 1695 al 1697. Elmas vol dir "diamant". Va néixer a Hosalay (antiga Mesed), a l'est de Kastamonu sent fill d'un patró de vaixell i tenia fama de molt guapo. Divrigili Mehmed Agha, governador de Trípoli del Líban (1677-1678) el va introduir a l'administració quan tenia 15 anys, i va tenir una carrera ràpida, arribant a beglerbegi el 1689 i a visir el 1690 amb 28 anys. El 1695 fou nomenat caimacan d'Istanbul pel sultà Mustafà II i durant la preparació de la campanya contra Hongria va decidir nomenar-lo gran visir al lloc de Sürmeli Ali Paixà, destituït el 22 d'abril de 1695 a causa d'una revolta dels geníssers (condemnat a l'exili fou finalment executat el 18 de maig de 1695). Va participar en tres campanyes i es va destacar especialment en la segona en què va derrotar a l'elector de Saxònia Frederic August que assetjava Temesvar, en la batalla de Cenei (Buldur Koyu Boghazi) prop del riu Bega. A la reunió del consell de guerra de Belgrad de 15 d'abril de 1697, d'acord amb la majoria d'oficials, va ordenar a l'exèrcit anar cap al nord cap al Banat, però al creuar el Tisza prop de Zenta les seves tropes foren sorpreses pels imperials manat pel príncep Eugeni de Savoia que havia arribat a aquest punt per una marxa forçada la nit del 10 a l'11 de setembre, i foren aniquilades amb 20.000 morts i 10.000 ofegats en la batalla de Zenta. El sultà va fugir i els geníssers es van revoltar i van matar el gran visir i molts membres del seu estat major.

## Referències

* ↑ Sandler, Stanley. Ground Warfare: An International Encyclopedia. ABC-CLIO, 2002, p. 985. ISBN 1576073440.

## Bibliografia

* J. von Hammer; Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, traduit de l'allemand, J. J. Hellert, Volum 1 a 18
Gran visir otomà :
# Modulació en anell

Modulació en anell és un senyal de processament d'efectes a l'electrònica, en relació amb modulació d'amplitud o sovint mixta. És realitzada per la multiplicació de dos senyals, on una és típicament una ona sinusoidal o altra forma d'ona simple. És anomenada de modulació anell perquè el circuit anàleg de díodes inicial emprat per aplicar aquesta tècnica va prendre forma d'anell. Aquest circuit és similar a un pont rectificador, excepte que en lloc que els díodes s'enfrontin esquerra a dreta, van en el sentit de les agulles del rellotge o antihorari.
# Franz Ditt

Franz Ditt (Frankfurt del Main, 1813 - 1854) fou un cantant (tenor) alemany d'òpera.
Ditt va ser el segon fill del jardiner d'art Wilhelm Ditt; el cantant Carl Ditt era el seu germà petit, l'actor Martin Ditt el seu germà gran. El seu talent com a cantant va ser descobert durant la formació del seu pare com a jardiner.
A Frankfurt Ditt va rebre lliçons d'actuació escènica del cantant d'òpera Johann Baptist Pischek i va debutar amb èxit el 1840 al teatre local amb el paper de Don Ottavio. El 1842 es va traslladar al teatre de la ciutat de Breslau i hi va romandre dos anys. Després d'un any a la "Schauspielhaus" de Berlín, Ditt va ser contractat al "Hoftheater" de Hannover a finals de 1844 i hi va romandre fins a 1846.
Després de diversos mesos al "Theatre an der Wien", Ditt va ser portat al "Stadttheater" d'Hamburg des de 1847 fins a 1850. Després va tenir un compromís de dos anys a Wroclaw. Passat un any es va incorporar a la "Riga City Theatre Association". Ditt era un popular tenor heroic que va saber guanyar ràpidament el favor de l'audiència.

## Rols (selecció)

Don Ottavio - Don Giovanni (Wolfgang Amadeus Mozart) Jean - Le prophète (Giacomo Meyerbeer) Raoul - Les Huguenots (Giacomo Meyerbeer) Hüon - Oberon (Carl Maria von Weber) Masaniello - La muette de Portici (Daniel-François-Esprit Auber) Robert - Robert le diable (Giacomo Meyerbeer) Pollione - Norma (Vincenzo Bellini) Nemorino - L'elisir d'amore (Gaetano Donizetti) Nadori - Jessonda (Louis Spohr) Gomez - El campament nocturn a Granada (Conradin Kreutzer) Alessandro - Alessandro Stradella (Friedrich von Flotow)

## Bibliografia

* Ludwig Eisenberg: Gran lèxic biogràfic de l'etapa alemanya al XIX. Segle. Verlag Paul List, Leipzig 1903, pàg. 203, (Textarchiv-Internet Archive).
* Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens: Gran enciclopèdia del cant, vol. 2. 4a edició Saur, Múnic 2003, ISBN 978-3-598-11598-1.
# Vernalització

La vernalització és la promoció de la floració per un tractament de fred previ durant la fase de planta jove. La percepció d'aquest fred es fa als borrons. Sobretot les plantes de dia llarg, com el blat, necessiten la vernalització per a florir. Sembla que hi ha un fitoregulador (hormona vegetal) específic de la vernalització que de moment anomenen vernalina. També s'està començant a investigar el paper de les gibberil·lines (reguladors hormonals) en la vernalització. Si més no, la vernalització és un procés poc estudiat i encara no se'n coneix del tot el funcionament.