OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Siris

Siris (en grec antic Σῖρις) era una antiga ciutat de la Magna Grècia, a la desembocadura del riu del mateix nom que desaigua al golf de Tàrent, riu que actualment s'anomena Sinni.
No hi ha dubte que Siris era una colònia grega i que va ser una ciutat rica i pròspera, però sobre els seus orígens se'n sap ben poc. El seu primer origen és llegendari i s'atribuïa a una colònia troiana. Per confirmar-ho es mostrava una antiga estàtua d'Atena i es deia que era l'autèntic Pal·ladi troià, segons diu Estrabó. És possible que fos una ciutat dels cons (chones) una tribu dels enotris, els habitants nadius d'aquesta part d'Itàlia. Una altra tradició que explica l'Etymologicum Magnum feia derivar el seu nom de Siris, filla de Morges, rei mític dels sículs que hauria donat nom als morgetes, una tribu dels enotris.
Sobre la vella ciutat dels nadius es van establir colons de Colofó que havien fugit de la seva ciutat quan va caure sota domini de Lídia cap a l'any 700 aC. Ja l'esmenta Arquíloc que escrivia el 660 aC i parlava de la seva fecunditat i de la seva bellesa. Els colons jonis li van donar el nom de Polieion (Πολίειον), segons Estrabó i Esteve de Bizanci, però el nom local de Siris, que també portava el riu, es va acabar imposant. La riquesa de la ciutat va portar als costums excèntrics i hàbits efeminats dels seus habitants, i en això rivalitzaven amb els de Síbaris. La seva màxima prosperitat es va donar al segle vi aC.
Com a ciutat jònica en mig de colònies aquees, va rebre l'hostilitat dels seus veïns i Metapont, Síbaris i Crotona van formar una lliga que va acabar amb la conquesta de Siris i l'expulsió dels seus habitants amb la destrucció de la ciutat, segons l'historiador Justí, potser després de l'any 550 aC, i en tot cas abans de la destrucció de Síbaris el 510 aC. La ciutat mai no va ser reconstruïda i el seu territori és esmentat com a possible objecte de colonització a l'inici de la Segona Guerra Mèdica l'any 480 aC, segons diu Heròdot.
Sembla que Atenes reclamava el districte, a través de Turis (llatí Thurii), la seva colònia, l'any443 aC, i va ser objecte de conflicte amb Tàrent fins que es va arribar un compromís pel qual es construiria una colònia comuna a la zona. La nova colònia, Heraclea, es va construir a uns 5 km de la vella ciutat. Segons Estrabó la vella Siris va ser establerta com a port de la nova colònia però no ho esmenta cap més autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Siris». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 abril 2021].
# Koil

Koil és el nom dels següents llocs:
* Koil o Kol, ciutat de l'Índia, origen de la moderna Aligarh
* Tahsil de Koil, tahsil del districte d'Aligarh amb uns 800 km², format pels blocs de Dhanipur, Lodha i Akrabad.
# Louis Isidore Duperrey

Louis Isidore Duperrey (1786–1865) va ser un mariner i explorador francès.

## Biografia

S'alistà a la marina el 1802, i serví com hidròleg marí a Louis Claude de Saulces de Freycinet a bord del vaixell Uranie (1817–1820). Va comandar el vaixell La Coquille en la seva circumnavegació a la Terra (1822–1825) amb Jules Dumont d'Urville com a segon a bord. René-Primevère Lesson també hi viatjà com doctor i naturalista. A la tornada a França el març de 1825, Lesson i Dumont hi aportaren una impressionant col·lecció d'animals i de plantes recollida a les Illes Malvines, Xile, Perú, illes del Pacífic, Nova Zelanda, Nova Guinea i Austràlia.
Ell va ser el primer a ajuntar en un mapa la totalitat de les Illes Gilbert (amb el nom que els va donar Krusenstern).
L'espècie Tiliqua duperreyi actualment Bassiana duperreyi (Gray, 1838), té l'epítet específic en el seu honor.
# Oum El Guerdane

Oum El Guerdane (en àrab أم الڭردان, Umm al-Gardān; en amazic ⵯⵎⵎ ⵍⴳⵔⴷⴰⵏ) és una comuna rural de la província de Tata, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.370 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cap Tuzla

El cap Tuzla (rus: Мыс Тузла́) és un cap situat la riba sud de la península de Taman, 8 km a l'oest de la stanitsa Taman. És l'extrem més occidental del raion de Temriuk i del krai de Krasnodar, juntament amb la punta Tuzla i l'illa Tuzla. Les seves ribes són escarpades, aconseguint el promontori sobre el mar 15 m d'altura. Està compost per pedres calcàries formades entre dipòsits d'argila. Entre la població és conegut com a mys Verbliud ("cap del Camell").

## Enllaços externs i referències

* ↑ Informació sobre el cap Arxivat 2012-01-18 a Wayback Machine. (en rus)
* ↑ Sobre el cap (rus)
* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Aquest article és una traducció del seu corresponent en l'edició en rus de Wikipedia, Тузла (мыс).
* Mapa de 1988 ((rus))
# Carant de les Bruixes

El Carant de les Bruixes és un carant del terme municipal de Castell de Mur (antic terme de Mur), del Pallars Jussà, situat en terres del poble de Vilamolat de Mur.
És al sud de Vilamolat de Mur, al sud-oest dels Horts de Rius i a ponent de la Vinya de Rius.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Soferim (Talmud)

Soferim (en hebreu: מסכת סופרים "escribes") (transliterat: Masejet Soferim) és un dels tractats menors del Talmud de Babilònia. El tractat s'imprimeix normalment al final de l'ordre de Nezikín. Soferim tracta sobre les lleis relacionades amb els escribes, i sobre les regles que aquests han de seguir per escriure correctament un rotlle de la Torà (Sefer Torah). Soferim pertany als anomenats tractats menors, un terme aplicat al voltant de 15 obres de la literatura rabínica, cadascuna d'elles conté un material important sobre un únic tema. Encara que són anomenats tractats i tenen una estructura semblant a la Mixnà, els temes que es discuteixen en ells són tractats d'una manera sistemàtica, ja que aquests tractats tenen un propòsit bàsicament pràctic. Els tractats menors són els primers manuals de halacà que contenen dades procedents de diverses fonts, i que han estat resumits d'una manera breu i comprensiva.

## Referències

* ↑ «sofer | Judaism | Britannica» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ «www.jewishencyclopedia.com/» (en anglès).
# Kurushima Michifusa

    En aquest nom japonès, el cognom és Kurushima.
Kurushima Michifusa (来岛通総, 1562-1597), també conegut com a Madasi, va ser un almirall japonès durant el període Azuchi-Momoyama de la història del Japó sota el comandament de Toyotomi Hideyoshi.
Michifusa va ser el quart fill de Kurushima Michiyasu (来岛通康). Va participar durant les invasions japoneses a Corea i va ser assassinat durant la batalla de Myeongnyang per les forces de Yi Sun Shin.

## Referències

* ↑ «?í?‘•??«Šo?‘ ƒ‚­ „». Arxivat de l'original el 2008-09-28. [Consulta: 9 novembre 2009].
# Macar (platja)

Un macar o codolar és un terreny en una platja, a la riba d'un llac, d'un riu o en el seu llit o llera, cobert abundantment de macs o còdols. Les ribes i vores resten cobertes de còdols arrodonits per l'efecte erosiu de l'onatge o del corrent fluvial.

## Formació

La formació de les platges de macs o còdols s'ha relacionat, generalment a arreu del món, amb les grans àrees sotmeses a la glaciació durant el Plistocè, sobretot en latituds altes, quan les glaceres van portar gran quantitat de sediments i roques que es van dipositar a prop de les costes. Sovint els còdols de les platges són abandonats pels rius que desemboquen a la mar. També, en molts indrets de platges litorals o lacustres, es formen per l'acció de l'onatge que arrodoneix i erosiona les roques de major mida que són mogudes dins l'aigua. Les mateixes onades produeixen el transport dels còdols cap a les platges.
Alguns exemples de macars als Països Catalans són el dels Alocs i el de Cala Macarrà, a la costa nord de Menorca. En aquests dos casos és el mar el que ha anat modelant les pedres que cobreixen la superfície d'ambdues platges.
Els macs o còdols d'algunes platges dels indrets turístics costaners catalans van desapareixent perquè molts turistes, estiuejants o autòctons se'ls emporten cap a casa. Uns com a record, altres per a decorar els testos i els voltants dels arbres o com a paviment del seu jardí. Els còdols i la vegetació de les platges són elements que cal protegir. Extraure i emportar-se còdols és una infracció greu i comporta una multa en alguns municipis, com a Cadaqués i a les platges del cap de Creus.

## Referències

* ↑ «Macar (platja)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «macar». Diccionari català-valencià-balear, Institut d'Estudis Catalans, 2024. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ Riba, O. et al.. «macar». Diccionari de Geologia, Institut d'Estudis Catalans, 1997. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «Com es formen les platges de còdols?» (en anglès). WorldAtlas.com, 2018. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «els Alocs i cala Macarrà, Ferreries, Menorca». Ajuntament de Ferreries, Turisme, 2024. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ Oller, Sílvia «Torneu els còdols a la platja!». la Vanguardia, 06-07-2021, pàg. 1.

## Enllaços externs

* Fotografia d'un macar Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.
* Platges de còdols a Catalunya, codolars litorals sense vegetació, tipus d'habitats
* Morfogènesi dinàmica de la platja d'es Codolar, Eivissa, Illes Balears, PDF
Viccionari
# Pica-soques bec-roig

El pica-soques bec-roig (Sitta frontalis) és un ocell de la família dels sítids (Sittidae).
Habita boscos i jungles de l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, sud-oest de la Xina i a l'ample del Sud-est Asiàtic (a excepció de la zona que ocupa Sitta solangiae) fins Sumatra, Java, Borneo, incloent les illes properes. Filipines sud-occidentals a Palawan i Balabac.

## Referències

* ↑ «Pica-soques bec-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Los Seixells

Los Seixells és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
Es tracta del territori situat al sud-oest de la vila de Talarn i al nord-oest de la ciutat de Tremp, a la plana entre la llau dels Sabarissos (llevant) i el torrent de la Fontvella (ponent). Per l'extrem meridional de los Seixells discorre el Canal de Dalt. És al sud de les Llagunes i a l'est de les Maçanes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Zitzània

* Aquest article tracta sobre la planta. Si cerqueu el grup de música, vegeu «Zitzània (grup)».
La zitzània o jull (Lolium temulentum) és una planta amb flor de la família de les poàcies.

## Particularitats

Normalment aquesta planta creix en els mateixos camps que el blat i es considera una mala herba.
La zitzània es menciona a la Bíblia a l'evangeli de Sant Mateu, Cap. 13:30, Paràbola del blat i la zitzània. També fou mencionada per Horaci a la seva Sàtira 2.6.
Figurativament "sembrar zitzània" és equivalent a sembrar discòrdia amb males intencions. En aquest sentit apareix al còmic d'Astèrix La zitzània.

## Nom vulgar o comú

El jull també és el nom vulgar de l'espècie gramínia Elymus farctus. Per diferenciar-les és més escaient fer ús dels altres noms comuns d'aquesta planta: Jull de platja o jull de sorra.

## Toxicitat

La zitzània és planta sovint tòxica a causa del fet que els seus grans es troben infectats amb el fong Neotyphodium coenophialum. Aquest fong conté alcaloides (la lolina) amb propietats narcòtiques.

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià - Jull». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 12 maig 2019].
* ↑ «Diec2 - Diccionari Català Valencià Balear». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 12 maig 2019].
* ↑ «Les Paràboles De Jesús». Arxivat de l'original el 2010-03-31. [Consulta: 16 març 2010].
* ↑ Schardl CL, Grossman RB, Nagabhyru P, Faulkner JR, Mallik UP «Loline alkaloids: currencies of mutualism». Phytochemistry, 68, 2007, pàg. 980–996. DOI: 10.1016/j.phytochem.2007.01.010.

## Enllaços externs

* Photo, descriptif et neurotoxicité de l'ivraie enivrante Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine. (francès)
# 174

El 174 (CLXXIV) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Marc Aureli escriu el segon llibre de les seves Meditacions durant una campanya a Pannònia (data aproximada).

## Referències

* ↑ «Carnuntum» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 11 febrer 2016. [Consulta: 28 març 2022].
# Sofra (restaurant)

Sofra és una cadena de restaurants a Londres, Regne Unit, especialitzada en cuina turca. També té un local a Istanbul. El seu xef és Hüseyin Özer. Va ser establert el 1981 com un petit restaurant, i va esdevenir més tard una cadena de restaurants, que actualment és present a Covent Garden, Mayfair i St Christopher's Place, a Oxford Street. Els restaurants Sofra són considerats entre els 10 millors restaurants de cuina turca fora de Turquia, en una llista publicada pel diari Hürriyet.
Els restaurants tenen una decoració simplista. Özer indica que la raó per la qual no hi ha quadres a les parets i tampoc no hi ha música es basa en el fet que «els seus convidats es distingeixen pel fet que els agrada un bon àpat, i se'n van a les galeries d'art o sales de música quan volen gaudir del millor de l'art o de la música».
S'hi serveix cuina típica turca i de l'Orient Mitjà, com ara meze i amanides servides com entrant principal, es fregeixen albergínies, börek (pastissos farcits al forn), falafel (fregits en bola fets de cigrons de terra, faves, fesols cavalls), la graella sucuk a més de fava, cacık (cogombre amb iogurt, menta seca i oli d'oliva), hummus (cuits, puré de cigrons barrejats amb pasta de sèsam, l'all en oli d'oliva), "abugannuc" (puré d'albergínia barrejada amb pebre vermell, all en oli d'oliva), tabule (bulgur, tomàquet, cogombres, julivert finament picat amb la ceba, l'all en oli d'oliva). L'aperitiu, meze, més demanat és l'hummus i el plat, el piliç şiş (anticucho de pollastre).
Sofra va ser votat com el millor restaurant ètnic de Londres el 1994. Hüseyin Özer posseeix també un restaurant de luxe, anomenat "Özer", que es troba a Oxford Circle, Londres. Es va anunciar que aquest restaurant es tancaria després de 14 anys d'existència el 20 de desembre 2013 a causa que el contracte d'arrendament no es va prorrogar. L'edifici on es troba el restaurant pertany a la reina Isabel II.

## Vegeu també

* Sofra

## Referències

* 1 2 http://www.hurriyet.com.tr/index/ArsivNews.aspx?id=-150607
* ↑ http://eniyion.hurriyet.com.tr/default.aspx?mekanID=1171&siraID=3502&hID=10138986&mKat=1
* ↑ http://eniyion.hurriyet.com.tr/default.aspx?mekanID=1173&siraID=3502&hID=10138986&mKat=1
* ↑ https://books.google.cat/books?id=Eb2kTWFH87sC&q=Sofra+was+voted+the+best+ethnic+restaurant+of+1994&dq=Sofra+was+voted+the+best+ethnic+restaurant+of+1994&hl=ca&sa=X&ei=DctdVeX6JYGjsgHF3oCIBQ&ved=0CBsQ6AEwAA%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/dunya/25257435.asp

## Enllaços externs

* Sofra a Internet
# Kuràkhove

Kuràkhove (en ucraïnès Курахове i en rus Курахово) és una ciutat de l'óblast de Donetsk, Ucraïna. El 2021 tenia 18.506 habitants.

## Història

L'11 de maig del 2014 el referèndum d'independència de Donetsk tingué lloc a Kuràkhove, però la ciutat no quedà sota control del prorusso govern de Donetsk, sinó que romangué a pocs quilòmetres del front de guerra entre el govern ucraïnès i El prorusso govern de la República Popular de Donetsk.

## Galeria d'imatges

* Ajuntament de Kuràkhovo
* Església de Kuràkhovo
* Pavelló d'esports
* Carrer Lermóntov
* Embassament de Kuràkhovo

## Referències

* ↑ «In Ukraine's East, Low Voter Turnout in Election Signals Kiev's Challenges». Wall Street Journal, 26-10-2014.
* ↑ «Kurakhove, a Ukrainian-controlled city 10 kilometers from the war front, is on edge with residents divided - Jun. 30, 2015», 30-06-2015.
# Serrat del Tossal de la Mula

El Serrat del Tossal de la Mula és una serra situada als municipis de Vilanova de l'Aguda (Noguera) i de Pinell de Solsonès (Solsonès), amb una elevació màxima de 771,9 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Leste Chen

    En aquest nom xinès, el cognom és Chen.
Leste Chen (xinès tradicional: 陳正道, pinyin: Chén Zhèngdào; 3 de març de 1981) és un director de cinema, guionista i productor ocasional taiwanès.

## Filmografia

* Zhai bian (2005)
* Sheng xia guang nian (2006)
* Xing fu e du (2011)
* HeartBeat Love (sèrie de televisió, 2012)
* Cui mian da shi (2014)
* Zhong fan 20 sui (2015)
* Sheng xia wei lai (2021)
* Ji yi da shi (2017)
* Jie ai·qiansui daren de chulian (sèrie de televisió, 2018)

## Reconeixements
### Jurat

* 2021 – 11è Festival Internacional de Cinema de Beijing

## Referències

* ↑ Stephen Cremin. «Leste Chen to direct Miss Granny remake». Film Business Asia, 28-05-2014. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ «记忆大师 (2016)» (en chinese). movie.douban.com. douban.com. [Consulta: 27 maig 2016].
* ↑ Shackleton, Liz. «Wanda launches 'Battle Of Memories', 'For A Few Bullets'». Screen Daily, 11-05-2016. [Consulta: 27 maig 2016].
# Robert Costa i Ventura

Robert Costa i Ventura (Girona, 6 de juny de 1994) és un futbolista català que juga al Club de Fútbol Lorca Deportiva com a defensa central.
Es va formar a la Masia del Barça des de 2006, com a defensa, procedent del Girona FC. Acabada aquesta etapa va romandre a les categories inferiors, passant de l'infantil B al al FC Barcelona B, tot i que durant la temporada de 2013 a 2014 va ser cedit al CF Badalona.
El 2016 acabà el contracte amb el Barcelona i va passar al Celta de Vigo B, etapa durant la qual va patir una greu lesió al menisc que el va obligar a retirar-se temporalment.
L'any 2019 va fitxar pel Llevant UE. L'estiu de 2021 es parlava del seu traspàs al Lleida, però finalment va passar al Lorca Deportiva.

## Referències

* 1 2 3 «Robert Costa deja el Barça B por el Celta». Mundo Deportivo, 29-06-2016.
* 1 2 3 4 «El central Robert Costa cambia el filial del RC Celta por el del Levante UD» (en castellà). Canteira Celeste, 13-07-2019. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Juanmartí, Toni «Robert Costa, cedido al Badalona». Sport, 16-08-2013.
* 1 2 «Robert Costa jugarà al Llorca Deportiva». Diari de Girona, 05-01-2021.
# Sofraja

La sofraja, garreta o jarret és la part de la cama o del braç oposades respectivament al genoll o al colze. És anomenada també buit popliti. Les sofrages estan localitzades visualment pel séc horitzontal del plec de flexió del genoll en el centre, i per les dues línies verticals que marquen els tendons a banda i banda, més fosques que la pell adjacent. Existeix també el terme sagnia per referir-se a la part del braç exclusivament.
"Sofraja" ve del llatí suffrāgo, derivat de frangĕre ("trencar"), pres en el significat de 'plegar la cama'. El diccionari prescriu que és un mot femení, encara que en certes zones es concep com a masculí (el sofrage / els sofrages). Té les variants no-normatives sofralla i sofraina.
De més a més, depèn de quin diccionari utilitzem, el mot s'aplica tan sols als animals, o indiferentment a animals o a persones.

## Referències

* ↑ «sofraja». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Sofraja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Crema bruciata

La crema bruciata són unes postres dolces típics sardes. Es venen sobretot a l'Alguer, al nord-oest de Sardenya. Es fan a base de pasta fullada i flam, es cobreixen de sucre i es flamegen posant-hi una planxa calenta.
El dolç s'assembla al pastel de nata portuguès i a la crème brûlée francesa. També està vinculada a la crema catalana pel lligam històric de l'Alguer amb la cultura de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Italia Bella: Alghero (Sassari)» (en italià). Arxivat de l'original el 22 setembre 2020. [Consulta: 4 setembre 2022].
* 1 2 Franzese, Pasquale. «Crema bruciata/Crème brûlée/Crema catalana/Burnt cream» (en italià). Spaghetti Italiani, 25-06-2017. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Crema bruciata» (en italià). buonissimo.it. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Malta Saldanha, Roberta. Dicionário de termos gastronômicos em 6 idiomas: (português, inglês, espanhol, francês, italiano e alemão) (en portuguès). Editora Senac Rio, 30 juliol 2020. ISBN 9788577563272 [Consulta: 4 setembre 2022].
# Serrat del Tossal (Torallola)

El Serrat del Tossal és una serrat del municipi de Conca de Dalt, antigament del de Toralla i Serradell, a l'àmbit del poble de Torallola.
És al nord-est i molt a prop de Torallola, en el pendís que des del poble baixa cap al barranc de la Roca del Carant. L'Obaga s'estén en el seu vessant septentrional.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Platja del Mago

La platja del Mago, també anomenada Portals Vells II, està situada a vuit quilòmetres de Magaluf i és una petita cala verge amb una platja de sorra blanca i tranquil·la, pertany al municipi de Calvià, a Mallorca, la major de les Illes Balears. Està situada al costat de la platja i cala de Portals Vells, de la qual es creu es van extreure blocs de pedra per ajudar en la construcció de la catedral de Santa Maria. Té una longitud de 28 metres de llarg per 20 d'ample. Es troba oficialment declarada com a platja naturista per l'ajuntament del terme municipal i s'ha convertit en una de les principals rutes turístiques. Hi ha creuers recreatius a la zona i és una de les poques platges nudistes que hi ha a l'illa.

## Etimologia

Deu el seu nom al fet que a 1967 es va filmar la pel·lícula The Magus (El Mag), amb estrelles de cinema populars com Anthony Quinn, Michael Caine i Candice Bergen com a protagonistes. El 2010 es troben les restes d'un edifici usat en la filmació. En un principi, la pel·lícula havia de ser rodada a Grècia, però el cop d'estat que hi hagué, va fer que la productora mudés l'escenari i el nou lloc escollit fou Mallorca. Les crítiques cinematogràfiques es desfeien amb elogis cap al preciós lloc de l'Egeu, fins que un emigrant mallorquí va escriure a les publicacions per demostrar-los que en realitat es tractava d'una platja mallorquina i no d'un lloc grec.

## Referències

* ↑ La muy arraigada tradición de las playas naturistas Consultat 08-01-11
* ↑ Calvià.com web de l'Ajuntament. Consultat 08-06-08

## Enllaços externs

* Platja El Mago a Google Maps
* La platja del Mago Arxivat 2008-12-28 a Wayback Machine.
* Portals Vells II / Platja del Mago Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.