OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gâtinais

El Gâtinais (Gatinès) fou una antiga comarca de França i comtat medieval als departaments de Loiret, Seine-et-Marne, Essonne i Yonne. La seva capital històrica fou Château-Landon. Quan es van crear els governs les dues « capitals » van ser Montargis (per l'anomenat Gâtinais orleanès) i Nemours (pel Gâtinais francès).
« Gâtinais » deriva de « Vastinensis pagus », del baix llatí vastinum derivat de vastus (buit, desert). Els francesos anomenen gâtine a un territori dolent. L'abat Crespin, sacerdot de Cepoy, considerava l'etimologia més probable la de « país devastat » segurament després de les diverses invasions als segles V i VI i ho fonamenta en què dels cinc pagus o comarques relacionats amb la ciutat arquebisbal de Sens (Sens, Melun, Provins, Étampes i Gâtinais) només Gâtinais no rebia el nom d'una població el que indicaria que no hi havia cap localitat de certa importància a tot el territori de la conca del Loing i els seus afluents.
Durant el període celta, el territori fou habitat pels sènons, entre els carnuts (Chartres) a l'oest i els lingons (Langres) a l'est. Va ser dominat pels romans i després pels francs i el territori va dependre de l'arquebisbat de Sens. Després fou el comtat del Gâtinais.
Els seus límits no són prou precisos: el Gâtinais orleanès correspondria a l'antic districte de Montargis i gran part del de Pithiviers, al departament del Loiret; i el Gâtinais francès correspondria al districte de Fontainebleau al departament de Seine-et-Marne. Una part del departament del sud de l'Essone a l'entorn de Milly-la-Forêt, es considera també part del Gâtinais; i alguns historiadors hi inclouen algunes comunes del nord-oest del departament del Yonne (Puisaye i tots els territoris que foren de l'arquebisbat de Sens a l'oest del riu Yonne).
Els seus límits naturals serien per tant:
* El Sena al nord;
* El Yonne a l'est;
* El bosc d'Orleans al sud;
* L'Essonne a l'ouest.
Qatorze comunes portent avui dia el nom del Gâtinais, tretze al Loiret i una a Seine-et-Marne. Feins-en-Gâtinais és la més al sud i Maisoncelles-en-Gâtinais la més al nord. No obstant a l'entorn de Milly-la-Forêt, hi ha el parc natural regional del Gâtinais francès que encara és més al nord.

## Enllaços externs

* Gâtinais Histoire
* Le patrimoine du bocage gâtinais, partie orientale du Gâtinais
* Communauté de communes et SIVOM du Gâtinais en Bourgogne
# BGN

BGN té els següents significats:
* Board on Geographic Names, oficina dins del Servei Geològic dels Estats Units encarregada del manteniment de la toponímia oficial
* Bacteri gramnegatiu, bacteri que presenta color rosa en una tinció de Gram
* BGN també és el codi ISO 4217 del lev, moneda oficial de Bulgària
# BGS

BGS té els següents significats:
* British Geological Survey, organisme dedicat a les Ciències de la Terra al Regne Unit
* Bundesgrenzschutz, cos de policia de fronteres d'Alemanya
# Aïllant òptic

Un aïllant òptic és un component òptic que permet la transmissió de llum en una sola direcció. Es fa servir principalment per evitar la retroalimentació (feedback) indesitjada en un oscil·lador òptic, com el làser de cavitat. L'operació de l'aparell depèn de l'efecte de Faraday, el qual és usat com a principal component del rotador Faraday.

## Enllaços externs

* Telecommunication isolators, electronic components
# Aïn Draham

Aïn Draham (àrab: عين دراهم, ʿAyn Drāham) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Jendouba, capçalera de la delegació o mutamadiyya homònima. Està situada uns 25 km al sud de Tabarka i és propera al Djebel El Kasâa i el Djebel Bir (1.014 m), dins de regió muntanyosa de la Khumayr. Fou anteriorment un campament militar, però modernament està més orientada cap al turisme.
La ciutat té uns 10.843 habitants i és la seu d'una delegació, la població de la qual és de més de 45.740 habitants (2004).

## Geografia

Es troba a 800 m d'altura, a la zona amb més pluja del país (1.534 mm/any).
El seu nom vol dir ‘Font de Plata’. Les fonts termals ja foren utilitzades pels romans i al Djebel El Kasâa, a Babbouch, en queden algunes restes. No lluny, hi ha l'embassament de Bir Mtir.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 22 55 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en dotze sectors o imades:
* Aïn Drahem Ville (22 55 51)
* Aïn Draham Banlieue (22 55 52)
* Ouled Sedra (22 55 53)
* El Atatfa (22 55 54)
* El Homrane (22 55 55)
* Etbainia (22 55 56)
* Khemaïria (22 55 57)
* Selloul (22 55 58)
* Er-Rouïi (22 55 59)
* Tegma (22 55 60)
* Aïn Salam (22 55 61)
* Oued Ezzan (22 55 62)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 22 14).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 65-68. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 143. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Aïn Draham - Lloc web oficial
# Aïn Chock

Aïn Chock (en àrab عين الشق, ʿAyn ax-Xuq; en amazic ⵄⵉⵏ ⵛⴰⵇ) és alhora un districte i barri (arrondissement) de la ciutat de Casablanca, a la prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Es troba al sud de la ciutat, a la carretera cap El Jadida. S'hi troben les facultats de la universitat Hassan II. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 377.744 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Associació Surinamesa de Futbol

L'Associació Surinamesa de Futbol, també coneguda per les sigles SVB (Surinaamse Voetbal Bond, en neerlandès) és l'òrgan de govern del futbol de Surinam. Va ser fundada l'any 1920 i va afiliar-se a la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA) l'any 1929. El 1965, la SVB es va afiliar a la Confederació del Nord, Centreamèrica i el Carib de Futbol Associació (CONCACAF) i a la Unió Caribenya de Futbol (CFU). L'Associació de Futbol de Surinam té 41 membres i està formada per associacions de futbol i sindicats afiliats.
Surinam està geogràficament en territori sud-americà, però per raons històriques la SVB, juntament amb la Federació de Futbol de Guyana i la Lliga de Futbol de la Guaiana Francesa, mai ha estat afiliada a la Confederació Sud-americana de Futbol (CONMEBOL).
De 1970 a 1975, la SVB va canviar el nom a KSVB en afegir, davant de les sigles SVB, la paraula Koninklijke (Reial, en català) en honor de la reina Juliana dels Països Baixos. El 1976, la SVB va recuperar les sigles històriques poc després que Surinam declarés la seva independència.
La SVB organitza la Lliga surinamesa de futbol (Eerste Divisie, en neerlandès). Es juga des de 1924, és la màxima categoria del futbol surinamès i la disputen setze equips des de 2018. La SVB també organitza la segona divisió (Tweede Divisie, en neerlandès) i la Copa surinamesa de futbol (Beker van suriname, en neerlandès), que és la competició per eliminatòries des de l'any 1992. El guanyador de la primera divisió i el guanyador de la copa de Surinam disputen la Copa President o Supercopa de Surinam des de l'any 1993. La SVB també és la responsable dels diferents equips nacionals de totes les categories i de l'equip olímpic de Surinam.

## Referències

* ↑ «Suriname» (en anglès). Fifa. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2020. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Suriname» (en anglès). Concacaf. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2019. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Suriname» (en anglès). Cfu, 17-09-2013. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2019. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «SVB Info» (en neerlandès). Web SVB. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ Salas, Maria Paz. «Estos países quedan en Sudamérica y no sabes nada de ellos» (en castellà). El Definido, 13-10-2014. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ Stokkermans, Karel. «Surinam - List of Champions» (en anglès). rsssf, 02-11-2018. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Eerste Divisie» (en anglès). Soccerway. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «De SVB League» (en neerlandès). Web SVB. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ van Haren, Hans; Mayhead, Peter. «Surinam - List of (Super) Cup Winners» (en anglès). rsssf, 17-01-2019. [Consulta: 9 juliol 2019].
# Associació Sueca de Futbol

L'Associació Sueca de Futbol (suec: Svenska Fotbollförbundet, SvFF) dirigeix el futbol a Suècia. És l'encarregada d'organitzar la Lliga sueca de futbol, les lligues amateurs, la Copa sueca de futbol i la Selecció de futbol de Suècia. Té la seu a Solna. Va ser fundada el 1904 i fou membre fundador de la FIFA el mateix any.
L'Associació Sueca de Futbol va ser fundada el 18 de desembre de 1904. El primer campionat nacional de futbol suec es va jugar el 1896, però va ser 7 anys més tard, el 1903, que es va formar la Confederació Esportiva Sueca (Riksidrottsförbundet) que fou la precursora de la Svenska Fotbollförbundet. La nova organització tenia una secció de futbol i hoquei (hoquei era el terme per a bandy en aquell moment i no hoquei sobre gel o hoquei herba). El 1904 Suècia va ser una de les 7 nacions que van fundar la FIFA. L'any 2009 hi havia 3.359 clubs afiliats a l'Associació Sueca de Futbol amb un total de més d'un milió de socis, dels quals uns 500.000 eren jugadors en actiu. En conjunt, representaven gairebé un terç del total d'activitats del moviment esportiu suec.

## Competicions

L'Associació Sueca és responsable d'organitzar les següents competicions:

### Lliga masculina

* Allsvenskan (nivell 1)
* Superettan (nivell 2)
* Division 1 (nivell 3)
* Division 2 (nivell 4)
* Division 3 (nivell 5)

### Lliga femenina

* Damallsvenskan (nivell 1)
* Elitettan (nivell 2)
* Division 1 (nivell 3)
* Division 2 (nivell 4)

### Copes

* Svenska Cupen – masculina
* Svenska Cupen – femenina
* Avió amb el logo de la federació sueca.
* Primera selecció de Suècia formada per: d'esquerra a dreta Thor Ericsson, Gustaf Bergström, Karl Gustafsson, Nils Andersson, Ove Ericsson, Thodde Malm, Erik Börjesson, Kalle Ansén, Sven Olsson, Erik Bergström i Hans Lindman (1908).

## Referències

* ↑ «The Swedish F.A.» (en anglès). svenskfotboll.se. Arxivat de l'original el 29 May 2018. «the official web site of the Swedish Football Association»
* ↑ Sweden at FIFA site
* ↑ Sweden at UEFA site
* ↑ Åke Jönsson «Avspark på hemmaplan: Hundra år med fotboll» (en suec). , 25-02-1904.
* ↑ «Milestones of Swedish Football – Svenskfotboll.se». Arxivat de l'original el 15 January 2011. [Consulta: 11 gener 2011].
* ↑ «The Swedish FA – Svenskfotboll.se». Arxivat de l'original el 18 January 2011. [Consulta: 11 gener 2011].
# Guus Bierings

Gustaaf "Guus" Bierings (Uden, 28 de setembre de 1956) va ser un ciclista neerlandès, que competí sempre com amateur. El seu èxit més important fou el Campionat del Món en contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1977
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 1978
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Bert Oosterbosch, Bart van Est i Jan van Houwelingen)

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Guus de Seriere

Guus de Seriere (la Haia, 5 de març de 1893 - la Haia, 30 de desembre de 1980) va ser un futbolista neerlandès. Va formar part de la selecció neerlandesa de futbol, amb la qual va disputar dos partits. Hi va jugar el seu primer partit el 2 d'abril de 1911.

## Referències

* ↑ «Totaal Interlands» (en neerlandès). voetbalstats.nl. [Consulta: 30 abril 2016].
# Suimanga de Shelley

El suimanga de Shelley (Cinnyris shelleyi) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes des de Tanzània fins Zàmbia, nord de Zimbàbue i nord de Moçambic.

## Taxonomia

Ha estat considerat coespecífic del suimanga de Hofmann (Cinnyris hofmanni). Actualment són considerades espècies diferents.

## Referències

* ↑ «Suimanga de Shelley». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ MPS Irwin. 2005. The sunbirds Cinnyris shelleyi and C. hofmanni are specifically distinct. Honeyguide 51: 33–35.
# Biblioteca Comarcal Conangla i Fontanilles

La Biblioteca Comarcal Conangla i Fontanilles és una biblioteca pública del municipi de Montblanc (Conca de Barberà), inaugurada el 24 d'abril de 2010. Està ubicada a l'antic escorxador de la Ducal Vila i va suposar una reforma i ampliació d'un edifici de propietat municipal: l'antic escorxador, valorat amb la categoria de Bé Cultural d'Interès Local; edifici de principi dels anys trenta del segle xx.
La biblioteca porta el nom de Josep Conangla i Fontanilles, polític, assagista i poeta, llicenciat en dret, nascut a Montblanc el 1875 i mort a Cuba el 1965. Autor de poesia i prosa, és conegut sobretot per l'obra poètica Elegia de la guerra i Les montblanquines, així com pels assaigs Cuba i Pi i Margall.

## Edifici

La biblioteca va ampliar la superfície de l'antic escorxador, amb un total de 819 m². És de planta baixa i es configura en una nau central rectangular d'uns 8,5 m d'alçada, amb il·luminació natural lateral. La coberta de la nau central és a dos vessants i es correspon a l'original de l'escorxador; els nous cossos s'executaren mitjançant una coberta plana ecològica. L'espai central de la biblioteca l'ocupa la sala principal on s'ubica la major part del fons; hi ha, a més, una sala infantil i una sala multimèdia.
És un edifici rectangular en forma de gran nau amb finestres. Rodejant la meitat de l'edifici que correspon a la façana trobem una terrassa enrajolada. Així mateix, els elements decoratius de les finestres són de rajola. La part superior de la façana fa una figura circular, pròpia de l'estil modernista que té, en aquest edifici, un gran funcionalisme. L'edifici és rodejat per una barana de ferro forjat. Edifici construït a la primera meitat del segle xx, conseqüència d'un procés d'eixamplament de la ciutat més enllà de les muralles.

## Referències

* ↑ «Inauguració de la Biblioteca Comarcal Conangla i Fontanilles de Montblanc (Conca de Barberà)». Biblioteques Públiques de Catalunya. [Barcelona]: Generalitat de Catalunya, 20-04-2010. Arxivat de l'original el 30 d’octubre 2014. [Consulta: 26 octubre 2014].
* 1 2 3 «Biblioteca Comarcal Conangla i Fontanilles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Bibliografia

* Porta i Balanyà, Josep Maria. Montblanc. Valls: Cossetània, 2000. ISBN 9788489890794.

## Enllaços externs

* «Biblioteca Comarcal Conangla i Fontanilles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 16 novembre 2015].
* Portal de la Biblioteca Comarcal Josep Conangla i Fontanilles Arxivat 2014-10-26 a Wayback Machine.
# Thulagi Chuli

Nemjung és una muntanya que forma part de la Mansiri Himal, una serralada que forma part de l'Himàlaia i es troba al Nepal. Es troba separat del Manaslu (8.163 metres), al nord-est, i el Ngadi Chuli (7.871 metres), a l'est, per la glacera Thulagi, orientada cap al sud. El seu cim s'eleva fins als 7.059 msnm i té una prominència de 699 metres.
Hi ha hagut diversos intents d'escalar-la, però tots han estat infructuosos.

## Referències

* ↑ Thulagi Chuli, Nepal a peakbagger.com
* ↑ AAJ: Thulagi (7,059m), Attempt from the Northwest
# Thula

Thula és una vila històrica del Iemen a uns 45 km de Sanaa. Està dominada per una fortalesa inexpunable penjada a la muntanya des d'on es té una vista molt extensa de la rodalia. El nom derivaria segons la tradició de Thula ibn Lubakha ibn Akyan ibn Himyar al-Ashgar. Avui dia és capçalera d'un kada o districte.
Podria tenir origen himyarita. Ja existia al segle x i l'assenyala al-Hamdani, que només diu que era un hisn (fortalesa o castell) del marraniyyun dels Hamdan. Va incrementar la seva importància sota els aiúbides i els rassúlides. Però quan més importància va tenir fou sota els imanms zaydites en especial al-Mutahhar ibn Sharaf al-Din mort el 1572, que hi fou enterrat.
Fou visitada per Niebuhr al segle xviii i per Glaser el 188; aquest darrer la va considerar la segona vila del país i la va descriure amb precisió. Als darrers anys (2002) fou inclose en la llista de candidates a ser Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 481 i 482
# Blasons i escuts d'Ares dels Oms

Els blasons i escuts d'Ares dels Oms, que es troben distribuïts per diferents llocs de la població, són bé d'interès cultural, inscrits mitjançant declaració genèrica.

## Ubicació

Als carrers d'Ares dels Oms es troben habitatges amb arcs de pedra del segle xvi, típiques en la població.
Al carrer de la Sang es troba una resta dels murs de la derruïda Casa Abadia on podem apreciar l'arc i l'escut heràldic que presidia adés aquest habitatge i enfront de l'Ermita de la Sang del Sant Crist. Declarada bé d'interès cultural, es creu que és molt anterior al segle xvii, encara que així figuri en la mènsula.
La Casa de la Balconada de Cantonada o Casa dels Monterde, al carrer Cavallers (antic carrer de la noblesa) és d'assenyalar pel seu balcó del segle xviii, situat a la casa del recaptador d'impostos anomenada en la seva època Casa dels Monterde, i que en l'actualitat està dividida en tres habitatges i és de propietat privada. Balcó típicament aragonès, exemple de la repoblació d'Aras després de la reconquesta de Jaume I amb aragonesos. Està rematat a la paret per un escut de pedra massissa. L'interior de l'habitació del balcó de cantonada està decorat en estil isabelí.
També al carrer Cavallers es pot veure un escut modern (porta data de 1819), pel que sembla ceràmic, de la família Martínez de la Raga que, encara que molt esquemàtic i desvirtuat amb les casernes canviades, es correspon amb altres més antics del llinatge, llaurats en pedra, en diferents edificis que els pertanyien. Les cases blasonades es troben també al carrer de la Font Gran.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=5728
* 1 2 3 http://www.saforguia.com/viajes/tabid/358/titular/aras_de_los_olmos_el_bello_interior_valenciano/idnoticia/11372/default.aspx Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://mural.uv.es/mamdean/lugarparavisitar.html
* ↑ http://historiaypatrimoniodearas.wikispaces.com/file/view/LOS+MDLR+Y+ARAS.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Tiemannita

La tiemannita és un mineral que pertany al grup esfalerita, de la classe dels sulfurs. Va ser descoberta el 1855 al massís de Harz, a l'estat de Baixa Saxònia (Alemanya). Rep el seu nom del seu descobridor, el químic alemany C. W. Tiemann.

## Característiques

La tiemannita és un mineral compost de mercuri i seleni, un selenur que pertany al grup de l'esfalerita. La seva fórmula és HgSe, i a més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: cadmi, sofre i plom. Cristal·litza en el sistema cúbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2,5.

## Formació i jaciments

Apareix en vetes hidrotermals, normalment amb altres selenurs i calcita. Se sol trobar associada a altres minerals com: clausthalita, eucairita, naumannita, klockmannita, umangita, metacinabri, galena, esfalerita, barita, òxids de manganès i calcita.

## Referències

* ↑ Naumann C.F., 1855. "XI. Classe. Galenoide oder Glanze. B. Selenische Glanze. 531. Selenmercur oder Tiemannit", en Elemente der Mineralogie, Wilhelm Engelmann (Leipzig) 425-425.

## Enllaços externs

* Tiemannita a Mindat (anglès)
* Tiemannite Mineral Data (anglès)
# Bolotbek Xamxiev

Bolotbek Xamxiev (kirguís: Болот Төлөн уулу Шамшиев) (Bixkek, 12 de gener de 1941 - Bixkek, 21 de desembre de 2019) va ser un director de cinema i guionista kirguís. Va dirigir onze pel·lícules entre 1965 i 1988. La seva pel·lícula Ак кеме (traduïble com 'El vaixell blanc') de 1976 va participar en el 26è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Referències

* ↑ В Киргизии скончался советский кинорежиссер Болот Шамшиев (rus)
* ↑ «IMDB.com: Awards for The White Ship». imdb.com. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Tkhagapx

Tkhagapx - Тхагапш (rus) - és un aül del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Psezuapsé. És a 48 km al nord-oest de Sotxi i a 124 km al sud-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquest aül els pobles d'Alekséievskoie, Màrino i Tatiànovka.

## Història

El nom de la vila, un antic aül xapsug, significa en adigué: Aigua de Déu. L'aül fou traslladat a conseqüència de la Guerra del Caucas (1817-1864) i al seu lloc s'hi establí l'aquarterament del 1r batalló de l'Exèrcit de la Línia del Caucas. La data de fundació de l'aül modern es considera el 4 de desembre del 1869. Als registres de l'1 de gener de 1917, el poble Boji Vodi (Aigües de Déu) apareix com a part del municipi de Tuapsé de la gubèrnia de Txernomore. Des del 26 d'abril del 1923 forma part del vólost Làzarevskoie del raion de Tuapsé. El poble fou rebatejat el 1935 amb el cognom del polític soviètic Serguei Kírov. Des de l'1 de març del 1993 té el nom l'estatus actual.
# Brigada de l'HVO de Jure Francetić

La Brigada Jure Francetić (en croat: Brigada Jure Francetić) també anomenada 44è Batalló Independent de la Guàrdia Nacional (en croat: 44. samostalna domobranska bojna) després de la reorganització, fou una brigada del Consell de Defensa Croat durant la guerra de la independència croata i després va ser desplegada a la guerra de Bòsnia. La seva seu estava situada a la ciutat de Zenica.

## Història

La brigada va rebre el nom de l'oficial de la Ústaixa Jura Francetić. La brigada com a tal va ser fundada el 15 de desembre de l'any 1992. El comandament de la brigada estava sota l'autoritat de ZP Vitez. Després de deixar la ciutat de Zenica l'Abril 1993, la brigada es va reorganitzar. La unitat es trobà a la caserna de Novi Travnik. Mitjançant la reorganització, els soldats van ser assignats a la Brigada Nikola Šubić Zrinski, a la Brigada de Cavallers i a la Brigada Stjepan Tomašević, on tenien l'objectiu d'enfortir les tasques de combat. El segrest del comandant de la brigada Živko Totić i l'assassinat de quatre soldats croats que l'acompanyaven, Ivica Vidović, Ante Zrnić, Marko Ljubić i Tihomir Ljubić, comesos per l'ARBIH el 15 d'abril del 1993 va ser el preludi del començament de la guerra croata-bosniana. Després també van matar un espectador bosnià que era testimoni de l'esdeveniment, per tal d'amagar els testimonis i els rastres. Totić va ser canviat un mes després per un grup de moltahidins. Durant la guerra van morir 135 membres i 200 van resultar ferits. 2 desapareguts i 500 van acabar en camps de concentració. Els comandants de la brigada eren Zoran Čović, Željko Ljubanić i Živko Totić.

## Referències

* ↑ Vitez.info Redakcija: Obilježena 26. obljetnica utemeljenja brigade zeničkog HVO-a Jure Francetić , 15. prosinca 2018. (pristupljeno 17. veljače 2020.)
* ↑ NašaTV Arxivat 17 February 2020$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Sutra proslava 26. obljetnice utemeljenja Zbornog područja HVO-a Vitez, 26. veljače 2018. (pristupljeno 17. veljače 2020.)
* ↑ Filozofski fakultet u Osijeku Marko Cmrečnjak: Ratni sukob HVO-a i ARBiH u Lašvanskoj dolini, Osijek, 2019. str. 9
* ↑ Narod.hr Petar Horvatić: 15. travnja 1993. Zenica – kako je Armija BiH otela zapovjednika brigade HVO-a “Jure Francetić”?, 15. travnja 2018. (pristupljeno 17. veljače 2020.)
* ↑ Vitez.info Redakcija: Obilježena 27. obljetnica utemeljenja brigade 'Jure Francetić' HVO-a Zenica, 17. prosinca 2019. (pristupljeno 17. veljače 2020.)