OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Covilar

El Covilar és un edifici de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular, de dos pisos, amb una torre adossada a la cantonada nord-oest i una coberta a dues aigües. L'immoble està estructurat per diversos coberts, una pallissa, les corts, l'estatge i l'era, que uneix tots els elements.

## Història

És probable que Guillem de Cubilà fos qui hagués donat nom a la casa quan s'hi establí al segle xiii.
Possiblement, una modificació posterior aixecà el teulat, fet que eliminà l'esveltesa de la torre.
Al 1940 s'enderrocà una edificació (“La Fassina”) del conjunt, que segurament hauria estat destinada a la destil·lació de vi.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Covilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# El gat i els ratolins

* No s'ha de confondre amb El gat i el picarol.
El gat i els ratolins és una faula atribuïda a Isop de la qual n'hi ha diverses variants. De vegades, el depredador és una mostela; les preses també poden ser rates o gallines.

## Les faules

La versió grega de la faula registrada per Babrius es refereix a un gat que es fa passar per un sac penjat d'una clavilla per tal d'enganyar les gallines, però la seva disfressa és descoberta per un gall. Aquest està numerat 79 a l' índex Perry. William Caxton explica una història molt ampliada de les ratolins que són les víctimes del gat. Aquests celebren un consell i prenen la decisió de quedar-se fora del terra de l¡edifici i mantenir-se rondant per les bigues. Aleshores, el gat es penja d'un ganxo i fa veure que està mort, però no enganya les rates Els autors posteriors van substituir rates per ratolins. La lliçó moral que donen aquestes històries es resumeix amb el proverbi anglès 'Once bitten, twice shy'. L'episodi de les rates celebrant un consell és semblant a la faula dels ratolins en consell on es proposa penjar una campana al gat, però que només es va desenvolupar durant l'edat mitjana i té una moralitat completament diferent.
La versió de Phaedrus de la faula està numerada per separat 511 a l'índex Perry i està precedida per consells sobre la necessitat de mantenir l'enginy sobre un. Relata com, per agafar ratolins, una mostela ja envellida s'enrotlla amb farina i s'estira en un racó de la casa fins que s'acosta la seva presa. Un astut supervivent detecta el seu truc i l'aborda des de la distància. A part de Caxton, Roger L'Estrange també va gravar ambdues variants, però no va sobreviure gaire més enllà del seu temps.
Jean de la Fontaine va incorporar els incidents de tots dos en una sola faula a Le Chat et un Vieux Rat (El gat i una rata vella, III.18). Les rates s'han tornat cautelosos de mostrar-se a causa del gat, així que es penja cap per avall com si fos mort i espera que les rates envaeixin el rebost. Això només pot funcionar una vegada, així que el seu següent truc és amagar-se a la tina de segó i emboscar-hi a les seves víctimes. Un sènior cautelós es salva mantenint-se al marge i es burla d'ell pel seu nom. La versió de La Fontaine va ser reutilitzada per Robert Dodsley a la seva col·lecció de rondalles de 1764 i de nou a l'edició anglesa de 1884 Aesop's Fables: A New Revised Version from Original Sources. A la xilografia que l'il·lustra, el ratolí prudent mira per sobre d'un sac els quarts posteriors blanquejats del gat al costat oposat del graner.

## Referències

* ↑ Fable 6.8
* ↑ Aesopica
* ↑ An English translation
* ↑ Select fables of Esop and other fabulists, Book 2.12, pp.78-9; available on Google Books
* ↑ Fable 137

## Enllaços externs

* Il·lustracions de llibres dels segles XV i XX
# Selenicereus anthonyanus

Selenicereus anthonyanus és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae).

## Descripció

Selenicereus anthonyanus és una planta enfiladissa amb floc inserit i branques aplanades de color verd brillant que poden arribar fins a 1 metre (i més). Les fragants flors fan de 10 a 12 cm de llarg i poden assolir un diàmetre de 15 a 17 centímetres. Les bràctees exteriors són de color porpra. Les bràctees interiors són ascendents, de color crema i flors amb el coll groc cap a fora. Els fruits són rodons o ovals i de fins a 6 cm. N'estan plens d'arèoles espinoses, que cauen al madurar.

## Distribució

Selenicereus anthonyanus es troba al sud de Mèxic en els estats de Chiapas, Oaxaca, Tabasco i Veracruz.

## Taxonomia

Selenicereus anthonyanus va ser descrita per (Alexander) D.R.Hunt i publicat a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 7: 93. 1989.

### Etimologia

Selenicereus: nom genèric es deriva del grec Σελήνη (Selene), la deessa de la lluna i cereus, que significa 'espelma' en llatí, en referència a les flors nocturnes.
anthonyanus: epítet nomenat en honor de Harold E. Anthony qui va descobrir l'espècie el 1950.

### Sinonímia

* Cryptocereus anthonyanus

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les cactàcies

## Referències

* ↑ «Selenicereus anthonyanus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ Selenicereus anthonyanus a PlantList

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Capital Nat. México. CONABIO, Mexico City.
* Forzza, R. C. 2010. Lista de espécies Flora do Brasil http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010 Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.. Jardim Botânico do Rio de Janeiro, Rio de Janeiro.
* Véliz Pérez, M. E. 2008. Cactáceas Guatemala 1–129. Univ. de San Carlos de Guatemala, Guatemala.

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Selenicereus&species=anthonyanus
# Lebowa

Lebowa era un antic bantustan situat al nord-est de Sud-àfrica en l'antica província de Transvaal. Inicialment, la capital havia de ser Seshego, però es proposà la creació d'una nova capital a Lebowakgomo. Va obtenir l'autogovern el 2 d'octubre de 1972 i fou governat per Cedric Phatudi. El 1994 fou reincorporat a Sud-àfrica el 1994 i incorporada a la Província de Limpopo.
# Gymnothorax griseus

Gymnothorax griseus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 65 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Índic, incloent-hi el Mar Roig.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnothorax hepaticus

Gymnothorax hepaticus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Samoa, les Hawaii, el sud del Japó i Guam (Micronèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Holzhafen

L'Holzhafen (en baix alemany Holthaven) o Port de la fusta és un canal i dàrsena al port d'Harburg a l'estat federal alemany d'Hamburg que comença al Lotsekanal i que acaba en atzucac al carrer Lauenbruch Ost.
El canal va construir-se de 1880 a 1882, junt amb el Lotsekanal, a la primera fase d'eixample del port d'Harburg. Era dedicat al comerç de fusta. El pont giratori original va reemplaçar-se el 1929-1930 per un pont llevadís. Des del 1960, el canal a poc a poc va perdre el seu paper pel transport de mercaderies. Des d'aleshores, unes empreses de reparació i de restauració de vaixells van instal·lar-se a les seves ribes. El senat d'Hamburg va treure la zona del canal de la zona portuària i transformar-la en zona mixta habitatge i de serveis, tot i voler mantenir-hi les empreses que hi tenen una activitat connectat amb la construcció naval. Del 10 d'agost fins al 16 d'agost de 1956 el pont va ser tancat per obres. Des de 2006 està tancat per a tot trànsit, tret de vianants.
* La punta septentrional del canal
* El pont llevadís
* El pont ferroviari tancat en direcció oest
* Vista del canal en direcció del Lotsekanal

## Referències

* ↑ OpenStreetMap
* ↑ Sibylle Küttner, Der Harburger Binnenhafen aus stadthistorischer Sicht Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine., InternatIonale Bauausstellung Hamburg: Denkmalwelt Harburger Binnenhafen, Hamburg, Ajuntament d’Hamburg, Behörde für Kultur, Sport und Medien, 2008, pàgina 19 (traducció: El port interior d’Harburg, vist des d'una perspectiva de la història de la ciutat) (alemany)
* ↑ Susanne Schöß, Katrin Meyer i Gabriele Bohnsack-Häfner (redacció), Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine., InternatIonale Bauausstellung Hamburg: Denkmalwelt Harburger Binnenhafen, Hamburg, Ajuntament d’Hamburg, Behörde für Kultur, Sport und Medien, 2008, 97 pàgines
* ↑ Arxivat 2014-08-27 a Wayback Machine., Gemischte und gewerbliche Bauflächen im Harburger Binnenhafen, Ajuntament d’Hamburg, 2010, (traducció: Solars per a activitats industrials i activitats mixtes al port interior d’Harburg)
* ↑ Einhundertvierzehnte Änderung des Flächennutzungsplans für die Freie und Hansestadt Hamburg, Flächennutzungsplan, Ajuntament d’Hamburg, 2010, (traducció: Modificació 114 del PGOU de la ciutat llibre i hanseàtica d’Hamburg)
* ↑ Sperrung In Harburg, Hamburger Abendblatt, Hamburg, 8 d'agust de 1956, (traducció: Pont tancat a Harburg)
# Comalofar

Comalofar és un paratge del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situada al nord-est del poble d'Espluga de Serra, en els vessant nord-occidentals de la Serra de l'Estall, a llevant de la Fontfreda i al sud-oest de lo Caragol.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Comanador (colonitzador)

* Per a altres significats, vegeu «comanador».
Antigament, es deia comanador (en castellà encomendero) al que per Mercè Reial tenia indígenes encomanats en qualsevol de les colònies espanyoles d'Amèrica i Filipines. El comanador era el cap de part d'una institució colonial anomenada comenda. El comanador tenia, en primer lloc, nombroses obligacions, com la d'ensenyar la doctrina cristiana i defensar els seus encomanats, així com defensar i ajudar a multiplicar els seus béns. En segon lloc, la comenda era un privilegi escassament atorgat. Existeixen nombroses discussions sobre si la Mercè de la comenda atorgava o no automàticament l'estatus d'hidalguia o noblesa a una persona, són pocs els que ho neguen, però el que queda clar és que, per rebre-la, s'havia de provar la neteja de sang i l'honor del llinatge, per tant, només les persones amb condició de gentilhomes podien rebre-la.
Tradicionalment, el comanador era una persona amb una enorme autoritat i poder en la societat colonial, ja que les quantitats de terra donades per a les encomiendas solien ser molt grans i de gran productivitat. Els indígenes encomanats tenien la tasca de treballar la terra i produir. És per això que moltes vegades es parla de cert tipus d'esclavitud. Si bé és cert que van existir múltiples abusos en aquest sistema de producció, el concepte d'encàrrec negava aquesta esclavitud i qualsevol tipus d'explotació. El comanador es beneficiava de rendes abundoses a causa de l'enorme producció agrícola, la mà d'obra la realitzaven, per concepte de "serveis personals", els seus encomanats.

## Vegeu també

* Comanadoria
* Comanador (religiós)
* Comanador (militar)

## Referències

* ↑ encomendero a Optimot
* ↑ Nancy Johnson Black. The frontier mission and social transformation in western Honduras: the Order of Our Lady of Mercy, 1525-1773. BRILL, 1995, p. 34–. ISBN 9789004102194 [Consulta: 5 juny 2011].
# Coll Ventós (Bigues)

El Coll Ventós és un coll de carena dins del territori del poble de Bigues (poble del Vallès) a 326 metres d'altitud, on forma un petit pla aprofitat per la masia i granja de Can Feliuà, en el costat de ponent, i la masia de Can Tàpies, en el de llevant. És a l'esquerra del torrent de la Font de la Guilla i al sud-est de la Font de la Guilla, entre l'Obaga del Rull (ponent) i la Baga de Can Bori (llevant). Can Roca i els Camps de Can Roca queden a l'est del Coll Ventós.
# Collet de Querangle

El Collet de Querangle és un coll del contrafort sud-oriental del Serrat del Cortal, a 2.289,6 metres d'altitud, del terme comunal de Canavelles, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. El collet és a l'antic termenal entre Canavelles i Llar.
És a la partida de Querangle, just al sud de les Caussines i al nord del Roc de Querangle. És al nord-est dels Banys de Toès, al sud-est de Llar i, més lluny, al sud-oest de Canavelles.

## Referències

* ↑ El Collet de Querangle en els ortofotomapes de l'IGN
# Collet de Puigcastellar

El Collet de Puigcastellar és una collada situada a 648,5 m d'altitud en el terme municipal de Castellterçol, a la comarca del Moianès.
Està situat a prop de l'extrem sud-oriental del terme municipal, a ran del límit amb Sant Quirze Safaja. És a migdia del Puigcastellar i d'on hi ha la masia de Puigcastellar, a l'esquerra del torrent de Puigcastellar.

## Enllaços externs

* El Collet de Puigcastellar a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Christian Tissier

Christian Tissier (París, 1951), és un dels més coneguts professors europeus d'aikido. Va rebre el setè dan el 1998, i és un dels pocs occidentals a qui ha estat atorgat el títol de shihan per l'Aikikai.

## Referències

* ↑ «L'Aïkido, art de la non-violence». Le Monde, 07-03-2004 [Consulta: 26 maig 2010].
* ↑ «Aïkido : rencontre avec Christian Tissier, 7e dan». La Voix du Nord, 19-12-2008 [Consulta: 26 maig 2010]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 5 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Christian Tissier - Lloc web oficial (francès)
# Comtat d'Adams

«Comtat d'Adams» té aquests significats:
* Comtat d'Adams (Colorado)
* Comtat d'Adams (Dakota del Nord)
* Comtat d'Adams (Idaho)
* Comtat d'Adams (Illinois)
* Comtat d'Adams (Indiana)
* Comtat d'Adams (Iowa)
* Comtat d'Adams (Mississipi)
* Comtat d'Adams (Nebraska)
* Comtat d'Adams (Ohio)
* Comtat d'Adams (Pennsilvània)
* Comtat d'Adams (Washington)
* Comtat d'Adams (Wisconsin)
# Cichlasoma atromaculatus

Cichlasoma atromaculatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma atromaculatum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cichlasoma bimaculatum

Cichlasoma bimaculatum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques de l'Orinoco a Veneçuela i de l'Amazones. També a les Guaianes (des del riu Essequibo fins al riu Sinnamary).

## Referències

* 1 2 «Cichlasoma bimaculatum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. i H. Nijssen, 1989. The cichlids of Surinam: Teleostei, Labroidei. E.J. Brill, Leiden, Països Baixos. 256 p.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Àngel Joaniquet Tamburini

Àngel Joaniquet Tamburini (Barcelona, 25 d'octubre de 1962) és un esquiador català.
Especialitzat en salts d'esquí, la seva carrera esportiva en els salts va abastar des de 1972-1973 fins a 1986, participant en proves de la Copa del Món de l'especialitat. Joaniquet Tamburini va participar en Campionats d’Espanya i Catalunya infantils, juvenils i sènior. També en el campionat d’Europa infantil i com a júnior i sènior en Campionats del Món, la Copa d’Europa i la Copa del Món. També va participar en dues ocasions (1979-80 i 1980-81) en el llegendari Torneig dels Quatre Trampolins. El seu record personal van ser 99 metres a Seefeld (AUT) i l’oficial 95 metres a Sapporo, tots dos a la temporada 83-84. Finalment, com a membre de l'equip espanyol, participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 a Sarajevo. També fou un col·laborador de la revista d'esquí Skirev. El 2017 publica un llibre “En un salto”, on recorda els salts d’esquí a La Molina.

## Referències

* ↑ «Àngel Joaniquet Tamburini». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ «“En un salto”, el llibre d’Àngel Joaniquet que recorda els salts d’esquí a La Molina Material». Diari de la Neu, 30-05-2017 [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ Tió, Jordi «Un salto al pasado». El Periódico, 06-01-2017 [Consulta: 7 setembre 2022].
# Colibrí calçat canós

El colibrí calçat canós (Haplophaedia lugens) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita els boscos andins del sud-oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.
# Colibrí cal·líope

El colibrí cal·líope (Selasphorus calliope) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que rep el seu nom de la musa grega Cal·líope.

## Descripció

* És un ocell molt petit, amb una llargària de 7-10 cm i un pes de 2 a 3 g. Bec i cua relativament curts.
* El mascle és verd a les parts superiors i capell, amb les parts inferiors blanques. Ratlles de color borgonya a la gola, costats verds i una cua fosca.
* Les femelles tenen els costats color rosa. Ratlles fosques al coll i cua negra amb puntes blanques.

## Hàbitat i distribució

L'hàbitat durant l'estiu són zones obertes de matoll, praderies i vegetació de ribera del centre de la Colúmbia Britànica, sud-oest d'Alberta, Washington, Oregon, Nevada, Califòrnia, nord de Baixa Califòrnia, Wyoming, oest de Colorado i Utah. Migra cap al sud per ha passar l'hivern al sud-oest de Mèxic, Guatemala i Belize.

## Taxonomia

Tradicionalment ubicat al gènere monospecífic Stellula (Gould, 1861), és situat a Selasphorus per la American Ornithologists' Union en 2012

## Referències

* ↑ PDF Arxivat 2012-08-29 a Wayback Machine. R. Terry Chesser, Richard C. Banks, F. Keith Barker, Carla Cicero, Jon l. Dunn, Andrew W. Kratter, Irby J. Lovette, Pamela C. Rasmussen, J. V. Remsen, James D. Rising, Douglas F. Stotz i Kevin Winker. 2012. Fifty-third supplement to the American Ornithologists' Union Check-list of North American birds. The Auk 129 :573−588. (anglès)
# Columbia (Illinois)

Columbia és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2007 tenia 9.818 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Columbia tenia 7.922 habitants, 3.112 habitatges, i 2.218 famílies. La densitat de població era de 325 habitants/km².
Dels 3.112 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.003 $ i la renda mediana per família de 69.059 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.197 $ mentre que les dones 31.042 $. La renda per capita de la població era de 26.767 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Columbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Columbia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.