OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saint-Pierre-lès-Franqueville

Saint-Pierre-lès-Franqueville és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 58 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Pierre-lès-Franqueville era de 58 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Pierre-lès-Franqueville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 22 eren actives i 10 eren inactives. De les 22 persones actives 19 estaven ocupades (13 homes i 6 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Saint-Pierre-lès-Franqueville hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 465 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Pierre-lès-Franqueville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Pierre-lès-Franqueville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Villárdiga

Villárdiga és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 130 | 128 | 108 | 102 |
# Vicente Casanova Claramonte

Vicente Casanova Claramonte (Almassora, 26 de maig de 1950) és un químic i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.
El 1974 es llicencià en Ciències Químiques per la Universitat de València i el 1981 es diplomà en Enginyeria Ambiental per l'EOI del Ministeri d'Indústria d'Espanya. De 1986 a 1990 fou cap de manteniment i enginyer de seguretat a la central tèrmica d'Escombreras i de 1992 a 2008 cap de gestió de l'explotació de la central tèrmica de Castelló, vinculada a Iberdrola.
Militant del PPCV, fou escollit primer tinent d'alcalde d'Almassora a les eleccions municipals espanyoles de 1995, i portaveu del grup municipal popular a les eleccions de 1999. Fou escollit alcalde d'Almassora a les eleccions municipals espanyoles de 2003, 2007 i 2011. No es va presentar a les eleccions municipals de 2015.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015. És membre de les Comissions de Governació i Administració Local i d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes
* ↑ Vicente Casanova dice adiós tras 12 años de Alcalde Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., 8 de gener de 2015
* ↑ Diputados autonómicos electos - Circunscripción de Castellón, La Vanguardia, 25 de maig de 2015
# Vicente Carretero

Vicente Carretero (19 d'abril de 1915 - Madrid, 27 de setembre del 1962) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1932 i 1947.
Els seus principals èxits esportius foren a la Volta a Espanya, en què aconseguí sis victòries d'etapa, cinc d'elles en la de 1936. El 1945 guanyà sis etapes de la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1934
** 1r a la Clàssica als Ports
* 1936
** 1r a la Tarragona-Madrid
** Vencedor de 5 etapes de la Volta a Espanya
* 1940
** 1r a la Madrid–València
* 1941
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1942
** 1r al Circuit Ribera de Jalón
* 1943
** 1r al Gran Premi Àlaba
* 1944
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi Ajuntament de Bilbao
* 1945
** Vencedor de 6 etapes de la Volta a Catalunya
** 1r al Campionat de Barcelona
* 1946
** 1r al Circuit Ribera de Jalón

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1936. 11è de la classificació general. Vencedor de 5 etapes
* 1941. 8è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1947. 14è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Carretero, vieja gloria del ciclismo español, murió ayer en Madrid». ABC, 29-09-1962, pàg. 39.

## Enllaços externs

* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Papers d'Uber

Els papers d'Uber o Uber Files són una base de dades de les activitats d'⁣Uber del 2013 al 2017 filtrada a The Guardian el 10 de juliol de 2022, que va compartir la base de dades de més de 124.000 fitxers amb el Consorci Internacional de Periodistes d'Investigació (ICIJ) i diversos mitjans de comunicació. Els documents van revelar intents de pressió sobre Joe Biden, Olaf Scholz i George Osborne⁣; Emmanuel Macron ajuda en secret al lobby d'Uber a França i utilització d'un interruptor d'emergència durant les batudes policials per ocultar dades. Kalanick va rebutjar la preocupació d'altres executius, sobre que enviar conductors d'Uber a una protesta a França els posava en risc de violència per part d'oponents enutjats de la indústria del taxi, dient que "crec que val la pena, la violència garanteix l'èxit".

## Referències

* ↑ «The Uber Files». ICIJ. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Uber Files: Massive leak reveals how top politicians secretly helped Uber». bbc.com. BBC News, 10-07-2022. [Consulta: 10 juliol 2022]. «The Uber Files are a trove of more than 124,000 records, including 83,000 emails and 1,000 other files involving conversations, spanning 2013 to 2017.»
* ↑ «How Uber lobbied the world’s political elite to try and get its way | Leaked documents reveal how the San Francisco-based ride-sharing pioneer lobbied thousands of politicians and officials around the world in its mission to expand its controversial business model». irishtimes.com. The Irish Times, 10-07-2022. [Consulta: 10 juliol 2022].
* ↑ ; Goodley, Simon; Lawrence, Felicity; Lewis, Paul; O'Carroll, Lisa «Uber broke laws, duped police and built secret lobbying operation, leak reveals». , 10-07-2022.

## Enllaços externs

* Harry Davies, Simon Goodley, Felicity Lawrence, Paul Lewis, Lisa O'Carroll The Uber files | Uber broke laws, duped police and secretly lobbied governments, leak reveals. The Guardian, 10 de juliol de 2022
# Palau dels Reis de Mallorca (Sineu)

El Palau dels Reis de Mallorca de Sineu (Mallorca) és un edifici de principis del segle xiv, possiblement construït sobre un antic alcàsser musulmà, manat bastir pel rei Jaume II de Mallorca l'any 1309. El rei Sanç I de Mallorca hi residí almenys en una ocasió.
Entre els anys 1318 i 1523 fou la residència del Veguer de Fora, que exercia les seves competències sobre tots els municipis de la part forana de Mallorca, cosa que conferí a Sineu un cert estatus de capitalitat sobre els municipis rurals de l'illa. L'any 1583, el rei Felip I de Mallorca (II de Castella) el cedí a les monges concepcionistes, que al dia d'avui hi segueixen residint en estricta clausura, les quals han adaptat l'edifici a la vida conventual transformant-lo intensament al llarg dels segles.
El conjunt actual és molt heterogeni, en el qual hi destaquen l'antiga torre mestra, reformada el 1987, i una església barroca, que alberga una talla de la Immaculada de 1590, obra de Gaspar Gener. Actualment és Bé d'Interès Cultural.

## Bibliografia

«Palau dels Reis de Mallorca». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 150. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Visites interessants – Ajuntament de Sineu Arxivat 2012-11-17 a Wayback Machine.
* S'obre a la visita pública algunes estances del convent de les monges concepcionistes – Dbalears Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Veguer de Fora
# Vauclaix

Vauclaix és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2017 tenia 134 habitants.

## Demografia

El 2007 la població era de 117 persones. Hi havia 56 famílies, 134 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones. Dels cinc establiments, hi havia tres empreses d'hostatgeria i restauració i una entitat de l'administració pública. L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant. L'any 2000 a Vauclaix hi havia vuit explotacions agrícoles.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
# Paraneetroplus

Paraneetroplus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica.

## Taxonomia

* Paraneetroplus bulleri (Regan, 1905)
* Paraneetroplus gibbiceps (Steindachner, 1864)
* Paraneetroplus nebuliferus (Günther, 1860)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1905. A revision of the fishes of the American cichlid genus Cichlosoma (sic) and of the allied genera. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 16 (núms. 91-94): 60-77, 225-243, 316-340, 433-445.
* ↑ Steindachner, F., 1864. Beiträge zur Kenntniss der Chromiden Mejico's und Central-Amerika's. Denkschriften / Kaiserliche Akademie der Wissenschaften in Wien, Mathematisch-Naturwissenschaftliche Classe. v. 23: 57-74, Pls. 1-5.
* ↑ Günther, A., 1860. On new reptiles and fishes from Mexico. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1860 (pt 2): 316-319.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Open eBook

Open eBook (o OEB), o formalment Open eBook Publication Structure (OEBPS), és un format de llibre digital basat en el llenguatge XML (eXtensible Markup Language) i destinat a normalitzar el contingut, l'estructura i la presentació dels llibres digitals. El format OEB és definit pel OeBPS (Open eBook Publication Structure), la versió 1.0 del qual està disponible a partir de setembre de 1999.
Open Ebook és un arxiu comprimit amb format ZIP juntament amb un arxiu MANIFEST. Dins el paquet s'utilitza un subconjunt d'XHTML, juntament amb CSS i metadades en format Dublin Core. L'extensió per defecte del fitxer és .opf (OEB Package Format).

## Història

* Setembre de 1999: alliberada versió 1.0 d'OEBPS.
* Juliol de 2001: Versió 1.0.1
* Agost de 2002: Versió OEBPS 1.2 alliberada
* Setembre de 2007: OPS 2.0 (ePub) substitueix OEBPS 1.2

## Consorci

Fundat el gener de 2000, l'EBF (Open eBook Forum 5) és un consorci industrial internacional que reuneix constructors, informàtics, editors, llibreters i especialistes digitals (85 membres el 2002) per desenvolupar el format OEB i el OeBPS.

## Aplicacions

El format OEB es converteix en un estàndard i serveix de base per a altres formats, per exemple el format LIT (per al Microsoft Reader) o el format PRC (per al Mobipocket Reader), per finalment donar lloc al format ePub àmpliament utilitzat en els lectors actuals.

## Referències

* ↑ http://www.idpf.org/2007/opf/OPF_2.0_final_spec.html Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.
* 1 2 Booknología: El libro digital (1971-2010)
* ↑ «Open eBook™ Publication Structure 1.0». Arxivat de l'original el 2010-10-21. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Open eBook™ Publication Structure 1.0.1». Arxivat de l'original el 2010-10-12. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Open eBook™ Publication Structure 1.2». Arxivat de l'original el 2010-10-21. [Consulta: 3 novembre 2015].

## Vegeu també

* Format ePUB
# Paraliparis charcoti

Paraliparis charcoti és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 9,7 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 57-58.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 460 i 793 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la badia de Halley (mar de Weddell).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Duhamel, G., 1992. Description d'espèces nouvelles de Careproctus et Paraliparis et données nouvelles sur ces genres et le genre Edentoliparis de l'océan Austral (Cyclopteridae, Liparinae). Cybium 16(3):183-207.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N. V., 2006. New and rare snailfishes (Liparidae, Scorpaeniformes) with the description of four new species from the Southern Hemisphere and Tropical East Pacific. J. Ichthyol. 46:1-14.
* ↑ Matallanas, J., 1999. New and rare snailfish genus Paraliparis from the Weddell Sea with the description of two new species. J. Fish Biol. 54:1017-1028.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paraliparis cerasinus

Paraliparis cerasinus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 950 i 1.100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1986. Review of the snailfish genus Paraliparis (Scorpaeniformes: Liparididae) of the Southern Ocean. Theses Zoologicae v. 7: i-iv + 1-204.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.
* ↑ Miller, R. G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Verlaine

«Verlaine» té aquests significats:
* Toponímia:
** Verlaine (Lieja), municipi a la província de Lieja
** Verlaine (Neufchâteau), nucli del municipi de Neufchâteau a la província de Luxemburg (Bèlgica)
** Verlaine-sur-Ourthe, nucli de Durbuy, ciutat a la província de Luxemburg
** Verlaines, poble a prop d'Eppeville al departament del Somme a França
* Biografies:
** Paul Verlaine (Metz, 1844 - París, 1896), poeta francès
** Tom Verlaine (1949, Morristown - 2023, New York City), compositor, cantautor i guitarrista estatunidenc.
# Vil·la romana de Paretdelgada

La vil·la romana de Paretdelgada està situada la població de Paretdelgada, al costat de l'ermita gòtica de Santa Maria de Paretdelgada, en el terme municipal de La Selva del Camp. Quan, l'any 1935, hom començà a construir una nova casa per als ermitans, van aparèixer restes de construccions antigues en la zona de l'horta i del pati. Es van posar al descobert, així mateix, diverses habitacions amb paviment de mosaic, les quals comunicaven amb un llarg passadís. L'estudi d'aquests mosaics permet diferenciar un repertori de motius decoratius comuns, durant el segle iv, a les províncies relacionades amb els centres o tallers de musivària del nord d'Àfrica. El taller, o bé l'artesà que va dirigir l'elaboració dels paviments d'aquesta vil·la, probablement havia de ser originari de les oficines musivàries de Cartago o dels seus voltants. La seva presència a Parets-Delgades estaria justificada pel caràcter ambulant d'aquests artesans, que es desplaçaven –com en aquest cas– a requeriment dels rics propietaris de les vil·les.

## Referències

* ↑ «Sala 3. La Vil·la de Parets-Delgades». mnat. MNAT. [Consulta: 28 juliol 2014].
# PRC

PRC té els següents significats:
* Portal de la Recerca de les Universitats de Catalunya, repositori digital de la producció científica catalana
* Partits polítics:
** Partit Republicà Català, partit polític català actiu entre 1917 i 1931
** Partit Republicà Català, partit polític català fundat l'any 2006 i fusionat amb Solidaritat Catalana per la Independència
** Partit Regionalista de Cantàbria, partit polític actiu de Cantàbria
* Producers Releasing Corporation, productora cinematogràfica de Hollywood, activa entre 1939 i 1946
# Patates forneres

Les patates forneres, a vegades patates fornera o patates en rodelles, tenen el seu origen en la recepta francesa de Pommes de terre à la Boulangère, segons indica la Marquesa de Parabere, és un tall especial de patates en rodelles d'un fi gruix i cuinades generalment al forn.
Se sol emprar com a companyament en la cuina espanyola, per a una carn al forn, una orada amb sal, el pollastre rostit o un deliciós xai rostit.
A vegades se solen emprar per a cuinar alguns plats com a peix (usades com a llit o capa en les paelles),
En altres ocasions s'elaboren en oli a baixa temperatura (confit) per a elaborar plats com la truita de patates o la paisana.

## Característiques

Les patates solen tallar-se perpendicularment al seu eix longitudinal. Els gruixos poden anar des de diversos mil·límetres (tres o quatre) fins a un centímetre. Se solen saltar (o escalfar), i en algunes ocasions s'acaben en el forn perquè restin daurades i seques (remullades amb una mica de vi blanc). A vegades se solen acompanyar de pebrots i cebes tallats en juliana. Quan se serveixen en acompanyament, de vegades van acompanyades d'all i julivert. Crues solen emprar-se com a llit en una paella per a elaborar els filets d'alguns peixos.

## Referències

* ↑ Patatas panaderas, PequeRecetas.
* ↑ José Juan Higón, (2002), Cocina sublime, pero sencilla y popular, Madrid, Carena Editors, S.l., pag. 153
* ↑ Alfredo Gil Martínez, (2010), Técnicas Culinarias, ed. Akal, Madrid, pag. 74
# Cal·ligrama

Un cal·ligrama és un tipus de poema visual. És un text, de vegades tan sols una frase o paraula, generalment poètic, en què s'utilitza la disposició de les paraules, la tipografia o la cal·ligrafia per tal de representar el contingut del poema. Les paraules que componen el poema dibuixen o formen un personatge, un animal, un paisatge o qualsevol objecte imaginable. El terme prové del francès calligramme. Hi ha molts exemples de cal·ligrames en cultures antigues, com ara els antics grecs. Els primers cal·ligrames coneguts pertanyen als poetes grecs del període hel·lenístic (segles IV-III aC). Esta forma de representar la poesia s'anomenava en grec technopaegnia i en llatí carmina figurata.

## Artistes destacats

El poeta avantguardista francès Guillaume Apollinaire va ser un famós creador de cal·ligrames, i els va posar de moda a principis del segle xx.
Dins la literatura catalana, destaquen com a autors de cal·ligrames Joan Salvat-Papasseit (especialment al seu primer llibre, Poemes en ondes hertzianes), Rafael Nogueras i Oller, Josep Maria Junoy, Joaquim Folguera, Carles Sindreu i Joan Brossa.
La literatura hispànica inclou interessants autors de cal·ligrames, entre d'altres, el mexicà Juan José Tablada, el cubà Guillermo Cabrera Infante, l'argentí Oliverio Girondo o l'uruguaià Francisco Acuña de Figueroa.
En la literatura anglesa, hi ha, per exemple, Lewis Carroll.
També trobem molts exemples de cal·ligrames en cultures molt distintes de l'antiguitat, com la hindú, l'àrab o l'hel·lenística, com també en la literatura europea des del segle xvii.

## Vegeu també

* Poesia visual
* Poesia concreta

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.80. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 23 novembre 2014].
# Parc de la Pedra Tosca

El Parc de la Pedra Tosca, dins del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa a Les Preses, prop d'Olot, és un projecte de paisatgisme, realitzat per Carme Pigem i la seva signatura RCR Arquitectes, l'any 2004.
El parc se situa en una zona molt especial del Parc Natural, plena de roques, que realment són producte de la colada basáltica del volcà Croscat, i que van ser traslladades amb la finalitat d'aconseguir major superfície de cultiu al despedregar i anivellar zones amb terra més apta per al conreu.
El projecte es va crear amb l'objectiu de potenciar la singularitat del paisatge, ja modificat prèviament per l'obra humana i sorprendre al visitant del Parc Natural.
El plànol està format per una sèrie d'estrets corredors marcats per pals d'acer corten, que subjecten els túmulos que travessen, donant lloc a la formació de traços lineals dels quals es pren consciència si es veuen des de certa altura.
Aquest treball de recuperació paisatgística va suposar una combinació equilibrada d'elements artificials i naturals, que va tenir tan bon resultat que el Parc de Pedra Tosca va aconseguir el quart Premi Europeu de Paisatge Rosa Barba l'any 2006.

## Referències

* ↑ «On Diseño - Proyectos: Parque de Pedra Tosca». [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 «public space: Parc de Pedra Tosca: Les Preses (España), 2004». [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 3 4 «RCR Arquitectes» (en anglès). [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 3 «NOTICIAS» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 3 4 «. » Parque de Piedra Tosca / RCR Arquitectes» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 3 «Parque Pedra Tosca. RCR Arquitectos». , 14-10-2014 [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 «Parque de Piedra Tosca, potenciar la singularidad del paisaje volcánico - más que verde» (en castellà). , 17-03-2016 [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 «En burro por los caminos de Pedra Tosca - Catalunya es casa teva» (en castellà). [Consulta: 16 octubre 2017]. Arxivat 2017-10-16 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 16 octubre 2017].
* 1 2 «Descubriendo jardines: El Parque de Pedra Tosca, Olot. Gerona.» (en castellà). missjardin, 25-02-2011.
* 1 2 «Descubriendo jardines: El Parque de Pedra Tosca, Olot. Gerona.» (en castellà). , 25-02-2011 [Consulta: 16 octubre 2017].
* ↑ «El Parque de la Pedra Tosca» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 16 octubre 2017].
* ↑ «Parque de Piedra Tosca / RCR Arquitectes» (en castellà). , 19-07-2013 [Consulta: 16 octubre 2017].