OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mata

«Mata» té aquests significats:
* Botànica:
** Mata (botànica), forma en què creixen algunes herbes i plantes llenyoses, més petita que un arbust, generalment entre 0,5 - 1 m
** Mata o llentiscle (Pistacia lentiscus)
** Mata de la seda (Gomphocarpus fruticosus)
** Mata Atlàntica, formació vegetal brasilera Geografia:
** Mata, denominació popular de les illetes del llac de l'Albufera de València
** Mata del fang, és la mata més extensa i important situada a la vora est de l'Albufera de València
* Toponímia:
** Mata (Porqueres), entitat de població del municipi de Porqueres
** Mata (Llagostera), entitat de població del municipi de Llagostera
** Mata (Mataró), antic veïnat del municipi de Mataró
* Antroponímia:
** Juan Manuel Mata García (1988), futbolista de Burgos
** Ángel Mata Ajuria (1972), futbolista de Palencia
** Antonio Mata Oliveira (1968), futbolista extremeny
** Mata d'Armanyac (sXIV), duquessa consort de Girona
** Mata de Matha (sXIII), vescomtessa de Marsan
** Mata Hari, artista i espia
Viccionari
# Mas d'en Giol

El Mas d'en Giol és un mas, considerat com a monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Botarell (Baix Camp).

## Descripció

Està situat prop del marge dret de la riera d'Alforja, vora la carretera d'Alcolea. El conjunt del mas el formen tres edificis: la casa dels propietaris, la casa dels masovers i l'antiga capella. És una construcció rectangular amb possible torre en l'angle, porta amb arc de mig punt, i el pis principal amb esplandits de motllures a les finestres. Té una galeria alta correguda a la façana, excepte a l'angle de la possible torre, que donaria uns cinc o sis metres de costat. Va haver-hi una capella, actualment desafectada, de la qual es van retirar tots els objectes del culte (excepte la campana, que es conserva encara al mur de la façana), i va ser convertida en magatzem. És un edifici d'estil renaixentista popular, restaurat modernament i completament arrebossat.

## Història

Es tracta, segons la tradició popular, d'un mas molt antic construït «en temps dels moros». Amb les seves gairebé seixanta hectàrees és, de bon tros, la propietat més gran del terme. Formava part del terme de la Quadra dels Tascals, i ara forma part del terme de Botarell però pertany a la parròquia de les Borges. Es troba documentat des del segle xvi, i la construcció actual sembla de cap al mil cinc-cents, aprofitant una torre medieval anterior. Actualment la masia està restaurada, i presenta diferents transformacions que s'han fet al llarg dels anys. Com a curiositat cal destacar que al pla del Mas, durant la Guerra Civil espanyola, hi va aterrar un avió avariat.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies: Pla general d'ordenació urbanística municipal. Botarell: l'Ajuntament, 2005, p. 26-34.
* ↑ «Mas d'en Giol». Inventari del patrimoni arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 desembre 2021].

## Enllaços externs

* «Mas d'en Giol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mas d'en Gelet

El Mas d'en Gelet és un mas situat al municipi de Torrefarrera, a la comarca catalana del Segrià. Es troba al nucli de població del Clot del Bou.

## Referències

* ↑ «N-230: Planos guía» (en castellà). Ministeri de Foment del Govern d'Espanya, 01-05-2006. [Consulta: 16 gener 2022].
# Mas de Jacinto

El Mas de Jacinto, també conegut popularment com la Masada, és un llogaret del municipi de Castellfabib, a la comarca del Racó d'Ademús (País Valencià).
Situada a l'extrem occidental del terme municipal, al límit amb Aragó i a escassos 2 quilòmetres del llogaret de Torre Alta (al terme de Torre Baixa). El Mas de Jacinto s'estén sobre un alt que aguaita a la vega del Túria en la seua confluència amb la rambla de Valdeagua o de Sant Sebastià.
Al nucli destaca l'ermita de Sant Sebastià, del segle xvii i el 2011 hi vivien 47 persones.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor 2011». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 13 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web de Castellfabib
# Mas de Guardià

El Mas de Guardià és una masia de Reus (Baix Camp) situada a l'extrem nord-oest de la partida d'Aigüesverds.
Hi dona accés el camí que duu el nom del mas i té un gran edifici que dominava una hisenda de més de cent jornals. Té molta anomenada. Antigament era terra de vinya i olivers. Hi havia dues basses, una era rodona i de gran capacitat.
Actualment, el terreny del mas s'ha parcel·lat i hi ha una urbanització, Les Palmeres, concebuda per a la classe alta, i un camp de golf. El mas, restaurat i reformat, és el restaurant del complex.

## Descripció

El mas, de planta rectangular, té dos pisos. La planta baixa, molt tancada, i el primer pis que presenta en tres de les seves cares una galeria perimetral amb una estructura porticada, que el fa característic i facilita la ventilació de les habitacions. Actualment és, a més d'un restaurant, la casa-club del complex urbanístic i dels membres del golf. A la façana que dona al sud-est s'hi ha obert un gran finestral amb vistes al camp de golf. Aquesta obertura connecta amb un espai exterior cobert que serveix com a terrassa del restaurant. La remodelació es va fer als anys 1990-1991.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 277. ISBN 8486387655.
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 06: camí de Cambrils. Reus: l'Ajuntament; COAC, 2024, p. 01. ISBN 9788409559350.
# Aqüeducte de Figueres

Aqüeducte de Figueres és un aqüeducte del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aqüeducte format per quaranta-tres arcs que transportaven l'aigua des d'una riera del poble veí de Llers fins al castell. Actualment el nombre d'arcs és menor perquè se'n van destruir per deixar pas a l'autopista. Els arcs són de mig punt, amb pilars fets amb grans carreus. Els arcs són fets amb maó vist disposats a sardinell i la resta de l'aqüeducte està bastit amb la tècnica de la maçoneria utilitzant pedres treballades lligades amb argamassa de petites pedres, probablement amb calç per evitar filtracions.

## Història

A ponent de la fortalesa hi ha un llarg aqüeducte conegut popularment per " els Arcs" format per arcades de mig punt que servia per proveir d'aigua el castell. Fa ben poc, ens construir l'autopista de França, anomenada A-17, el traçat de la qual passa per aquest lloc ha estat destruït un tram de llargada considerable de l'aqüeducte. La destrucció ha afectat, precisament, el punt on els arcs tenien més alçada. Malgrat no ser l'aqüeducte del segle xviii, un monument de primera categoria, creiem que és molt lamentable la seva degradació.

## Referències

* 1 2 «Aqüeducte de Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Matthew Wilson

Matthew Wilson és el nom dels següents personatges:
* Matthew Wilson (Melbourne, 1977), ciclista australià
* Matthew Wilson (Cockermouth, 1987), pilot de ral·lis anglès
# Matthew Wilson (ciclista)

Matthew "Matt" Wilson (Melbourne, 1 d'octubre de 1977) va ser un ciclista australià que fou professional entre 2001 i 2012. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 2004.
Un cop retirat, va passar a la direcció esportiva del seu últim, l'Orica-GreenEDGE.

## Palmarès

* 2001
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa del Volta a la Província de Lieja
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 2004
** Campió d'Austràlia en ruta
* 2007
** 1r al Herald Sun Tour i vencedor d'una etapa
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Beauce

### Resultats al Tour de França

* 2004. 144è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 132è de la classificació general
* 2005. 146è de la classificació general
* 2011. Abandona (17a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 142è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Slide (guitarra)

El slide o bottleneck és una tècnica de guitarra en la qual es toca una nota, i després es llisca el dit a altre trast, cap amunt o baix del diapasó. Aquesta tècnica és utilitzada per a produir sons plorosos, malenconiosos o virolats. El terme slide s'utilitza en referència al gest de lliscament sobre les cordes, mentre que bottleneck es refereix al material original utilitzat en dites llisques, que era el coll d'ampolles de vidre.
Els músics hawaians, de country o de blues, llisquen per les cordes un tub de metall, que pot observar-se en el dit d'alguns guitarristes quan toquen, encara que primitivament s'usaven anells, navalles o fins i tot el coll d'una ampolla. Aquesta tècnica és usual en les steel guitars.
Alternativament, el guitarrista pot accentuar una nota realitzant un menut slide en un trast indeterminat. Açò es diu lliscant la nota cap amunt. Un guitarrista pot també tocar una nota i, després de deixar-la sonar per un temps, lliscar-la cap amunt o cap avall. Generalment, l'hi sol lliscar cap avall del diapasó, fins al capçal. Açò es diu 'lliscant la nota cap avall'.

## Vegeu també

* Llaüt
* Guitarra acústica
* Guitarra elèctrica
# Medaller dels Jocs Olímpics d'hivern de 1964

El medaller dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre els dies 29 de gener i 9 de febrer de 1964 a la ciutat d'Innsbruck (Àustria).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.
Novament la Unió Soviètica tornà a ser la dominadora del medaller. En aquests Jocs els Països Baixos aconseguí la seva primera medalla d'or i Corea del Nord la seva primera medalla olímpica en la seva primera aparició.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'hivern de 1964 | Jocs Olímpics d'hivern de 1964 | Jocs Olímpics d'hivern de 1964 | Jocs Olímpics d'hivern de 1964 | Jocs Olímpics d'hivern de 1964 | |
| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 11 | 8 | 6 | 25 |
| 2 | Àustria | 4 | 5 | 3 | 12 |
| 3 | Noruega | 3 | 6 | 6 | 15 |
| 4 | Finlàndia | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 5 | França | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 6 | Alemanya | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 | Suècia | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 8 | Estats Units | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 9 | Països Baixos | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 10 | Canadà | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 11 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | Itàlia | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 13 | Corea del Nord | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | Txecoslovàquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 34 | 38 | 31 | 103 |
# Stonington (Connecticut)

Stonington és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2008 tenia 18.371 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stonington tenia 17.906 habitants, 7.665 habitatges, i 4.897 famílies. La densitat de població era de 178,7 habitants/km².
Dels 7.665 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.437 $ i la renda mediana per família de 63.431 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.596 $ mentre que les dones 32.069 $. La renda per capita de la població era de 29.653 $. Aproximadament el 2,9% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stonington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stonington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Spiti

Spiti és una vall del nord d'Himachal Pradesh formada pel riu d'aquest nom format per la unió del Spiti i el Para; els rius Alt Chandra i Isamp formen valls complementàries. El principal afluent de l'Spiti és el Pin i els principals pobles Dankar i Kaza. Forma part del districte de Lahul i Spiti.
La vall es creu que va tenir un govern separat de vegades vinculat a principats tibetans. El 1630 va caure en mans de Sinagi Namgyal, rei de Ladakh, que va concedir el territori al seu tercer fill Tenchbog. Poc després va passar al principat de Guge situat a l'est, al Tibet per retornar a domini de Ladakh el 1720 després de la guerra entre Guge i Tibet. El rei de Ladakh es va casar amb la filla del comandant tibetà i va rebre Spiti com a dot, i a tost els efectes Spiti va romandre una província de Ladakh però per la seva situació remota i aïllada va continuar de fet amb un real autogovern, amb un oficial enviat periòdicament per recaptar tribut i rebre el jurament de fidelitat. El 1841 els sikhs van annexionar el principat de Kulu i van enviar una força a Spiti. Els habitants es van retirar a les muntanyes i els invasors van saquejar cases i monestirs; però els sikhs es van retirar tot seguit i no van intentar annexionar la vall que va restar possessió nominal de Ladakh. El 1846 quan els sikhs de Lahore van haver de cedir els estats del Trans-Sutlej després de la primera Guerra Sikh, el govern britànic va annexionar Spiti a Kulu i va cedir altres territoria a canvi a Caixmir, continuador de Ladakh (annexionat per Caixmir el 1842). El mateix 1846 el capita A. Cunningham i el senyor Vans Agnew van delimitar la frontera entre Spiti, Ladakh i el Tibet xinès. La vall va quedar administrada per senyors hereditaris locals amb títol de "nono" aconsellat i controlat per un subcomissionat de Kulu i auxiliat per cinc ancians o gatpos. Una regulació especial que reconeixia l'autonomia de la vall fou promulgada el 1873.
La població són mongols i budistes. El país té nombrosos monestirs.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Spitfire Records

* Aquest article tracta sobre la discogràfica. Vegeu-ne altres significats a «Spitfire».
Spitfire Records va ser una discogràfica subsidiària de Eagle Rock Entertainment ubicat a Nova York, EUA.

## Llançaments

* Demonic - Testament - 1997
* The Gathering - Testament - 1999
* Pride & Glory (reissue) - Pride & Glory - 1999
* Book of Shadows (reissue) - Zakk Wylde - 1999
* Sonic Brew - Black Label Society - 1999
* Sebastian Bach - Bring 'Em Bach Alive! - 1999
* Defy Everything - N17 - 1999
* Race Riot - 2000
* Enemy of the Music Business - Napalm Death - 2000
* Brutal Planet - Alice Cooper - 2000
* Stronger Than Death - Black Label Society - 2000
* Dragontown - Alice Cooper - 2001
* Cult - Apocalyptica - 2001
* Bitter Suites to Succubi - Cradle of Filth - 2001
* Last Hard Men - 2001
* Alcohol Fueled Brewtality Live +5 - Black Label Society - 2001
* Anarchists Of Good Taste - Dog Fashion Disco - 2001
* A Prayer Under Pressure Of Violent Anguish - My Ruin - 2001
* Wrecking Everything - Overkill - 2002
* Killbox 13 - Overkill - 2003
* Fuck The System - The Exploited - 2003
* The Blessed Hellride - Black Label Society - 2003
* The VIIth Coming - Cathedral - 2003
* Hangover Music Vol. VI - Black Label Society - 2004
* ReliXIV - Overkill - 2005
* Deuce - Beautiful Creatures - 2005
* My Kung Fu is Good - Rich Ward - 2005

## Referències

* ↑ «Spitfire Records» (en castellà). [Consulta: 10 novembre 2020].
# Menjagrà olivaci

El menjagrà olivaci (Tiaris olivaceus) és una petita espècie d'ocell pertanyent a la família Thraupidae de l'ordre Passeriformes i única espècie del gènere Tiaris Swainson, 1827
Existeix a Mèxic, Centreamèrica, nord de Sud-amèrica, Antilles Majors, i les Illes Caiman.

## Referències

* ↑ «Menjagrà olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Mas del Francès (Amposta)

El Mas del Francès és una masia d'Amposta inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció bastant deteriorada i refeta a sectors, encara que conserva la distribució original en estructura. No té una concepció unitària, sinó que està concebuda com una sèrie de cossos independents adossats.
Hi ha un cos central, en part utilitzat abans com a habitatge, i dos de laterals adossats, coberts a un vessant; el de l'esquerra actualment convertit en una mena de rafal, perquè s'ha llevat la porta; al de la dreta encara hi ha adossat a més un porxo de construcció.
El cos central a la vegada, consta d'un cos davanter de façana, amb dos portes i terrat horitzontal -només planta-; i un cos central de planta i un pis, cobert a un vessant actualment amb uralita; i un de posterior també només amb planta però a un vessant. Al mur, l'arrebossat marca també la diferència entre els tres cossos. En general hi ha molt poques finestres, i molt petites.
És interessant que al davant del mas es conserva, a més de dues eres de batre, un antic molí de vent per extreure aigua. Actualment està abandonat, i ha perdut una aspa, però la seva estructura i les basses on llançava l'aigua estan bastant bé conservades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas del Francès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Stefan Maierhofer

Stefan Maierhofer (Gablitz, Àustria, 16 d'agost de 1982) és un futbolista austríac que actualment juga de davanter al primer equip del MSV Duisburg cedit pels Wolverhampton Wanderers FC.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
* Perfil a Weltfussball Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine. (alemany)
* Dades de National Football Teams (anglès)
* Dades estadístiques sobre Stefan Maierhofer a soccerbase.com (anglès)
# Sorex camtschatica

Sorex camtschatica és una espècie de musaranya del gènere Sorex. És endèmica de Rússia, on viu a Kamtxatka, des del principi del riu Omolon fins al principi del riu Kolimà. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
* ↑ Tsitsulina, K. Sorex camtschatica. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 novembre 2016.
# Livyatan melvillei

Livyatan melvillei és una espècie extinta de cetaci que visqué entre fa 13 i fa 12 milions d'anys al que avui és un desert a prop d'Ica, a l'actual Perú. Nedava a les mateixes aigües que l'extint tauró gegant Megalodon. És possible que el canvi climàtic que es produí a finals del Neogen provoqués l'extinció d'aquesta espècie. El parent vivent més proper de Livyatan melvillei és el catxalot, tot i que segons els científics que el descrigueren, no tenen un parentesc gaire proper.
L'espècie fou descoberta el 2008 i descrita el 2010 per un equip de científics que n'incloïen de l'Institut Reial de Ciències Naturals de Bèlgica i el Museu d'Història Natural de Rotterdam.
# Llau de Perauba

La llau de Perauba, també anomenada torrent de Perauba, és una llau afluent indirecta de la Noguera Pallaresa. Discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a cavall dels antics termes de Claverol, a l'enclavament dels Masos de Baiarri, i d'Hortoneda de la Conca, en territori dels antics pobles de Perauba i Senyús.
La llau es forma per la unió de la llau de la Font Freda i la llau de la Solana de Palles a sota i a ponent de la Torre de Perauba. Totes aquestes llaus davallen dels contraforts nord-occidentals de la Serra de Boumort, com la Serra de Palles i la Serra de la Travessa. De seguida arriba a la Coma de Perauba. des d'on aquesta llau, anomenada torrent en alguns trams, passa per l'oest de la Casa de les Feixes i de la Borda del Músic, on rep per la dreta de primer la llau de Sant Pere, després una llau anomenada de Brunet, la llau de Sant Andreu, una segona llau de Brunet, al cap d'un tros, i ara per l'esquerra, el barranc de l'Obaga, fins que arriba al Forcat de les Llaus, on rep per la dreta el barranc del Vinyal. Troba al cap d'una mica la Font de la Casa del Rei, i finalment, entre el Serrat de Castilló, a ponent, i els Rocs de la Torre, a llevant, desemboca en la llau de Castilló (després llau Fonda, i després barranc de l'Infern.
Aquesta llau discorre per un territori molt feréstec, i la seva vall és en molts trossos impenetrable.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llau de Nofret

La llau de Nofret és una llau del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà.
Es forma en els vessants septentrionals del Serrat de Purredó, sota mateix i al nord del Camí de Fórnols, a llevant de la llau de Llució, des d'on davalla cap al nord, lleugerament decantat a llevant, arribant al barranc de Fórnols, on s'aboca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació