OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Horná Ves (Banská Bystrica)

* No s'ha de confondre amb Horná Ves (Trenčín).
Horná Ves és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1429.
# Tuna (wilayat)

El wilayat de Tuna (província del Danubi, atès que Tuna és el nom turc per a aquest riu) fou una divisió administrativa de l'Imperi Otomà, creada en la reorganització administrativa del 1864 i formada pels antics eyalats de Silistra, Vidin i Nish, subdividida inicialment set sandjaks i 48 kada, i després en cinc sandjaks a la part nord d'allò que després fou Bulgària el 1878. Després d'aquesta darrera data el wilayat va desaparèixer, però l'illa danubiana d'Ada Kale, oblidada als tractats, va restar possessió otomana fins al 1913.
El seu primer governador fou Mithat Paşa, nomenat el 13 d'octubre de 1864; va governar fins al 1867.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 670 i 671
# Sant'Antonino

Sant'Antonino (en cors Sant'Antoninu) és un municipi cors, situat al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 77 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 | 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 | 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 | 2013 | 2017 |
| 313 | 379 | 422 | 418 | 413 | 431 | 424 | 484 | 420 | 396 | 351 | 352 | 333 | 362 | 358 | 320 | 334 | 324 | 275 | 258 | 207 | 186 | 189 | 200 | 139 | 174 | 133 | 121 | 113 | 79 | 60 | 77 | 89 | 91 | 93 | 113 | 127 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Étienne Marcelli | PCF | |

## Referències

* ↑ «Població Sant'Antonino» (en francès).
# Resolució 420 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 420 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 30 de novembre de 1977, va considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació. El Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà però també va expressar la seva preocupació per l'estat de tensió vigent a la zona.
La Resolució va decidir demanar a les parts implicades que implementessin de forma immediata la resolució (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant uns altres 6 mesos fins al 31 de maig de 1978 i va demanar que el Secretari General presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
La resolució es va aprovar amb 12 vots a cap; Benín, República Popular de la Xina i Líbia no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# El sostre groc

El sostre groc és una pel·lícula documental catalana de 2022 de la directora de cinema Isabel Coixet. Es va estrenar en el 70è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Sinopsi

El 2018, un grup de nou dones va presentar una denúncia contra dos dels seus professors de l'Escola de Teatre de Lleida, pels abusos sexuals que van patir entre 2001 i 2008 quan eren adolescents. Per por, per vergonya, perquè necessitaven més temps per a entendre i digerir el que havia passat, van presentar la denúncia massa tard i el cas va prescriure i el van arxivar. No obstant això, no sabien que gràcies als seus testimoniatges s'havia obert una porta i que potser no tot estava perdut.

## Repartiment

* Violeta Porta
* Goretti Narcís
* Aida Flix
* Marta Pachón
* Miriam Fuentes
* Sonia Palau

## Premis i reconeixements

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat |
| 2022 | Festival de Cinema de Sant Sebastià | Premi RTVE-Una altra mirada | El sostre groc | Guanyadora |
| Menció especial - Premi Dunia Ayaso | El sostre groc | Guanyadora | |
| 2023 | Premis Goya | Millor pel·lícula documental | Isabel Coixet | Nominada |
| Millor pel·lícula | Isabel Coixet | Candidata |
| Millor direcció | Isabel Coixet | Candidata |
| Millor guió original | Isabel Coixet i Laura Ferrero | Candidates |
| Millor direcció de producció | Ana Sánchez Palomo | Candidata |
| Millor direcció de fotografia | Nadia S. Zafra | Candidata |
| Millor muntatge | Mariona Solé Altimira | Candidata |
| Millor so | Nora Haddad, Anna Rajadell i Enrique G. Bermejo | Candidats |
| Premis Gaudí | Millor pel·lícula documental | Isabel Coixet | Guanyadora | |

## Referències

* ↑ «'El techo amarillo', un desgarrador documental sobre abusos sexuales de Isabel Coixet - Cultura Inquieta» (en espanyol europeu). culturainquieta.com. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ Juanico Llumà, Núria; Llimós, Albert. «Larga ovación y gritos de "Yo sí te creo": se estrena 'El techo amarillo'» (en castellà). Diari ARA, 23-09-2022. Arxivat de l'original el 23 setembre 2022. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Fotos: Isabel Coixet presenta en Donostia 'El techo amarillo'» (en castellà). El Diario Vasco, 22-09-2022. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ Rosado, Ricardo. «Trailer en exclusiva de 'El techo amarillo', el desgarrador documental de Isabel Coixet» (en castellà). Fotogramas, 21-09-2022. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Festival de San Sebastián» (en castellà). sansebastianfestival. [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ «Quatre títols coproduïts o amb participació de TV3, premiats al Festival de Cinema de Sant Sebastià». CCMA, 27-09-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «El sostre groc (El techo amarillo) » Premios Goya 2023» (en castellà). PremiosGoya.com. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ «Guardonades - XV Premis Gaudí». AcadèmiadelCinema.cat. [Consulta: 26 gener 2023].

## Enllaços externs

* El sostre groc a RTVE Play
* Roda de premsa El sostre groc de 2022
# Tuna Luso Brasileira

El Tuna Luso Brasileira és un club de futbol brasiler de la ciutat de Belém a l'estat de Pará.

## Història

El club va ser fundat l'1 de gener de 1903. Tuna Luso va ser fundat inicialment com una banda de música. El primer nom de la banda fou Tuna Luso Caixeiral. Més tard adoptà el nom de Tuna Luso Comercial, i finalment el de Tuna Luso Brasileira.

## Palmarès

* Campionat brasiler Sèrie B:
** 1985
* Campionat brasiler Sèrie C:
** 1992
* Campionat paraense:
** 1937, 1938, 1941, 1948, 1951, 1955, 1958, 1970, 1983, 1988

## Jugadors destacats

* Giovanni

## Enllaços externs

* Web sobre el club Arxivat 2013-01-02 at Archive.is
# Família Văcărescu

La Família Văcărescu va ser una família de boiars de Valàquia (ara part de Romania).
Segons la tradició, és una de les més antigues famílies nobles a Valàquia. El seu mític fundador es diu que va ser un cert Kukenus, d'origen espanyol, que es va establir a Transsilvània com a senyor sobre Făgăraş. Altres ho relacionen amb la família d'Ugrin, comte de Făgăraş.
* Enache Văcărescu (1654 - 1714) Gran tresorer de Valàquia
* Ienăchiţă Văcărescu (1730 - 1796) poeta, escriptor i primer gramàtic romanès
* Alecu Văcărescu (1769 - 1798), poeta
* Nicolae Văcărescu (mort el 1830), poeta
* Barbu Văcărescu (mort el 1832), el darrer Gran Ban de Craiova
* Iancu Văcărescu, (1786 - 1863), poeta
* Teodor Văcărescu, (1842 - 1914), militar i diplomàtic.
* Maurice Paléologue (1859 - 1944), escriptor i diplomàtic francès
* Elena Văcărescu, (1864 - 1947), escriptora -poeta, narradora, dramaturga- i diplomàtica
* Alecu Văcărescu
* Iancu Văcărescu
* Ienăchiţă Văcărescu

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Guillem I d'Angulema

Guillem I Tallaferro (+ agost del 962) a vegades esmentat com Guillem II d'Angulema (era el segon Guillem de la família però no el segon comte d'Angulema, ja que el seu oncle Guillem, fill de Vulgrí I d'Angulema fou en realitat comte de Périgord com a Guillem I de Périgord). Era fill d'Alduí I d'Angulema, l'altre fill de Vulgrí que va rebre el comtat d'Angulema. Va heretar al seu pare el 916 u fou comte fins a la seva mort el 945. Va quedar sota tutela d'Ademar, antic comte de Poitiers i parent de Guillem I (l'esposa d'Ademar, Sància, era germana de Guillem I de Périgord), que es va titular Ademas d'Angulema fins a la seva mort el 2 d'abril del 926.
Segons una font, el seu cognom, o malnom, fou adquirit degut "... a la manera en què va tallar a un rei o cap marítim normand a través de la seva cota de malla." Aquest rei normand s'identifica com Storis. El nom Tallaferro (francès Taillefer) fou utilitzat per subsegüents membres d'aquesta família, especialment els que foren comtes d'Angulema, i va quedar com cognom de família.
Guillem no es va casar però va tenir alguns fills il·legítims, un dels quals després va reclamar el títol de comte d'Angulema.
* Arnald Manser (+ 992)
* Ademar (+ abans de 942)

## Fonts

* Medieval Lands Project, Chapter 3, Comtes d'Angoulême
* Histoire Passion - Chronologie historique des Comtes d'Angoulême
* L'art de Verifier des Faits historiquws, des Chartes, des Chroniques, et Autres Anciens Monuments, Depuis la Naissance de Notre-Seigner by Moreau et Yalade, 1818, Pàg. 179
* The coinage of the European continent, by Swan Sonnenschein, 1893, Pàg. 276
* Annuaire Historique Pour L'annee 1854, by Société de l'histoire de France, Pàg. 178
* Nouvelle Encyclopedie Theologique, by acques-Paul Migne, 1854, pàg. 903

## Referències

* ↑ A Short Course of History by Havilland Le Mesurier Chepmell, Page 203, note 5.
* ↑ The Descent, Name and Arms of Borlase of Borlase in the County of Cornwall by William Copeland Borlase, Page 9.
# Resolució 422 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 422 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 15 de desembre de 1977, va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre continuaria sent essencial per a un acord pacífic. El Consell va expressar la seva preocupació pel que fa a les accions que podrien augmentar les tensions i va demanar al Secretari General que tornés a informar abans del 31 de maig de 1978 per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa la resolució 365 (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar junts per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establerta a la resolució 186 (1964), fins al 15 de juny de 1978.
La resolució va ser aprovada per 14 vots a cap; la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# El sudor de los ruiseñores

El sudor de los ruiseñores és una pel·lícula espanyola estrenada el 1998 y dirigida per Juan Manuel Cotelo, autor també del guió, la que va ser la seva òpera prima. El títol està inspirat en un poema romanès. Es tracta d'una visió de la immigració impregnada de romanticisme i un xic d'humor.

## Argument

Mihai, un violoncel·lista romanès que somnia amb treballar en una orquestra, emigra a Espanya, on espera guanyar prou diners per poder portar la seva esposa i la seva filla. Tanmateix no troba feina i esperant que no li caduqui el visat decideix actua als Jardins del Retiro de Madrid. Allí coneix Tote, un titellaire, i Goyita, una recepcionista portuguesa que l'ajuden desinteressadament.

## Repartiment

* Carlos Ysbert... Tote
* Alexandru Agarici... Mihai
* Maria de Medeiros... Goyita
* Fiorina Atanasescu ... Mare
* Lorena Berroya ... Nena del parc del Retiro
* Berta Casals ... Laura
* Virgilio Cotelo ... Policia
* Javier Garin ... Padre Toto
* Daniel Gil ... Cap skinheads

## Premis

Premi revelació a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1998.

## Referències

* ↑ El sudor de los ruiseñores, Equipo Ágora
* ↑ El sudor de los ruiseñores a decine21.com
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1998». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 6 setembre 2019].

## Enllaços externs

* El sudor de los ruiseñores a Youtube (versió original amb subtítols en romanès)
# Tuna

«Tuna» té aquests significats:
* Sa Tuna, barri marítim del municipi de Begur (Baix Empordà)
* Tuna al-Djebel, necròpolis d'Hermòpolis Magna (Egipte)
* Tuna, nom turc del riu Danubi
* Tuna (wilayat), divisió administrativa de l'Imperi Otomà, creada en la reorganització del 1864 i formada pels antics eyalats de Silistra, Vidin i Nish a la part nord del que després fou Bulgària el 1878
* Tuna, castellanisme molt estes a Catalunya, que identifica l'estudiantina
* La Tuna, masia del municipi de Castellcir, al Moianès
* Tuna o Atuna, petit estat neohittita de Cilícia
* Tuna al-Djebel
* Estudiantina
# Família a la força

Família a la força (originalment en francès, Les Dents, pee et au lit) és una pel·lícula còmica francesa dirigida per Emmanuel Gillibert, estrenada el 2018. S'ha doblat al valencià i es va emetre per primer cop el 17 de juliol de 2022 a À Punt.

## Sinopsi

L'Antoine és un solter de 40 anys, animal de festa, que treballa en el sector de la comunicació. La seva vida es capgira quan la seva nova companya de pis, la Jeanne, arriba al seu apartament amb els seus dos fills.

## Repartiment

* Arnaud Ducret: Antoine
* Louise Bourgoin: Jeanne
* Timéo Bolland: Théo
* Saskia Dillais de Melo: Lou
* Laurent Ferraro: Éric
* Michaël Cohen: Stan
* Colette Kraffe: Mamoushka
* Hervé Masquelier: Papou
* Roby Schinasi: Vincent
* Joana Preiss: Nathalie
* Robert Plagnol: Christian
* Nicolas Ullmann: Thomas

## Referències

* ↑ «“Les Dents, pipi et au lit !”: mais pourquoi tant de flemme ?» (en francès), 29-03-2018. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ ««Les Dents, pipi et au lit» ** avec Arnaud Ducret, enfants mode d’emploi» (en francès), 27-03-2018. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «Família a la força». À Punt, 17-07-2022. [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ «Familia a la fuerza (2018)» (en castellà). Filmaffinity. [Consulta: 14 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Família a la força a Allociné
# Ball dels totxets

El ball dels totxets és una dansa popular pròpia del poble de Camporrells, a la Llitera, relacionada amb els "paloteos": balls similars que podem trobar per tota la província d'Osca.
Té certes similituds amb el ball de bastons de Catalunya.
Hom diu que aquest ball es va ballar l'any 1150, durant les festes del casament del comte Ramon Berenguer IV amb la filla del rei d'Aragó.
El ball dels totxets de Camporrells, en els seus orígens era un ball només ballat per homes, però des dels anys 60 -concretament 1969- la figura de la dona també hi és present, i actualment ja té una gran rellevància.
En data 15 de maig del 2019 el "Departamento de Vertebración del Territorio, Movilidad y Vivienda de Aragón" va declarar el "Ball dels Totxets" de Camporrells "Fiesta de Interés Turístico de Aragón".

## El corpus del ball: de l'amor a la guerra
### Totxets

Els totxets estan fets normalment de fustes molt fortes, com ara les de roure o alzina, encara que alguns poden ser de lledoner o ametller. Els que poden donar un so més clar i brillant són els de boix, però és una fusta que té molta tendència a escardar-se. Tenen una llargada de 50 cm i un gruix de 3-4 cm, que va des d'una part més prima al mànec fins a una més gruixuda al cap per on es piquen.
Al mànec hi porten unes cintes de coloraines que solen ser grogues i roies.

### Vestuari

El vestuari del ball dels totxets de Camporrells és el següent: El calçat acostuma a ser l'espardenya envetada, mitges blanques calades, pantalons negres de vellut, faixa de color roig, camisa blanca i mocador de color roig lligat al cap. En alguns moments, els balladors han dut armilles.

### Música

El corpus musical del ball dels totxets de Camporrells és d'una gran riquesa i s'han fet recopilacions de les melodies
Es pot trobar informació extensa al llibre: "Totxets de Camporrells. 30 anys de recuperació d'un ball i una tradició popular (1979-2009)". Llibre-CD editat amb motiu de la commemoració del 30è aniversari. Camporrells, 30 de juliol de 2009. Edició a càrrec de Ramon Sistac & Josep Ramon Vidal.

### Els balls

L'estructura bàsica és el quadre de quatre totxetaires.

#### Figures de ball

Extracte de l'article del ball de bastons: "Durant els balls es poden identificar una sèrie d'elements comuns. Les passades com a moviments on els balladors es creuen, passant en direccions oposades i picant per anar a buscar un altre ballador. Els sotacames, figura emblemàtica del ball de bastons i que consisteix a fer picar els bastons, fent-los passar per sota una cama. Els salts on els balladors salten per picar a l'aire amb un altre ballador, i els cops a terra amb els bastons, moviment que alguns folkloristes han interpretat com a reminiscència de ritus de fertilitat a la terra."

## Notes de vocabulari

* Cap del quadre: ballador que porta la direcció i la responsabilitat de la colla. Marca els moviments principals del ball.
* Sotacama o cop pel davall de la cama: picada per sota la cama, que en el cas del ball dels totxets és de mitja cama, ja que un pica i l'altre rep.

## Enllaços externs

Blocs:
* «Ball dels totxets (Camporrells)».
* «Camporrells».
# Ligularia sibirica

Ligularia sibirica és una planta de la família de les compostes (Asteraceae). És l'espècie tipus per al gènere Ligularia. És una planta herbàcia perenne d'entre 0,3 a 1,3 m d'alçada, nadiua de pantans i prats d'herba humits a la Sibèria, Europa central i Europa de l'Est. Abans era bastant comuna, però ha desaparegut de molts llocs a Europa, a causa del drenatge dels aiguamolls i la competència d'altres plantes que envaeixen el seu hàbitat natural; quan creixen al costat d'altres plantes d'ombra, les llavors no poden culminar la floració o la germinació d'un conjunt de llavors i es redueix considerablement. Aquesta espècie, a vegades, creix en jardins per les seves grans fulles i altes tiges en forma com les flors de la margarida groga.

## Referències

* ↑ Germplasm Resources Information Network (GRIN). «Taxon: Ligularia sibirica (L.) Cass.» (HTML). Taxonomy for Plants. USDA, ARS, National Genetic Resources Program, National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland, 14-12-1995. Arxivat de l'original el 2012-09-14. [Consulta: 21 maig 2008].
* ↑ Botanic Garden and Botanical Museum Berlin-Dahlem. «Details for: Ligularia sibirica» (HTML). Euro+Med PlantBase. Freie Universität Berlin. [Consulta: 21 maig 2008].
* ↑ «Ligularia» (HTML). Index Nominum Genericorum. International Association for Plant Taxonomy, 20-02-2006. [Consulta: 21 maig 2008].
* ↑ http://www.ib-pan.krakow.pl/pubs-pdf/Biuletyn%20Ogr.%20Bot./2003/bo12_11-22.pdf
# Resolució 426 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 426 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada el 18 de març de 1978, escrita el mateix dia que la resolució 425, aprovada per l'informe del Secretari General sobre la seva implementació i va establir la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban durant 6 mesos, per continuar operant a partir d'aquí si el Consell així ho decideix.
La resolució va ser aprovada per 12 vots a cap; Txecoslovàquia i la Unió Soviètica es van abstenir i la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)
* Línia Blava
* Conflicte Israel-Líban

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Eclipsi lunar del juliol de 2018

El 27 de juliol de 2018 va tenir lloc un eclipsi lunar total. La Lluna va passar pel centre de l'ombra de la Terra. Aquest va ser el primer eclipsi lunar central des del 15 de juny de 2011.
Al ocórrer pròxim al apogeu, aquest eclipsi lunar total va ser també el més llarg del segle xxi. En la totalitat va durar aproximadament 103 minuts.
Aquest eclipsi és el segon eclipsi lunar total de l'any 2018, després del del 31 de gener.

## Antecedents

Un eclipsi lunar ocorre quan la Lluna passa per l'umbra (ombra) de la Terra. A l'inici de l'eclipsi, l'ombra de la terra enfosqueix primer la Lluna de forma lleugera. Llavors, l'ombra comença a "cobrir" part de la Lluna, que esdevé d'un color vermell fosc marró (habitualment el color pot variar en funció de les condicions atmosfèriques). La Lluna sembla vermellosa a causa de la difusió de Rayleigh (el mateix efecte que fa que les postes de sol semblin vermelloses) i la refracció d'aquesta llum per l'atmosfera de la Terra a la seva umbra.

## Visibilitat

Eclipsi lunar total 27 de juliol de 2018 :
| Eclíptica al nord La Lluna va passar pel centre de l'ombra de la Terra. ||
| Cicle Saros | 129 (38 de 71) |
| Gamma | +0.1168 |
| Durada (hr:mn:sc) ||
| Totalitat | 1:42:57 |
| Parcial | 3:54:32 |
| Penombral | 6:13:48 |
| Contactes (UTC) ||
| P1 | 17:14:49 |
| U1 | 18:24:27 |
| U2 | 19:30:15 |
| Més gran | 20:21:44 |
| U3 | 21:13:12 |
| U4 | 22:19:00 |
| P4 | 23:28:37 |
Va ser totalment visible a l'Àfrica oriental i Àsia central. A l'Amèrica del Sud, Àfrica Occidental i Europa es van veure les diferents fases de l'eclipsi després de la posta del Sol i a l'Àsia oriental i Austràlia a les primeres hores (local) abans de la sortida del Sol.
* Vista de la Terra des del moment de l'eclipsi total
* Mapa de visibilitat

## Referències

* ↑ «In 2018 the longest lunar eclipse will take place in 100 years» (en anglès). Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2020. [Consulta: 3 juliol 2018].
* ↑ Fred Espenak. «Visual Appearance of Lunar Eclipses». [Consulta: 13 abril 2014] (anglès)

## Enllaços externs

* On veure l'eclipsi (Go Stargazing) Arxivat 2018-09-02 a Wayback Machine.
* Plantilla:LEplot2001 link: Plantilla:LEplot2001 link Fred Espenak, GSFC/de Plantilla:LEplot2001 link
* Hermit Eclipsi: 2018-07-27
# Edward Zwick

Edward Zwick (Chicago, 8 d'octubre de 1952) és un realitzador, productor i guionista estatunidenc.
Fou el productor de la sèrie de televisió Family que també va dirigir (1976) abans de llançar-se al llargmetratge amb a About Last Night (1986). L'èxit li arribà amb Temps de glòria el 1989, epopeia que descrivia l'allistament dels negres a la guerra de Secessió, pel·lícula per a la qual Denzel Washington es va emportar l'Oscar al millor actor secundari. Edward Zwick realitza llavors Llegendes de passió (Legends of the Fall, 1994), Courage Under Fire (1996), L'últim samurai (2003) i Diamant de sang (2006).
La darrera pel·lícula que ha realitzat és Resistència (2008).
Com a productor va aconseguir el major èxit amb la pel·lícula Shakespeare in Love, la qual va ser guardonada amb l'Oscar a la millor pel·lícula el 1999.

## Filmografia principal

* 1983 - Special Bulletin
* 1986 - Va passar ahir a la nit (About Last Night...)
* 1989 - Temps de glòria (Glory)
* 1992 - Leaving Normal
* 1994 - Llegendes de passió (Legends of the Fall)
* 1996 - Courage Under Fire
* 1998 - Shakespeare in Love
* 1998 - The Siege
* 2003 - L'últim samurai (The Last Samurai)
* 2006 - Diamant de sang (Blood Diamond)
* 2008 - Resistència (Defiance)
* 2010 - Love and Other Drugs
* 2014 - El cas Fischer