OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els mals Papes

Els mals papes (en l'original Anglès The bad Popes) és un llibre de 1969, escrit per E. R. Chamberlin on documenta la vida dels vuit dels Papes més controvertits, en aquest s'hi poden trobar els següents Pontífex (anys papals entre parèntesis):
* Esteve VI (896-897), va exhumar el seu predecessor, el Papa Formós I el va jutjar, i li va arrancar els dits amb els quals conferia la benedicció, va tornar a enterrar-lo breument, per llançar-lo al Tíber més tard.
* Joan XII (955-964), va regalar terra del Papat a una amant, va manar de forma directa la mort de desenes de persones, i va ser assassinat per un home que el va sorprendre al llit amb la seva dona.
* Benet IX (1032-1044, 1045, 1047-1048), qui va vendre el Papat.
* Bonifaci VIII (1294-1303), que és satiritzat en la Divina Comèdia de Dante.
* Urbà VI (1378-1389), es va enutjar per no sentir gaires crits quan els cardenals que havien conspirat contra ell van ser torturats.
* Alexandre VI (1492-1503), un dels Borja, que era culpable de nepotisme i el seu cos al moment de morir estava tan inflat que amb prou feines podria cabre en un taüt.
* Lleó X (1513-1521), membre malgastador de la família Medici, que va gastar una setena part de les reserves del tesor Papal dels seus predecessors en una sola cerimònia.
* Climent VII (1523-1534), també un Medici, en el poder va augmentar la pressió entre la Corona Espanyola i França.

## Referències

* ↑ Russell Chamberlin. 2003. The Bad Popes. Publicacions de Sutton. p. 19
* ↑ Russell Chamberlin. 2003. The Bad Popes. Publicacions de Sutton. p. 153
* ↑ Russell Chamberlin. 2003. The Bad Popes. Publicacions de Sutton. p. 204
* ↑ Russell Chamberlin. 2003. The Bad Popes. Publicacions de Sutton. p. 218
# Locus (desambiguació)

Locus (lloc en llatí) pot fer referència a:

## En ciències

* Locus, en biologia, una posició fixa en un cromosoma.
* Lloc geomètric, en matemàtica, conjunt de punts que satisfan certes propietats.
* Locus de control, un terme de psicologia.
* Locus typicus, la localització geològica (o localització típica, llatí: locus typicus) refereix al lloc d'on prové una mostra de roca, fòssil o mineral en rebre la seva primera descripció científica. Per extensió, s'aplica també a espècies botàniques.
* Locus ceruli, una regió anatòmica.

## Cultura

* Locus Magazine, una revista dedicada a la literatura de ciència-ficció:
* Premi Locus, un premi a la millor novel·la de ciència-ficció de l'any, atorgat per la revista homònima.
* Enquesta Locus, organitzada de forma regular per la revista homònima.
* Locus amoenus, un terme literari.
* Locus Amenus, cantant de rap madrileny, membre del duo Kie.
«Locus» té aquests significats:
# Els Verds (Benín)

Els Verds (Francès: Les Verts) és un partit polític opositor de Benín, part de l'Aliança Estel·lar. A les últimes eleccions legislatives, 30 de març del 2003, l'Aliança Estel·lar va guanyar 3 dels 83 escons.
# Los invitados

Los invitados és una pel·lícula de l'any 1987, dirigida per Víctor Barrera i protagonitzada per Amparo Muñoz i Pablo Carbonell. Està basada en la novel·la homònima d'Alfonso Grosso sobre el crim no resolt del mas de Los Galindos (Paradas, a la província de Sevilla) en 1975. La pel·lícula va generar protestes a Paradas, es van denunciar els autors per calúmnia i fins i tot en van demanar la prohibició.

## Argument

La màfia anglesa de la droga, en ser expropiats les seves plantacions de marihuana al Marroc, decideix enviar un dels seus al sud d'Espanya per a comprar noves terres per conrear la droga, vora Carmona. L'enviat, un exlegionari, simula una avaria en el seu Jaguar i arriba fins a un mas andalús, on es guanya la confiança del capatàs, també exlegionari. El capatàs, amb l'ajuda de la seva amant i del promès d'aquesta, sembra la marihuana enmig d'un gran cotoner. Però quan estan a punt de recollir la collita, l'esposa del capatàs, per escrúpols de consciència, convenç al seu marit perquè incendiï el camp de droga.

## Repartiment

* Amparo Muñoz: La Catalana
* Pablo Carbonell: Tony, el Inglés
* Raúl Fraire: El Capataz
* Lola Flores: La Capataza
* Pedro Reyes: Tractorista
* Sonia Martínez: Beatriz
* Idilio Cardoso: Pedro
* Antonio Somoza: Pereira
* María Luisa Borruel: María
* Ignacio del Amo
* Mabel Escaño: La Roja

## Premis

* II Premis Goya 1988: Raúl Alcover, nominació a Millor música.

## Referències

* ↑ «Manifestación en Paradas contra la película 'Los invitados'» (en castellà). El País, 26-02-1987.
* ↑ «Los invitados» (en castellà). Fotogramas, 29-05-2008.
* ↑ «Los invitados» (en castellà). Premis Goya, 1988.
# Los inconstantes

Los inconstantes és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Rodolfo Kuhn sobre el seu propi guió que es va estrenar el 12 de setembre de 1963 i que va tenir com a protagonistes Elsa Daniel, Gilda Lousek, Luis Medina Castro i Alberto Argibay. Va ser filmada parcialment a Villa Gesell.

## Sinopsi

Històries sobre un grup de joves que passa una setmana en un balneari de la costa.

## Repartiment

* Elsa Daniel
* Gilda Lousek
* Luis Medina Castro
* Alberto Argibay
* Jorge Rivera López
* Fernando de Soria
* Héctor Pellegrini
* Virginia Lago
* Mónica Sanz
* Salvador Santángelo
* Susana Latou

## Comentaris

Jorge Miguel Couselo a Correo de la Tarde va opinar del film:
| « | ”Episodis sense coherència argumental…descripció pessimista de la joventut d'avui.” | » |
La Nación va trobar en la pel·lícula:
| « | ”Maduresa formal…els personatges …viuen, palpiten, respiren amb autenticitat.” | » |
A Tiempo de Cine va dir Antonio Salgado:
| « | ”El seu convencional desenvolupament el redueix a converses amb variables parelles.” | » |
Clarín en nota signada per J.D. es va expressar:
| « | ”Es percep no obstant això, que hi ha en el film un creador amb matèria excelsa per al cinema.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pàg. 298/9. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Los inconstantes a Cinenacional
* Los inconstantes a Youtube
# El Burgo de Ebro

El Burgo de Ebro és un municipi de l'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Saragossa. Fins a la meitat del segle xix era anomenat simplement El Burgo, després va canviar a El Burgo de Ebro i sempre havia estat un barri de Saragossa fins que es va convertir en municipi independent. Està situat a la vall del riu Ebre, a la carretera que mena a Castelló de la Plana.
# Embreea rodigasiana

Embreea rodigasiana és una espècie d'orquídia epifita. És nadiua de Colòmbia i del sud-est d'Equador.

## Característiques

Són orquídies de grandària petita, que prefereixen el clima càlid; són epífites, amb pseudobulb ovoide, tetraangulat, de color verd pàl·lid, amb una sola fulla apical, suberecta, oblanceolada i el·lípticooblonga, aguda, de color verd pàl·lid. Fa una inflorescència basal, penjant, de 8 a 25 cm de llarg, prima amb diverses beines i bràctees grans, solitàries, molsudes; les flors són de curta durada. La floració es produeix en primavera.

## Cultiu

Aquestes espècies ha de ser ficades en una cistella penjant per donar cabuda a la inflorescència que sorgeix de la base del pseudobulb. Es distingeix del gènere Stanhopea del qual va ser segregada per Dodson el 1980, a causa de les quatre banyes del label i dels pseudobulbs i fulles, que són diferents.

## Distribució i hàbitat

Se'n troben a Colòmbia i Equador com a plantes epífites als boscos de boira amb hàbitat molt humit en alçades de 500 a 1.500 metres.

## Taxonomia

Embreea rodigasiana fou descrita per (Claess. exCogn.) Dodson en Phytologia 46(6): 389. 1980.

### Sinònims

* Stanhopea rodigasiana Claess. ex Cogn. 1898

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Orquídia

## Referències

* 1 2 3 4 Jay Pfahl. «Embreea rodigasiana». Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 4 novembre 2009].
* ↑ «Embreea rodigasiana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Embreea rodigasiana». The Plant List. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Embreea rodigasiana». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 29 agost 2014].

## Bibliografia

* Dodson, C.H. 1980. Embreea---New genus in the Orchidaceae. Phytologia 46(6): 389–390. View in Biodiversity Heritage Library.
* Dodson, C.H. 2001. Dresslerella–Lepanthes. 2: 219–419. In C.H. Dodson Native Ecuad. Orchids. ~Dresslerella~-~Lepanthes~. Editorial Pujol, Medellín.
* Dodson, C.H. & P. m. Dodson. 1980. Orchids of Equador. Icon. Pl. Trop. 1: 1–100.
* Idárraga-Piedrahita, A., R. D. C. Ortiz, R. Carrerons Posada & M. Merello. (editors) 2011. Fl. Antioquia: Cat. 2: 9–939. Universitat de Antioquia, Medellín.
* Jørgensen, P. M. & S. León-Yánez. (editors) 1999. Cat. Vasc. Pl. Equador. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 75: i–viii, 1–1181.
# Lucia Di Guglielmo

Lucia Di Guglielmo (Pisa, 26 de juny del 1997) és una futbolista italiana, que juga com a defensa a la Roma i la selecció italiana.
Abans del seu traspàs a la Roma el juliol de 2021, Di Guglielmo va passar la major part de la seua carrera a la Toscana, sobretot va passar deu anys jugant a Castelfranco, un club que finalment es va convertir en la secció femenina de l'Empoli, i del qual seria la capitana.
Di Guglielmo va debutar amb la selecció italiana el 24 de febrer de 2021, substituint Valentina Bergamaschi en un partit contra Israel.

## Referències

* ↑ «Official: Roma Signs Lucia Di Guglielmo» (en anglès). Chiesa Di Totti, 16-07-2021. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ «Get to know Lucia Di Guglielmo!» (en anglès). www.asroma.com. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ «Lucia, donna del calcio: «Servono più tutele»». Il Tirreno, 07-03-2021.
* ↑ «Italy vs Israel». Global Sports Archive. [Consulta: 2 juliol 2021].
# Encarnació Magaña Alapont

Encarnació Magaña Alapont (València, 1963) és una política balear, diputada al Parlament de les Illes Balears en la II i III Legislatura.
Establida a Formentera en 1979, es va afiliar al PSIB. Fou diputada al Parlament de les Illes Balears en substitució d'Isidor Torres Cardona, escollit a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987. A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1991 fou elegit diputat per Eivissa.
En el 12è Congrés del PSIB-PSOE de 2012 fou nomenada vocal del Comitè d'Ètica. i a les eleccions municipals espanyoles de 2015 formà part de les llistes del PSIB.

## Referències

* ↑ Encarnació Magaña Alapont a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ «Òrgans escollits en el XII Congrés». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ Eleccions municipals 2015 al web del PSIB
# El Español (setmanari)

El Español (subtítols: Semanario de los españoles para todos los españoles i Semanario de la política y del espíritu) va ser un setmanari espanyol d'ideologia política d'extrema dreta, fundada per Juan Aparicio López, en aquell moment Delegat Nacional de Premsa i Propaganda, durant la dictadura franquista.
El primer número sortí el 31 d'octubre de 1942, al preu d'una pesseta i amb el subtítol Semanario de la política y del espíritu, en portada apareixia un dibuix a gran escala del bust de Franco fet pel dibuixant jaenès Lorenzo Goñi y Suárez del Árbol i un article redactat per Juan Aparicio titulat ¡Arriba los españoles!; el setmanari es publicà cada dissabte fins al número 236, el 3 de maig de 1947.
Uns anys més tard reapareix en una segona època, sota el preu de tres pessetes i en un format més petit però amb més pàgines, publicant-se'n el número 237 el 14 de juny de 1953, seguint la vella numeració però canviant el subtítol per Semanario de los españoles para todos los españoles; i segueix sortint cada setmana fins al número 714, el 5 d'agost de 1962, on s'acomiada prometent una nova etapa.
Aquesta tercera època comença al cap d'un parell de mesos, quan se'n publica el primer número el 20 d'octubre de 1962 a un preu de 2,50 pessetes i dura fins al número 181, publicat el 2 d'abril de 1966.
Finalment l'última etapa va des del primer número, publicat el 29 d'octubre de 1966 fins al número 87, publicat el 15 de juny de 1968.
El setmanari s'imprimia als tallers d'Afrodisio Aguado S.A. situats al carrer Bravo Murillo nº 31 de Madrid i hi figurava la redacció i administració a l'apartat de Correus número 1295 de la mateixa ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Español : semanario de la política y del espíritu». CCBAE (Catálogo Colectivo de la red de Bibliotecas de los Archivos Estatales). [Consulta: 16 agost 2021].
* 1 2 3 «El Español». Filosofía en español. [Consulta: 16 agost 2021].
* 1 2 3 4 Vilches, Jorge «Crónica del único 'El Español' franquista». El Español, 17-01-2016 [Consulta: 16 agost 2021].

## Enllaços externs

* Publicacions del règim franquista
* Article de Javier Ortiz a El Mundo
* Articles del setmanari
# Luis Peiró Roselló

Luis Peiró Roselló (Montaverner, 12 de juliol de 1949) ha estat un economista i polític valencià, diputat en la primera legislatura de les Corts Valencianes i alcalde de Montaverner.

## Carrera política

Llicenciat en Ciències Econòmiques, ha treballat com a tècnic superior de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer. Membre del PSPV-PSOE, fou escollit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. De 1983 a 1987 fou vicepresident de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes A les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou escollit alcalde de Montaverner, càrrec que renovà a les eleccions municipals espanyoles de 1991 i 1995, abandonant el càrrec per motius de salut. De 1987 a 1993 també fou cap de gabinet del Conseller d'Agricultura de la Generalitat Valenciana Lluís Font de Mora Montesinos i director de l'Institut de Cooperativisme Agrari Valencià.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.438. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ DOCV de 30 de novembre de 1993 amb el cessament
# Enciclopèdia Hebraica

L'Enciclopèdia Hebraica,en hebreu האנציקלופדיה העברית és una enciclopèdia en llengua hebrea que va ser publicada a la segona meitat del segle xx.

## Història

Com a precursora hi va haver una Enciclopedia General impresa per Bracha Peli.
La idea d'una enciclopèdia en hebreu més ambiciosa que l'anterior va començar a prendre forma l'estiu de 1944 i es va formar un comitè per a determinar-ne els objectius. La impressió del primer volum coincidí amb la formació de l'Estat d'Israel (1948) i el president honorari del projecte editorial va ser el president d'Israel Chaim Weizmann.
El primer volum abastava les entrades des de l'Aleph (א) fins a Austràlia (אוסטרליה). La primera fotografia que hi va aparèixer va ser la de la declaració de l'establiment de l'estat d'Israel. L'entrada que conclou l'obra (volum 32) és Tishrei (תשרי).

## Característiques

La naturalesa d'aquesta enciclopèdia queda reflectida en el seu subtítol "General, Jueva, i Israeliana." L'enciclopèdia Hebraica cobreix els temes generals però amb un èmfasi jueu-israelià perceptible sobretot en els temes de judaisme jueus i Israel. Així en els articles biogràfics destaca si és el cas el judaisme del biografiat encara que aquesta característica no sigui rellevant en la seva obra (per exemple en el cas de Boris Pasternak), com també l'impacte personal en els jueus. L'article més llarg és el de Theodor Herzl, i la biografia més llarga dels que no són jueus és la de Goethe.
Els articles de països i poblacions destaquen, si s'escau, la història dels jueus que hi vivien especialment els llocs sota el règim nazi. .
Els escriptors de l'enciclopèdia no amaguen el seu nacionalisme jueu i per això no hi ha una entrada pel Regne de Jordània fins a la segona edició de l'obra.

## Referències

* ↑ [Biblical Figures Outside the Bible], Michael E. Stone, Theodore A. Bergren, 2003, consultat l'octubre de 2009
* ↑ ha-Entsiklopediyah ha-ʻivrit (האנצקלופדיה העברית) / Encyclopaedia Hebraica. (1949). Tel-Aviv: Encyclopaedia Publishing Company
* ↑ Bracha Peli, Asher Weill, Jewish Women's Archive. consultat el octubre 2009
# Epígenes de Bizanci

Epígenes de Bizanci (en grec antic Ἐπιγέτης, Epigenes) va ser un astròleg i escriptor grec d'època incerta probablement, al segle ii aC.
Alguns autors el fan contemporani d'Apol·loni de Mindos, amb el que hauria estudiat astrologia i astronomia a Caldea. Tant Posidoni com Varró el citen com a font. Segons Plini, Epígenes deia que un home no podia viure més enllà dels 112 anys. La influència dels astres en la duració de la vida de l'home era una creença astrològica molt estesa. Plini també diu que segons Epígenes, al que qualifica de gravis auctor, una autoritat, els babilonis tenien en els seus arxius tauletes cuites amb observacions astronòmiques que es remuntaven a 720.000 anys d'antiguitat. Sèneca transmet algunes opinions d'Epígenes sobre els cometes. Es coneixen també algunes altres afirmacions d'Epígenes: afirmava que una dona podia donar a llum al setè mes de l'embaràs.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos. Valladolid: Trotta, 1997, p. 136. ISBN 8481641618.
# Epígenes de Sició

Epígenes de Sició (en llatí Epigenes, en grec antic Ἐπιγέτης) fou un poeta còmic grec que menciona Suides del que diu que era el més antic escriptor de tragèdies. De vegades se l'ha confós amb Epígenes d'Atenes.
Amb la paraula "tragèdia" (τραγῳδία), només es pot entendre l'antiga tragèdia ditiràmbica i satírica, on és possible que Epígenes hagués estat el primer en introduir algunes modificacions i temes nous. Existeixen els testimonis de Miquel Apostoli, Foci i Suides que diuen que Epígenes va donar lloc a la dita οὐδὲν πρὸς τὸν Διόνυσον ("res després de Dionís"), cosa que indicaria que va donar els primers passos en la transformació de l'antiga actuació de la lírica coral cantada a Dionís en la tragèdia dramàtica dels temps posteriors.
La seva època és desconeguda, i el tema ja era dubtós per Suides, que diu que va ser el vuitè autor abans que Tespis, encara que també diu que es deia que el va precedir molt poc en el temps.

## Referències

* ↑ 1.Epigenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 36-37
# Luis María de Borbón y Vallabriga

Luis María de Borbón y Vallabriga (Cadalso de los Vidrios, Madrid, 22 de maig de 1777 - Madrid, 19 de març de 1823) va ser un noble i religiós espanyol. Va ser cardenal, arquebisbe de Sevilla i arquebisbe de Toledo.
Fill de l'infant Lluís Antoni de Borbó, exarquebisbe de Toledo, i de María Teresa de Vallabriga. A la mort del seu pare, Carles III el va enviar a Toledo per ser educat sota la protecció de Francisco Antonio de Lorenzana. El 1793 va obtenir la dignitat d'ardiaca de Talavera de la Reina a la catedral de Toledo, també li foren atorgades la Gran Creu de Carles III i el títol de comte de Chinchón. El 1794 es va graduar i doctorar en teologia i en dret canònic i civil a la Universitat de Toledo. El 1799 va ser nomenat arquebisbe de Sevilla, on va ser ordenat sacerdot i consegrat bisbe a Aranjuez.
El 20 d'octubre de 1800 és nomenat arquebisbe de Toledo, retenint l'administració de l'arxidiòcesi de Sevilla. Poc després va ser creat cardenal de Santa Maria della Scala. El 10 de setembre de 1802 va ser nomenat Visitador General i Reformador Apostòlic dels religiosos a Espanya i Índies pel seu cunyat Manuel Godoy, perdent el càrrec el 1814 pel seu enfrontament amb el nunci Gravina.
Durant l'ocupació francesa, possiblement per evitar ser presoner de Napoleó Bonaparte, va manifestar ser favorable a Josep I. Ja esclatada la guerra, va fugir a Cadis amb la Junta Central del Regne. El 20 de febrer de 1812 va ser president de regència perquè era l'únic representant de la família reial; va sancionar la Constitució de 1812 i l'abolició de la Inquisició. En tornar Ferran VII, li va sol·licitar el jurament a la Constitució, el qual va mostrar-se disgustat. Després del pronunciament de Rafael del Riego que va instaurar el Trienni Liberal, va ser president de la Junta Provisional de Govern, durant el qual va voler dur a terme un gran programa de reformes eclesiàstiques.
Durant l'exercici de l'arxidiòcesi toledana, el període de major permanència va ser entre 1814 a 1820, perquè el rei i la Santa Seu recelaven d'ell i el van privar de l'administració de l'Arquebisbat de Sevilla.
Va morir el 19 de març de 1823, als 46 anys. Va ser enterrat a la catedral de Toledo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Fernández Collado, Ángel. Los informes de visita ad limina de los arzobispos de Toledo (en castellà). Toledo: Universidad Castilla-La Mancha & Estudio Teológico de San Ildefonso, 2002, p. 112-113.
# Luis Marías Amondo

Luis Marías Amondo (Bilbao, 4 de desembre de 1962) és un guionista i director de cinema basc. El 1985 es va llicenciar en ciències de la informació per la Universitat del País Basc. Va crear una productora amb Enrique Urbizu i altres cineastes bascos i va començar treballant al cinema en la dècada del 1980 coma escriptor i guionista a les pel·lícules Tu novia está loca (1988) o Todo por la pasta (1991), que li va valdre una nominació al Goya al millor guió original. Després va treballar com a guionista a diverses sèries de televisió com Farmacia de guardia (1995), Turno de oficio: Diez años después (1996), A las once en casa (1998), Condenadas a entenderse (1999), Manolito Gafotas (2004), Ana y los 7 (2005), Al filo de la ley (2005) i Maitena: Estados alterados (2012).
Va debutar com a director de cinema amb X el 2002, on permet Antonio Resines canviar el seu registre habitual. No tornaria a dirigir fins 2012, quan va dirigir la pel·lícula Lluna plena amb Nacho Fresneda i la minisèrie Guernica sota les bombes. El 2014 va rodar el seu tercer llargmetratge, Fuego, ambientada al País Basc sobre el desig de venjança per les conseqüències de les accions d'ETA i protagonitzada per José Coronado. El 2015 va participar en la pel·lícula col·lectiva Bilbao-Bizkaia Ext: Día que participava en el festival Zinebi 57.

## Referències

* ↑ LOS HERMANOS FERNANDO Y LUIS MARIAS a culturasdenorta
* ↑ Un primer trabajo estimulante, El País, 14 de juny de 2002
* ↑ Comienza el rodaje de la miniserie 'Gernika bajo las bombas', que cuenta con la participación de Canal Sur, La Vanguardia, 2 de maig de 2012
* ↑ ‘Fuego’ para José Coronado, El País, 3 de març de 2014
* ↑ Zinebi 57: “Bilbao-Bizkaia. Exterior-día”, El País, 16 de novembre de 2015

## Enllaços externs

* Notícies de Luis Marías a El País
* Luis Marías a Internet Movie Database
* Un café con Luis Marías Arxivat 2019-09-21 a Wayback Machine. a mangolassiproductions.com
# Ennis

«Ennis» té aquests significats:
* Ennis (Irlanda), ciutat al comtat de Clare (Irlanda)
* Ennis (Montana)
* Ennis (Texas)