OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pilatus Aircraft

Pilatus Aircraft Ltd. és una empresa de fabricació d'avions localitzada a Stans, Suïssa. Fundada l'any 1939 compta amb una gamma que inclou avions lleugers d'entrenament i transport propulsats per turbohèlices. La companyia compta en l'actualitat (2012) amb 1.441 treballadors.

## Aeronaus

* Pilatus SB-1 projecte d'un avió
* Pilatus SB-2 Pelican
* Pilatus SB-5 projecte d'un avió
* Pilatus P-1 - 1941: projecte d'un avió d'entrenament monoplaça, no construït.
* Pilatus P-2 - 1942
* Pilatus P-3 - 1953
* Pilatus P-4 - 1948
* Pilatus P-5 - proposta d'un avió d'observació per l'artilleria, no construït.
* Pilatus PC-6 Porter - 1959
* Pilatus PC-7 - 1966
* Pilatus PC-8D Twin Porter - 1967 versió bimotora del PC-6, només un prototip
* Pilatus PC-9 - 1984
* Pilatus PC-10 - 1970: projecte d'un transport bimotor, no construït.
* Pilatus PC-11/Pilatus B-4 - 1972
* Pilatus PC-12 - 1991
* Pilatus PC-21 - 2001
* Pilatus PC-24 - 2013 avió de reacció bimotor.
* Pilatus SB-1
* Pilatus SB-2 Pelican
* Pilatus SB-5
* Pilatus P-1
* Pilatus P-2
* Pilatus P-3
* Pilatus P-4
* Pilatus P-5
* Pilatus PC-6
* Pilatus PC-7
* Pilatus PC-8D
* Pilatus PC-9
* Pilatus PC-10
* Pilatus PC-11 /B4
* Pilatus PC-12
* Pilatus PC-21
* Pilatus PC-24

## Localitzacions

Pilatus Aircraft compta amb la seva seu i planta de producció principal a l'aeroport de Buochs al cantó suís de Nidwalden, municipi de Stans. A part el grup Pilatus també compta amb plantes de producció a Altenrhein, Suïssa, a Adelaida, Austràlia, i a Broomfield, a l'estat de Colorado, als Estats Units d'Amèrica.
| Aerobatic team | Country | Typ | Remark |
| P-3 Flyers | Suïssa | P-3 | civilian team |
| Patrouille Suisse | Suïssa | Pilatus PC-6 Porter∣PC-6 | Only Support / Transport PC-6T V-622 "Felix" |
| PC-7 Team | Suïssa | PC-7 | |
| Silver Falcons | Sud-àfrica | PC-7 | |
| Alap-Alap Formation | Brunei | PC-7 | |
| Taming Sari | Malàisia | PC-7 | |
| Solo Display Team | Països Baixos | PC-7 | as well as a F-16 and an AH-64 |
| Blue Phoenix | Tailàndia | PC-9 | |
| Wings of Storm | Croàcia | PC-9 | |
| Roulettes | Austràlia | PC-9 | |
| Swiss Air Force PC-21 Demo | Suïssa | PC-21 | will be presented only sporadically to not to compete Pilatus Aircraft |
| Pilatus Aircraft | Suïssa | PC-21 | civil, Demonstration with 1 or 2 aircraft |

## Referències

* ↑ «Personnel Figures». Pilatus Aircraft. [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ Jerram, Mike. Pilatus PC-24 is a Jet. Air International, Vol. 84, No. 1, Gener de 2013. p. 17.

## Enllaços externs

* Web oficial de la companyia
# Pirada

Pirada és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Gabú. Té una superfície 934 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 32.791 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Pièges

Pièges és una pel·lícula de thriller francesa del 1939 dirigida per Robert Siodmak i protagonitzada per Maurice Chevalier, Pierre Renoir, Marie Déa i Erich von Stroheim. Va ser rodat als Estudis Joinville a París. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pels directors d'art, Maurice Colasson i Georges Wakhévitch. Lured, un remake estatunidenc, dirigit per Douglas Sirk i protagonitzat per Lucille Ball, es va estrenar el 1947.

## Argument

Després que un dels seus companys ballarí de taxis sigui assassinat per un home desconegut a qui va conèixer a través d'un anunci columna personal, Adrienne Charpentier és reclutada per la policia per respondre una sèrie d'anuncis similars per provar-ho. per localitzar l'assassí. Coneix i s'enamora de l'encantador propietari i donador d'una discoteca Robert Fleury, però comencen a aparèixer pistes que suggereixen que és ell qui és l'assassí.

## Repartiment parcial

* Maurice Chevalier com a Robert Fleury
* Marie Déa com Adrienne Charpentier, la periodista/la dona del diari
* Pierre Renoir com a Brémontier
* Erich von Stroheim com a Pears, l'ex modisto/antic dissenyador de moda
* André Brunot com a Ténier, l'inspector en chef/the chief inspector
* Jacques Varennes com a Maxime
* Henri Bry com a Oglou Vacapoulos
* Catherine Farel com a Lucie Baral
* Madeleine Geoffroy com a Valérie
* Milly Mathis com a Rose
* Jean Témerson com a Batol, un inspector/un inspector
* Mady Berry com a Sidonie, la cuisinière/la cuinera
* Pierre Magnier com l'home d'affaires/l'home de negocis
* André Numès Fils com l'espectador barbu/el espectador barbut
* Raymond Rognoni com a inspector de policia/inspector de policia
* Pierre Labry com a Le danseur

## Bibliografia

* Alpi, Deborah Lazaroff. Robert Siodmak: A Biography. McFarland, 1998.

## Referències

* ↑ Pièges al web del MoMa
* ↑ Pièges de Robert Siodmak a moncinemaamoi.blog
* ↑ Piéges a frenchfilmes.org

## Vegeu també

* Sea of Love
* Intimitats d'un separat

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Pocahontas (desambiguació)

«Pocahontas» té aquests significats:
# Planeta gelat

Un planeta gelat és un tipus de planeta la superfície del qual es troba gelada. Els planetes gelats consten de criosferes globals. Aquests planetes són versions grans d'algunes de les llunes del sistema solar com Europa, Encèlad, i Tritó; o com alguns dels planetes nans com Plutó i Eris, i molts altres cossos gelats del nostre Sistema Solar.

## Característiques i habitabilitat

Els planetes gelats solen presentar-se gairebé blancs amb una albedo de més de 0,9. La superfície d'un planeta de gel pot estar composta per aigua, metà, amoníac, diòxid de carboni (conegut com a "gel sec"), monòxid de carboni, o altres compostos volàtils, depenent de la temperatura superficial del planeta. Els planetes gelats tindrien temperatures superficials per sota de 260 K si estan composts de principalment d'aigua, per sota de 180 K si principalment composta de CO₂ i amoníac, i per sota de 80 K si compon principalment de metà.
Els planetes gelats són generalment hostils a la vida com la coneixem, perquè són molt freds, almenys en la seva superfície. Molts planetes gelats poden tenir oceans sota la capa de gel, escalfades pels seus nuclis o per les forces de marea d'un altre cos proper, concretament gegants gasosos. L'aigua subglaciar en estat líquid proporcionaria condicions d'habitabilitat, incloent peixos, plàncton i microorganismes. Plantes i microorganismes del subsòl que no realitzin la fotosíntesi perquè la llum solar és bloquejada pel gel que recobreix el planeta, sinó que produirien nutrients que utilitzen productes químics específics anomenats quimiosíntesis.

## Plutó i candidats

Encara que hi ha molts objectes gelats en el sistema solar, no hi ha planetes gelats, com a tal, coneguts (encara que els plutins podrien considerar-se planetes gelats, solament que dins de la categoria de planetes nans). Hi ha diversos candidats a planetes extrasolars gelats, com OGLE-2005-BLG-390Lb, o Gliese 667 Cd i MOA-2007-BLG-192-L b.

## En la ficció

Els planetes gelats han ocupat un lloc destacat en la ciència-ficció, com Hoth, un planeta de gel que apareix en Star Wars Episodi V: L'Imperi Contraataca.

## Vegeu també

* Planeta oceà
* Gegant gelat

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Stern, Alan; Mitton, Jacqueline. «». [Consulta: 13 juliol 2013].
* ↑ Plantilla:Citi journal
# Plaça de la República

La plaça de la República, anteriorment anomenada plaça de Llucmajor, és una plaça de Barcelona, considerada popularment com el centre del districte de Nou Barris. És la intersecció de tres avingudes importants: el passeig de Valldaura, el passeig de Verdum i la Via Júlia. També és el lloc on conflueixen quatre dels barris del districte: la Guineueta, la Prosperitat, Porta i Verdum, i l'extrem meridional del parc de la Guineueta.
L'element central de la plaça és el monument escultòric La República dedicat a Francesc Pi i Margall, obra de Josep Viladomat i Massanas el 1934. Aquest monument estava situat originalment a la plaça del Cinc d'Oros, però després de la Guerra Civil Espanyola va ser substituïda per l'escultura d'exhaltació franquista Victoria de Frederic Marès i Deulovol.
El 29 de novembre de 2015, l'Ajuntament de Barcelona va anunciar que la plaça de Llucmajor passaria a portar el nom de plaça de la República. El canvi oficial es va fer el 14 d'abril de 2016 en commemoració del dia de la proclamació de la República Catalana. Paral·lelament, els jardins de la plaça, que duien el nom de jardins de la Segona República, es van passar a dir jardins de Llucmajor per a conservar la referència a aquesta població mallorquina al nomenclàtor barceloní. També per això, l'estació de metro de Llucmajor situada en aquesta plaça, no va haver de canviar de nom. En aquests jardins de Llucmajor també hi ha una placa commemorativa amb la inscripció En homenatge a tots els lluitadors i lluitadores de la República a Nou Barris.
Barcelona va tenir anteriorment una altra plaça denominada plaça de la República: la plaça de Sant Jaume va tenir aquest nom entre 1931 i 1939, període corresponent a la Segona República Espanyola.

## Vegeu també

* La República (Homenatge a Pi i Margall)
* Parc de la Guineueta

## Referències

* ↑ «Nou Barris estrena la seva plaça de la República». Ajuntament de Barcelona, 11-04-2016. Arxivat de l'original el 23 d'abril de 2016. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ Fabre, Jaume; Costa, Albert. «Lluitadors per la República de Nou Barris». [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «Plaça de Sant Jaume». Nomenclàtor. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 3 maig 2016].
# Polyipnus stereope

Polyipnus stereope és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,3 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 33.

## Depredadors

És depredat per Galeus nipponensis.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 150 i 280 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del mar de la Xina Oriental al Japó, incloent-hi les badies de Suruga i Sagami.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1904. List of fishes dredged by the steamer Albatross off the coast of Japan in the summer of 1900, with descriptions of new species and a review of the Japanese Macrouridae. Bulletin of the U. S. Fish Commission v. 22 (1902): 577-630, Pls. 1-8.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Horie, T. i S. Tanaka, 2000. Reproduction and food habits of two species of sawtail catsharks, Galeus eastmani and Galeus nipponensis, in Suruga Bay, Japan. Fish. Sci. 66(5):812-825.
* ↑ Harold, A. S., 1994. A taxonomic revision of the sternoptychid genus Polyipnus (Teleostei: Stomiiformes) with an analysis of phylogenetic relationships. Bull. Mar. Sci. 54(2):428-534.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pramaggiore

Pramaggiore (friülès Pramaiôr) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia, però que històricament forma part del Friül. L'any 2007 tenia 4.507 habitants. Limita amb els municipis d'Annone Veneto, Chions (PN), Cinto Caomaggiore, Portogruaro i Pravisdomini (PN). El 26 i 27 de març de 2006 va celebrar un referèndum per a canviar els límits regionals i passar a la província de Pordenone, però el resultat fou negatiu a causa de l'alt quòrum exigit.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Igor Visentin | centredreta |
# Pletiu de la Carma

El Pletiu de la Carma és una coma al terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom carma pot tenir diferents orígens: en aragonès, garmo vol dir petit prat on pasturen les cabres i engarmarse, quedar-se penjat en un espadat. Del basc kar-mo, tossal, del protobasc (k)harmo, pedra i del llatí cal-mi-s, calma».
Està situada sota el vessant oriental de la Serra Plana, al sud de l'Estany de la Llosa, entre els 2.210 i 2.225 metres, al capdamunt de la Coma de l'Estapiella.

## Rutes

El punt de sortida és Toirigo, just passat el pont de l'entrada al parc per Cavallers. La ruta s'enfila cap a l'oest buscant el Barranc de Llubriqueto, just damunt el salt de la Sallent, i on el camí gira al nord-oest per arribar al Pla de la Cabana. En aquest punt s'agafa el camí que, direcció est, voreja el Bony de la Carma pel sud; que gira després cap al nord, per flanquejant la Coma de l'Estapiella per ponent, i trobar el nostre punt de destí, al capdamunt de la coma.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletiu de la Carma. [Consulta: 12/10/2013]
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 2 novembre 2013].
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pletiu de l'Obaga

El Pletiu de l'Obaga és un pletiu situat dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Es troba, entre 1.810 i 1.825 metres d'altitud, a llevant del tram final del Riuet d'Estany Negre, al sud del Pletiu de Riumalo i al nord de l'Embassament de Cavallers.

## Rutes

Per la situació, és punt de pas per totes les rutes que des de la Presa de Cavallers travessen el Pletiu de Riumalo.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletiu de l'Obaga. [Consulta: 23/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Poirierita

La poirierita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Jean-Paul Poirier (13 de maig de 1935 -), físic francès que va contribuir molt a la física dels minerals, inclosa la predicció teòrica d'ε-Mg₂SiO₄.

## Característiques

La poirierita és un nesosilicat de fórmula química Mg₂SiO₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És un mineral polimorf de la forsterita, la ringwoodita i la wadsleyita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 3238/i, i al Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb el número d'espècimen: nsm-mf15125.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres obtingudes a dos meteorits: el meteorit Tenham i al meteorit Suizhou, recollits a Austràlia i a la República Popular de la Xina respectivament. També ha estat descrita en un altre meteorit: el Miami, trobat a l'estat de Texas (Estats Units). Aquests tres meteorits són els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Poirierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 agost 2021].
# Poise

El poise (símbol: P) és la unitat de viscositat dinàmica del sistema cegesimal d'unitats:
1 poise (P) ≡ 1 g · (s · cm) -1 ≡ 1 dina · s · cm-2 ≡ 0,1 Pa · s
Aquesta unitat va rebre el nom en honor del fisiòleg francès Jean-Louis-Marie Poiseuille.
Sol utilitzar-se amb el prefix centi-: centipoise (símbol: cP o cps), equivalent a un milipascal segon (mPa · s).
# Poisegur

Poisegur (francès Puysségur) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Pont de Sant Salvador (Cardona)

Pont de Sant Salvador és un monument que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la vila de Cardona (Bages).

## Descripció

El Pont de Sant Salvador, està sobre el riu Aigua d'Ora, afluent d'esquerra del Cardener, afluent per la dreta del Llobregat. Té 3 arcs de pedra i maó pla, amb baranes de ferro i amb dos tallamars de pedra picada.

## Notícies històriques

Aquest Pont fou construït anys enrere per facilitar el trànsit, interromput sovint per les avingudes, les despeses anaren a càrrec dels pagesos i traginers, sense subvenció oficial de cap mena, com passa també amb les despeses de l'ample del camí.

## Referències

* ↑ «Pont de Sant Salvador (Cardona)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Pont de Sant Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 abril 2012].
# Premi Bones Lletres d'Assaig Humanístic

El Premi Bones Lletres d'Assaig Humanístic és premi d'assaig concedit anualment per la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona i l'editorial Edicions 62 a una obra inèdita d'assaig de gènere humanístic escrita en català. Es va crear el 2020 amb l'objectiu de fomentar la creació i difusió de l'assaig en llengua catalana i té una dotació de 6.000 euros. Edicions 62 publica l'obra guanyadora.

## Guanyadors

* 2021 Cèlia Cañellas i Rosa Toran Belver per A la recerca de Hilda Agostini: del lliurepensament a la maçoneria, del republicanisme a l’antifeixisme
* 2022 Francesc Torralba per L’ètica algorítmica
* 2023 Martí Domínguez per Del natural

## Referències

* 1 2 «BONES LLETRES D'ASSAIG HUMANÍSTIC». Grup 62. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Cèlia Cañellas i Rosa Toran guanyen el premi Bones Lletres d’Assaig Humanístic amb un treball sobre Hilda Agostini». Vilaweb, 31-05-2021 [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Francesc Torralba, premi Bones Lletres d’assaig humanístic». Vilaweb, 28-06-2022 [Consulta: 28 juny 2022].
# Primera dinastia de Kish

La primera dinastia de Kish és una llista que anomena els llegendaris reis sumeris que van exercir l'hegemonia amb centre a Kish, després del diluvi. Com es pot veure a la llista reial sumèria, el temps de regnat és desmesurat el que indica que no es tracta de verdaders reis sinó de figures llegendàries. L'hegemonia sobre Sumer va passar després a Uruk.
* Jushur de Kish: 1200 anys
* Kullassina-bel de Kish: 960 anys
* Nangishlishma de Kish: 670 anys
* En-Tarah-Ana de Kish: 420 anys
* Babum de Kish: 300 anys
* Puannum de Kish: 840 anys
* Kalibum de Kish: 960 anys
* Kalumum de Kish: 840 anys
* Zuqaqip de Kish: 900 anys
* Atab de Kish: 600 anys
* Mashda de Kish: 840 anys
* Arwium de Kish: 720 anys
* Etana de Kish: 1500 anys
* Balih de Kish: 400 anys
* En-Me-Nuna de Kish: 660 anys
* Melem-Kish de Kish: 900 anys
* Barsal-Nuna de Kish: 1200 anys
* Zamug de Kish: 140 anys
* Tizqar de Kish: 305 anys
* Ilku de Kish: 900 anys
* Iltasadum de Kish: 1200 anys
* En-Men-Barage-Si de Kish, que va conquerir Elam: 900 anys
* Agade Kish: 625 anys.

## Referències

* ↑ «The Sumerian King list». The ETCSL project. Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. [Consulta: 19 setembre 2021].
# Porrhothele

Porrhothele és un gènere d'aranya migalomorfes, amb cinc espècies descrites, totes endèmiques de Nova Zelanda. Fins al 1980, aquest gènere estava ubicat dins la família dels diplúrids (Dipluridae); posteriorment, el van incloure en els hexatèlids (Hexathelidae). Però l'any 2018, es va considerar que era millor crear-ne una nova família: la dels porrhotèlids (Porrhothelidae).

## Taxonomia

El gènere Porrhothele va ser proposat per Eugène Simon l'any 1892, a partir de l'espècie Porrhothele antipodiana, que Simon va transferir d'una denominació anterior, el gènere Mygale, un gènere que ja no està en ús però que ha servit per anomenar el gran grup de les Mygalomorphae. Simon va col·locar el gènere dins la subfamília Diplurinae, que més tard es va convertir en la família dels diplúrids. El 1980, Raven va transferir el gènere a la família Hexathelidae; finalment, es va traslladar dins la seva pròpia família, Porrhothelidae, com a resultat d'un estudi filogenètic molecular. El següent cladograma mostra la possible relació de "Porrhothele" amb taxons relacionats.
* Dipluridae
* Hexathelidae
* Porrhothele (Porrhothelidae)
* Macrothelidae
* Calisoga (Nemesiidae)
* Hebestatis (Halonoproctidae)
* Atracidae
* Actinopodidae

### Espècies

Amb data de maig de 2018, el World Spider Catalog acceptava les següents espècies:
* Porrhothele antipodiana (Walckenaer, 1837)
* Porrhothele blanda (Forster, 1968)
* Porrhothele moana (Forster, 1968)
* Porrhothele modesta (Forster, 1968)
* Porrhothele quadrigyna (Forster, 1968)

## Referències

* ↑ (anglès) Referència World Spider Catalog : Paratropididae +base de dades . Accés el 2 de febrer de 2019
* 1 2 3 4 «Gen. Porrhothele Simon, 1892». World Spider Catalog. [Consulta: 15 maig 2018].
* 1 2 Raven, R. J. (1980a). The evolution and biogeography of the mygalomorph spider family Hexathelidae (Araneae, Chelicerata). Journal of Arachnology 8: 251-266.
* 1 2 3 Hedin, M.; Derkarabetian, S.; Ramírez, M.J.; Vink, C. «Phylogenomic reclassification of the world's most venomous spiders (Mygalomorphae, Atracinae), with implications for venom evolution». Scientific Reports, 8, 1636, 2018, p. 1–7. DOI: 10.1038/s41598-018-19946-2.
* 1 2 Simon, E. Histoire naturelle des araignées. 1, 1892.
# Porrhothele moana

Porrhothele moana és una espècie d'aranya araneomorf de la família dels porrhotèlids (Porrhothelidae). Fou descrita per primera vegada per Raymond Robert Forster l'any 1968. Aquesta espècie és endèmica de Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 Forster, 1968: The spiders of New Zealand. Part II. Ctenizidae, Dipluridae. Otago Museum Bulletin, vol. 2, p. 1-72 & 126-180.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Porrhothele moana Forster, 1968 en la família Porrhothelidae +base de dades
# Poicephalus fuscicollis

Poicephalus fuscicollis és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos, manglars i terres de conreu del Senegal, Gàmbia, Guinea Bissau, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, República Democràtica del Congo, Uganda, Ruanda, Burundi, Tanzània, Malawi, Zàmbia, Zimbàbue, Moçambic, Botswana, Angola i Namíbia.

## Taxonomia

Separada de Poicephalus robustus per alguns autors, seguint Hockey et al. 2005,. Aquesta separació és qüestionada per WBC Alive.

## Referències

* ↑ F. Gill i D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.3). doi : 10.14344/IOC.ML.7.3.
* ↑ Hockey, P. A. R.; Dean, W. R. J.; Ryan, P. G. (eds). 2005. Roberts – Birds of Southern Africa, VIIth ed. The Trustees of the John Voelcker Bird Book Fund, Ciutat del Cap.