OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glagolevita

La glagolevita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la clorita. Rep el nom en honor d'Alexander Andreevich Glagolev (Александра Андреевича Глаголева) (1927-1993), mineralogista i petrògraf rus, conegut pel seu treball sobre les roques ultramàfiques alcalines i carbonatites com les de Kovdor, a Rússia.

## Característiques

La glagolevita és un silicat de fórmula química Na(Mg,Al)₆(AlSi₃O₁₀)(OH,O)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de flogopita de Kovdor, al massís de Kovdor, dins l'óblast de Múrmansk (Rússia). També ha estat descrita al massís de Nizhnetagilskii, a l'óblast de Sverdlovsk (Rússia), i al districte de Chengalpattu, a l'Índia. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Glagolevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Monument a la Mare de Déu del Camí

El Monument a la Mare de Déu del Camí és una obra de Sant Guim de Freixenet (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Monument situat a pocs metres de la carretera B-100 que va de Sant Guim de Freixenet a la Tallada, davant les piscines municipals del poble. Aquest es presenta estructurat a partir d'un graó, sòcol, pilar, escultura de la Mare de Déu i coberta. El graó és de planta quadrada, sobre el qual se situa un sòcol, també d'estructura quadrada, amb les arestes sobresortides, engrandint-ne el perímetre. El pilar és, també de secció quadrangular. Coronat el monument es disposa una imatge de la Mare de Déu, nomenada del Camí, realitzada amb mitjançant un motlle de ciment, la qual resta protegida de les inclemències del temps a partir d'una coberta de ferro forjat. L'estructura del monument presenta un parament paredat i no hi ha cap inscripció ni data en les seves cares.

## Referències

* ↑ «Monument a la Mare de Déu del Camí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Moricandia

Moricandia és un gènere de plantes amb flors dins la família Brassicàcia. Consta de 3 a 9 espècies pròpies principalment de la part meridional de la regió mediterrània i de la regió sahariana
Moricandia ramburii anomenada també col violeta és cultivada om a planta ornamental.
Les dues espècies autòctones als Països Catalans:Moricandia arvensis i Moricandia moricandioides

## Descripció

Les fulles basals, d'uns 5 cm no es disposen en roseta i tenen un contorn cordiforme i àpex obtús, que es pot tornar agut en les de la tija. La inflorescències en raïms florals apicals amb 10 a 20 flors. Pètals de fins a 3 cm de colors violacis. Sèpals gibosos a la base. El fruit és una síliqua recta, erecta i comprimida.
Les espècies ibèriques que pertanyen a aquest gènere presenten totes el mateix nombre cromosòmic 2n = 28. Es considera aquest tàxon amfidiploide, és a dir, que esdevé de la hibridació de dos tàxons diploides del mateix gènere o gèneres afins i posterior duplicació de la dotació cromosòmica després de dos gàmetes no reduïdes.

## Algunes espècies

* Moricandia arvensis (L.) DC.
** Moricandia arvensis subsp. arvensis
** Moricandia arvensis subsp. suffruticosa (Desf.) Maire
* Moricandia crassifolia Gay
* Moricandia foetida
* Moricandia moricandioides
* Moricandia nitens (Viv.) E. A. Durand & Barratte
* Moricandia ramburei
* Moricandia sonchifolia
* Moricandia spinosa Pomel.
* Moricandia suffruticosa (Desf.) Coss. & Durieu

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans barcelona 1990
* ↑ http://www.rjb.csic.es/jardinbotanico/ficheros/documentos/pdf/anales/1970/Anales_27(1)_125_133.pdf
# Giovanni Acciaiuoli de Patres

Giovanni Acciaiuoli fou fill de Jacopo Acciaiuoli i germà de Neri I Acciaiuoli. Fou canònic de la Catedral de Florència el 29 de març de 1348 i pievà de San Pietro in Mercato de Florència el 9 de març de 1349. Fou bisbe de Patres nomenat el 18 de maig de 1360.
Va morir a Patres el març de 1363.
# Giovanni Acciaiuoli de Cefalònia

Giovanni Acciaiuoli, fill de Donato Acciaiuoli de Cassano, fou bisbe de Cefalònia des del 1448. Abans va ser canònic de la catedral de Pisa, de la de Florència (des del 1396) i membre de la càmera privada del Papa des el 1447 al 1448.
Va morir a Viterbo el 1450.
# Mèntor de Rodes

Mèntor (en grec antic: Μέντωρ) fou un general grec natural de Rodes, germà gran de Mèmnon, que va viure al segle iv aC.
Els dos germans van ajudar al sàtrapa Artabazos II de Frígia en la seva revolta contra Artaxerxes II de Pèrsia, i els tres es van haver de refugiar en ser derrotats a la cort de Filip II de Macedònia. Mèntor va entrar al servei de Nectabeu II, faraó d'Egipte, i va ser nomenat comandant de les forces gregues, uns quatre mil, que van anar a ajudar el rei Tennes de Sidó, revoltat contra els perses. Tennes va fugir, i Mèntor, que va romandre amb el comandament de la ciutat, va obrir les portes als perses i es va posar al seu servei.
Quan Artaxerxes va marxar a Egipte una divisió de les forces gregues va quedar sota comandament de Mèntor i de Bagoes. Davant la ciutat de Bubastis, Mèntor va aconseguir la rendició de la guarnició, formada en part per grecs, als que va prometre que serien perdonats. Es va simular un combat en el qual Bagoes va caure presoner i després es van rendir davant Mèntor, que va ordenar l'alliberament de Bagoes. Així el rei de Pèrsia va quedar molt satisfet i Bagoes molt agraït. El rei va concedir a Mèntor el govern d'una satrapia que incloïa la costa oest de l'Àsia Menor. Quan va preguntar a Mèntor si volia alguna cosa del rei, Mèntor va demanar el perdó del seu germà Mèmnon i d'Artabazos, que li va ser concedit.
Mentre va governar la satrapia es va apoderar d'Atarneu, on governava Hèrmies, l'amic d'Aristòtil a traïció, va falsificar cartes amb el seu nom i va apoderar-se de les fortaleses que aquell comandava. El va enviar a la cort persa on va morir executat.
Va morir el 340 aC mentre era governador i el va succeir el seu germà Mèmnon. Estava casat amb Barsine, que llavors es va casar amb Mèmnon. Va tenir tres filles que van ser fetes presoneres per Parmenió a Damasc, i una d'elles es va casar amb l'almirall Nearc, segons diuen Diodor de Sicília i Flavi Arrià.

## Referències

* ↑ Mentor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1044-1045
# Mèntor

Mèntor (en grec antic Μέντωρ), és un personatge de l'Odissea, amic d'Odisseu.
És fill d'un habitant d'Ítaca anomenat Àlcim. Odisseu li va confiar, mogut per la seva amistat, la custòdia dels seus interessos i l'educació del seu fill Telèmac quan va marxar a la guerra de Troia. Per això Mèntor parla a favor de Telèmac a les assemblees d'Ítaca. La deessa Atena va adoptar la figura de Mèntor quan va acompanyar Telèmac a buscar el seu pare, i quan va ajudar Odisseu en la seva lluita contra els pretendents.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 359. ISBN 9788496061972.
# Múscul obturador extern

El múscul obturador extern (musculus obturatorius externus) és un múscul profund, pla i triangular que cobreix la superfície externa de la paret anterior de la pelvis, situat per davant del quadrat crural. De vegades es considera com a part del compartiment medial de la cuixa, mentre que altres autors el consideren com a part de la regió glútia.

## Insercions

L'obturador extern neix al marge ossi lateral de l'orifici de l'obturador, des de la branca del pubis i la branca esquerra de l'isqui. També té fascicles que parteixen de la superfície externa de la membrana de l'obturador i l'arc tendinós que completa el canal pel qual passen els vasos i nervis obturadors. Altres fibres surten de l'arc púbic i s'estenen per la superfície més interna d'aquest os fins a arribar a unir-se en un punt sobre la membrana de l'obturador.
Totes les fibres convergeixen i recorren un trajecte cap enrere, cap amunt i cap enfora, per acabar en un tendó que corre darrere del coll del fèmur fins a inserir-se en la fosseta del trocànter d'aquest os.

## Irrigació i innervació

L'obturador extern rep irrigació sanguínia de branques de l'artèria obturadora. La innervació la rep de fibres de la branca posterior del nervi obturador provinents de L3 i L4.
En el seu trajecte, l'obturador extern s'associa amb l'artèria i vena obturadora. Per la seva banda, la branca anterior del nervi obturador arriba la cuixa davant del múscul obturador extern, mentre que la branca posterior d'aquest nervi travessa al múscul.

## Funció

La contracció de l'obturador extern estabilitza l'articulació coxofemoral i produeix l'adducció del maluc o articulació coxofemoral. És a dir, aproxima el membre inferior cap a la línia mitjana del cos, especialment quan la cama està flexionada. L'obturador extern també causa la rotació lateral cap a fora del membre inferior.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 28 abril 2014].
* 1 2 Universitat de Granada Múscul obturador extern (en castellà). Darrer accés el 17 de novembre de 2008.
* ↑ Sauerland, Eberhardt K.; Patrick W., PhD. Tank; Tank, Patrick W.. Grant's dissector. Hagerstown, MD: Lippincott Williams & Wilkins, 2005, p. 129. ISBN 0-7817-5484-4.
* ↑ «Summary of Lower Limb». Arxivat de l'original el 2008-01-23. [Consulta: 27 gener 2008].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Els músculs de la part posterior de la cuixa. La inserció de l'obturador extern en color morat.
* Superfície externa de l'Os del maluc dret.
* Estructures que envolten l'articulació del maluc dret.
* Músculs profunds de la regió femoral medial.
* Dissecció profunda. Vista anterior.
* Múscul obturador extern.

## Vegeu també

* Múscul obturador intern

## Enllaços externs

* LUC obex
* PTCentral Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Múscul depressor de l'angle de la boca

El múscul depressor de l'angle de la boca (musculus depressor anguli oris) o múscul triangular dels llavis, està situat en la línia obliqua de la mandíbula. És un múscul ample i prim, triangular.
S'insereix per baix en el terç intern de la línia obliqua de la mandíbula; per dalt, en els teguments de les comissures labials. Està irrigat per l'artèria facial i innervat per les branques mandibulars del nervi facial.
La funció principal d'aquest múscul és desplaçar cap avall la comissura dels llavis, produint la depressió dels vora dels llavis.

## Notes

* ↑ El Diccionari enciclopèdic de medicina considera el múscul depressor de l'angle de la boca només com a sinonímia complementària. El TERMCAT, a l'inrevés, el proposa com a denominació principal (d'acord també amb la denominació de la Terminologia Anatomica) i la sinonímia complementària és múscul triangular dels llavis. Vegeu TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 18 abril 2015].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Animació. Posició del depressor de l'angle de la boca (en vermell).
* Mandíbula. Vista lateral de la superfície exterior.
* Artèries de la cara i el cuir cabellut.

## Enllaços externs

* LUC dao
* depressor+anguli+oris+muscle al Diccionari d'eMedicine
* PTCentral Arxivat 2005-08-04 a Wayback Machine.
# Múscul depressor superciliar

El múscul depressor superciliar (musculus depressor supercilii) és un múscul compost per les fibres de la part orbital del múscul orbicular de les parpelles inserit a la cella. És un múscul de l'ull humà. La naturalesa d'aquest múscul està en discussió. Alguns il·lustradors anatomistes l'inclouen, i molts especialistes el consideren com una part del múscul orbicular de les parpelles.
D'altra banda, molts dermatòlegs, oftalmòlegs i cirurgians plàstics, sostenen que el depressor superciliar és un múscul diferent, pel fet que té un efecte individual i clar pel que fa al moviment de la cella i la pell de la glabela.
El depressor superciliar s'origina en la vora orbitari medial, prop de l'os lacrimal; s'insereix en la cara medial de l'òrbita òssia, per sota del corrugador superciliar. En alguns individus mostren dues insercions, mentre que en altres casos, només n'hi ha una.

## Notes

* ↑ Per exemple, Frank H. Netter en la CIBA Collection of Medical Illustrations

## Referències

* 1 2 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ biology-online.org "Depressor supercilii. Muscle" a Biology-online.
* 1 2 Cook, Briggs E.; Lucarelli, Mark J.; Lemke, Bradley N. «Depressor Supercilii Muscle: Anatomy, Histology, and Cosmetic Implications». Ophthalmic Plastic & Reconstructive Surgery, 17, 6, 2001, pàg. 404–11. DOI: 10.1097/00002341-200111000-00004. PMID: 11766019. 13430064.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* Il·lustració del Facial Action Coding System
* ent/134 a eMedicine - "Injeccions de bòtox per a línies facials hiperfuncional (Hyperfunctional Facial Lines)"
* Depressor+supercilii al Diccionari d'eMedicine
# Mudroňovo

Mudroňovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1921.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
# Naro

Naro (sicilià Naru) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 2.112 habitants. Limita amb els municipis d'Agrigent, Caltanissetta (CL), Camastra, Campobello di Licata, Canicattì, Castrofilippo, Delia (CL), Favara, Licata, Palma di Montechiaro, Ravanusa i Sommatino (CL).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Pippo Morello | PdL |
# Myliobatis jussieuri

Myliobatis jussieuri és una espècie de peix de la família dels miliobàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
# Myliobatis oculea

Myliobatis oculea és una espècie de peix de la família dels miliobàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
# Nekràssivka (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Nekràssovka».
Nekràssivka (en (ucraïnès): Некрасівка, en rus: Некрасовка, Nekràssovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 331 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Goliumbei.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
# Nekràssov

Nekràssov - Некрасов (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas, a la vora del riu Siniükha, tributari del Txamlik. És a 26 km a l'est de Labinsk i a 169 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al khútor de Pérvaia Siniükha.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* El municipi en un lloc web no oficial del raion (rus).
* Mapa topogràfic soviètic a maps.vlasenko.net (rus)
# Natalia Figueroa Gamboa

Natalia Figueroa Gamboa (Sant Sebastià, Guipúscoa, 10 d'agost de 1939), és una periodista i escriptora espanyola.

## Biografia

Nascuda en el si d'una família de l'aristocràcia espanyola, és filla de Agustín de Figueroa, marquès de Santo Floro, neta del comte de Romanones i besneta de Alonso Martínez; va decidir des de molt jove dedicar-se al món de la comunicació.
Va fer els seus primers passos a la televisió, en ser contractada per Televisió Espanyola per a presentar alguns capítols de la sèrie Por los caminos de España (1966). En aquesta època, va conrear també la traducció, com l'obra de teatre El caballo desvanecido (1967), de Françoise Sagan.
Més tard presentaria, sempre a la cadena pública, Luz verde (1966-1968), magazín dirigit per Antonio Mercero i il·lustrat per Chumy Chúmez que li va permetre realitzar entrevistes a diferents personatges del moment; Nuevas gentes (1968), i Si las piedras hablaran (1972-1973), amb la direcció de Mario Camus i guions d'Antonio Gala.
El 14 de juliol de 1972 va contreure matrimoni a Venècia amb el cantant Raphael, amb el qual ha tingut tres fills: Jacobo, Alejandra i Manuel Martos, aquest úlitmo vocalista de la banda de pop rock MOTA i casat amb Amelia Bono, filla del polític José Bono. Té vuit nets: Nicolás, Julia, Manuela, Carlos, Jorge, Manuel, Gonzalo i Jaime.
Allunyada durant algun temps de l'activitat professional, la va reprendre per a col·laborar esporàdicament en el diari ABC i després en el periòdic La Razón, a més de col·laborar amb María Teresa Campos en el programa de ràdio La tarde de Cope.
Va pledejar judicialment durant anys amb el seu germà Agustín per l'herència del títol nobiliari de Marquesat de Santo Floro.
És autora de diversos llibres, entre ells Decía el viento (1957), Palabras nuevas (1960) i Tipos de ahora mismo (1970).
En 2007 es va estrenar com a actriu de doblatge, prestant la seva veu a la versió en castellà a la pel·lícula de Disney Descubriendo a los Robinsons.

## Premis

El 1974 va rebre el Premi Antena de Oro, per la seva labor al capdavant del programa Si las piedras hablaran.

## Referències

* ↑ «El caballo desvanecido, de Françoise Sagan, en la Comedia». Diari ABC, 06-11-1967.
* ↑ Cuando los Alcántara encendieron la televisión
* ↑ «Novedad», 15-12-1968. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Raphael y Natalia Figueroa: 45 años de la (no tan) secreta boda en la que nadie confiaba, Libertad Digital, 12 de juliol de 2017
* ↑ «María Teresa Campos se estrena en la Cope». El País, 28-09-1998.
* ↑ La revuelta nobiliaria, El País, 4 d'abril de 1993
# Natalia Gordienco

Natalia Gordienko (Chisinau, 11 de desembre del 1987) és una cantant moldava.

## Biografia

Natalia ve d'una família d'arquitectes. A l'escola va cantar al cor del seu col·legi. També va fer cursos de piano i va estar durant deu anys en un grup de dansa. A partir dels seus quinze anys va participar en diverses caces de talent. Des del 2005 és la cantant del grup musical Millennium. Al mateix any, van participar en la preselecció moldava del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2005. Van acabar en tercer lloc. L'any següent, va guanyar la preselecció moldava amb Arsenium, conegut del grup musical O-Zone. Amb la cançó «Loca», van acabar en el vintè lloc.
El 2007 va guanyar el Festival New Wave.
Amb la cançó «Prison», Gordienko va guanyar la preselecció moldava pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que s'hauria celebrat a la ciutat neerlandesa de Rotterdam en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020. El gener del 2021 va ser seleccionada internament pel difusor públic moldau per representar el país en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021. Participà amb la cançó «Sugar» i quedà en tretzena posició.

## Referències

* ↑ «In the spotlight: Natalia Gordienko» (en anglès). Eurovision.tv, 15-04-2020. [Consulta: 21 maig 2021].
* ↑ «Natalia Gordienko returns for Moldova» (en anglès). Eurovision.tv, 26-01-2021. [Consulta: 21 maig 2021].
# Natalia Gaitán Laguado

Natalia Gaitán Laguado (Bogotá, 3 d'abril de 1991) és una centrecampista de futbol internacional per Colòmbia, amb la qual ha jugat els Mundials 2011 i 2015 i els Jocs Olímpics 2012. Ha estat capitana de la selecció colombiana, i actualment juga al Sevilla FC.
El 2015 fitxà pel València CF.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Selecció (fases finals) |
| | Internacional Bogotá | |
| 2009 - 2012 0 | Toledo Rockets 0 | Mundial 2011 (1ª fase) Jocs Olímpics 2012 (1ª fase) |
| | Gol Star | Mundial 2015 (1ª fase) |
| 15/16 - act. | València CF | |

## Referències

* ↑ Superdeporte. «Natalia Gaitán ficha por el Valencia Femenino». [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ «Natalia Gaitán, la capitana de los sueños de medalla en Brasil». [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ «Natalia Gaitán sufrió un terrible choque en su mandíbula» (en castellà-la). [Consulta: 25 agost 2016].
# Neret (desambiguació)

«Neret» té aquests significats:
* Neret o abarset (Rhododendron ferrugineum), arbust glabre de branques tortuoses de fulla persistent
* Despoblat de Neret, poble medieval del terme municipal d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
* Néret, municipi francès al departament de l'Indre
* Roc de Neret, serrat acinglerat del terme d'Isona i Conca Dellà
# Agha Beghi (esposa de Sad Vaccas)

Agha Beghi fou una princesa timúrida, filla de Miran Xah i esposa principal de Sad Vaccas, notable per un fet que va protagonitzar el 1415, extraordinari en un temps en què les dones comptaven molt poc.
Quan el seu marit, governador de Qom, va fer defecció i se'n va anar al campament de Kara Yusuf dels kara koyunlu, aquest el va rebre molt bé i va enviar a Qom a Akhi Fereji, fill de Bistam Jagir, per portar a les esposes del príncep per reunir-se amb aquest.
Aleshores Agha Beghi va considerar que les esposes no havien d'anar amb els turcmans i va armar als servidors i quan Akhi Feriji i els seus homes van arribar, els van atacar i els van massacrar així com a Timur Xaikh, Kotluk Khoja i Xaikh Ali Zendeh considerats els instigadors de la defecció del príncep. Els seus caps foren enviats a l'emperador junt amb un relat dels fets. Xah Rukh va dir que si les dones actuessin totes així serien superiors als homes.

## Referències

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàgs. 273 i 274.